Справа № 2-а-955/2007
Суддя: Білюнас В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа № 2-а-955
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі головуючого
судді - Білюнас В.Ю., при секретарі -
Стенька М.П.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста
Ялти адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1до судді Алуштинського міського суду ОСОБА_2про визнання дій судді
неправомірними і зобов′язання чинних дій, суд
Позивачка ОСОБА_1. звернулася до суду з
позовом до судді Алуштинського міського суду ОСОБА_2, в якому вона просить
визнанати дій судді неправомірними в частині того, що він чинить перепони в
направленні касаційної скарги до суду касаційної інстанції, що по його провині
і до цього часу скарга не направлена на розгляд до Верховного Суду України, у з′язку
з чим просить суд зобов′язати ОСОБА_2. надіслати скаргу у касаційну інстанцію.
в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлен
належним чином, причин неявки суду не представив.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши
пояснення позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги
ОСОБА_1. задоволенню не підлягають.
ст. 6 Конвенції про захист
прав і основних свобод
людини (Рим 4 листопада 1950 року),
ратифікованою Верховною
кожен при вирішенні
цивільних прав і обов'язків
або встановленні обґрунтованості будь - якого
кримінального обвинувачення, висунутого
проти нього , має право
на справедливий і відкритий
розгляд упродовж розумного строку незалежним
і безстороннім судом,
встановленим законом.
Складовою частиною справедливого
судочинства є доступ до процедури з
усіма атрибутами контролю , тобто право
на судовий контроль
органів державної влади.
Рішенням місцевого Алуштинського суду за
участю головуючого ОСОБА_2. від 12.02.2004 року було відмовлено в задоволені
позову ОСОБА_1. до Центру поштового зв'язку № 3, Ялтинського міськвиконкому про
визнання ордера недійсним, виселення і вселення, про визнання права
користування житловим приміщенням і про усунення перешкод у користуванні
квартирою, а зустрічний позов Центру поштового зв'язку № 3 про виселення з
наданням іншого житлового примищення був задоволен частково (а.с.10-11).
Ухвалою судової колегії по цівільним справам Апеляційного суду АР Крим від
27.07.04 року апеляційна скарга ОСОБА_1. задоволене не була.

ОСОБА_1. 20
березня 2004 року звернулась до суду з касаційною скаргою, але суддя
Алуштинського суду ОСОБА_2. постановив ухвалу від 15.11.04 року про повернення
скарги на підставі невиконнання вимог ст.321 ЦПК України (а.с.15).

Ухвалою Апеляційного Суду АР Крим від
14.06.05 року ухвала Алуштинського суду
була скасована і справа була повернута до Алуштинського суду для подальшого руху касаційної скарги
ОСОБА_1.(а.с.16-17).

Позивачка
надала до справи декілько відповідей на її скарги по причині того, що
Алуштигський суд, а також відповідач не надсилають умисно її касаційну скаргу
до верховного Суду України, однак ці всі звернання вона надсилала ще до
вирішення питання про дальнійших рух її скарги Апеляційним Судом АРК (а.с.18-21).

Суд також
звертає увагу, що у зв′язку з тим, що ОСОБА_1. оскаржувала ухвалу про
забезпечення позову і її скарга розглядалась у Апеляційному Суді АРК 14.06.06
року, справу до цього часу не можливо було надіслати у касаційну
інстанцію, що підтверджується відповіддю члена Ради суддів України С.В.Луніним
(а.с.22).

У суду не
має підстав для визнання дії відповідача неправомірними, так як чинне законодавство України про
судоустрій утверджує самостійність суддів і незалежність суддів.

Згідно з ч.2 ст.13 закону суддя, який розглядає справу
одноособово, діє як суд. Виконавча
та законодавча влади повинні забезпечити незалежність суддів і унеможливити
заходи, які можуть її обмежити. Так, у Рішенні Конституційного Суду України від
1 грудня 2004 р. №19-рп/2004 у справі за конституційним поданням Верховного
Суду про офіційне тлумачення положень частин 1,2 ст.126 конституції та ч.2
ст.13 Закону «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову
їхнього статусу) у п.1.3 зазначається, що не допускається зниження рівня
гарантій незалежності та недоторканності суддів у разі прийняття нових законів
або внесення змін до чинних законів. Згідно із практикою Європейського суду
вважатися судом може лише орган, який відповідає таким вимогам: незалежність
від виконавчої влади і від сторон у процесі, гарантії судової процедури. По змісту принципу незалежності суддів, суддя не
може бути стороною в процессі. Безперечно, що дії судді щодо надіслання
касаційної скарги по справі
належить саме до процесуальної, а не до владної
управлінської
діяльності і є питаннями здійснення правосуддя,
оскільки, відповідно до ст.1,2 КАС України стосуються порядка виконання
рішення суда. Статями
126,129 Конституції України встановлено, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкорюються
тільки закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється і що засновним
принципом судочинства існує забезпечення апеляційного і касаційного
оскарження судових рішень. У зв¢язку з чим констітуційними
положеннями, рішення суду і відповідно дії чи бездіяльність по питанням
здійснення правосуддя (зв¢язані
з підготовкою, розгляд справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватися в апеляційному і касаційному порядку, а не в іншому суді першої інстанції, оскільки таке
оскарження порушило
би принцип незалежності судів
і заборону на втручання у розгляд справи незалежним судом.

Суд примає до уваги відповідь в.о. голови
Алуштинського суду Лантратової А.Г., наданий на запит суду, з якого слідує, що
цівільна справа № 2-7904 за позовом ОСОБА_1. до Центру поштового зв'язку № 3,
Ялтинського міськвиконкому про визнання ордера недійсним, виселення і вселення,
про визнання права користування житловим приміщенням і про усунення перешкод у
користуванні квартирою, з зустрічним позовом Центру поштового зв'язку № 3 про
стягнення заборгованності по квартплаті була направлена до Верховного Суду
України 20.03.07 року за вихідним № 5588.

Щодо відповіді з Верховного Суду України від
25.07.07 р., то суд приймає до уваги, що в цей час розгляд касаційних скарг з
АР Крим виконується Запоріжським Апеляційним судом, де на погляд суду і може
знаходитись на розгляди скарга ОСОБА_1. Доказів в підтвердження, що по провіні судді ОСОБА_2. і на цей час не
направлена її касаційна скарга з цівільною справою не надано. Суб'єктивна
негативна оцінка позивача дій судді, не може бути підставою для визнання
неправомірним дій відповідача.

На
підставі викладенного,
керуючись ст.368 ЦПК України, та
ч.2 ст.13 Закону «Про статус суддів», ст. ст. 2, 7, 71, 159, 160-163, 172,
177 КАС України, Рішення Конституційного Суду України від 23 травня 2001
р. у справі №1-17/2001,
суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до судді місцевого Алуштинського міського суду
ОСОБА_2про визнання дій судді неправомірними - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, як суду адміністративної
юрисдикції, через Ялтинський міський суд у порядку й строки передбачені ст. 186 КАС
України.

Суддя

Ялтинського
міського суду В.Ю.Білюнас