Справа № к-1301/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака
В.І.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

Загороднього А.Ф.,

Заїки М.М.,

при секретарі Замезі
Ю.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_1. на рішення
Рівненського міського суду від 21.02.2005р. та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 18.05.2005р. по справі за скаргою ОСОБА_1. на неправомірні дії управління Пенсійного фонду
України в м. Рівне щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах, -

встановила:

У січні 2001 року ОСОБА_1. звернулася до суду
зі скаргою на неправомірні дії управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне щодо відмови в призначенні пенсії на
пільгових умовах.

Рішенням
Рівненського міського суду від
21.02.2005р. у задоволенні скарги ОСОБА_1. було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 18.05.2005р.
апеляційну скаргу ОСОБА_1. було відхилено, а рішення Рівненського міського суду від 21.02.2005р. залишено без
змін.

На
зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанції надійшла
касаційна скарга ОСОБА_1., в якій
ставиться питання про їх скасування та направлення справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1. задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлені з додержанням
норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування судового рішення.

Відповідно до пункту «е» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується
тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи.

Суди дійшли вірного висновку щодо безпідставності вимог скаржника про
зарахування періоду тимчасової непрацездатності, оскільки 19.06.1989р.
скаржниця звільнилася за власним бажанням, а 18.07.1989р. пішла на лікарняний.

Згідно пункту «ж» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до
стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується час догляду
непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною
дитиною 3-річного віку.

Оскільки, як до загального так і до спеціального трудового стажу було
включено час догляду за трьома малолітніми дітьми, а включення до стажу періоду
тимчасової непрацездатності скаржника є безпідставним, то суди першої та
апеляційної інстанції дійшли вірного висновку щодо відсутні правових підстав
для перерахунку пенсії скаржника.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати
та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні,
та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 212, 215, 2201, 223, 224,
230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду від
21.02.2005р. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 18.05.2005р.
по справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії управління Пенсійного фонду
України в м. Рівне щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І.
Співак

Судді
С.В. Білуга

О.І.
Гаманко

А.Ф. Загородній

М.М. Заїка

Згідно з оригіналом Суддя
С.В. Білуга