Справа № 11/222
Суддя: Винокуров К.С.
Дата ухвалення: 2008-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м.
Київ

17.03.2008 р.
№ 11/222

За
позовом

ОСОБА_1

до

Кабінету Міністрів України

про

оскарження нормативно - правового акту

Головуючий Суддя
Винокуров К.С.

Судді : Добрянська
Я.І.

Кочан В.М.

Секретар Давиденко Д.В.

Представники:

Від
позивача:

Від відповідача:

Позивач: ОСОБА_1 -паспорт НОМЕР_1

Представники:

від
позивача: ОСОБА_2(представник за
усною заявою)

від
відповідача: Опанасенко А.В.
(довіреність № 29-22/1097 від 27.12.2007 р.);

На
підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 17.03.2008 р. о 17 год.
50 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення
постанови у повному обсязі відкладено на 20.03.2008 р., про що повідомлено
сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому
засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України про визнання нечинним
та скасування третього абзацу пункту «е»Постанови Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким визначено розмір одноразової
компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які
стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС.

Ухвалою
суду від 20.11.2007 р. відкрито провадження в адміністративній справі за
вищезазначеним позовом та призначене попереднє судове засідання на 25.12.2007
р.

В
попередньому судовому засіданні представники сторін підтримали свої вимоги та
заперечення, від врегулювання спору в досудовому порядку відмовились. Ухвалою суду
від 30.01.2008 р. підготовче провадження у справі закінчено, а справу
призначено до судового розгляду на 17.03.2008 р. На виконання вимог ст. 171 КАС
України відповідачем опубліковане оголошення щодо відкриття провадження у
справі про оскарження нормативно-правового акту (надруковано «Офіційний вісник
України № 94 від 21.12.2007 р.).

В
судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в
повному обсязі. Позивач пояснив, що є постраждалим 2 категорії внаслідок
Чорнобильської катастрофи. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ст.
46 Конституції України, згідно з якою громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або
тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.
При цьому позивач акцентував увагу на ст. 22, 64, 16 Конституції України,
відповідно до положень яких конституційні права і свободи гарантуються і не можуть
бути скасовані чи обмежені, а подолання наслідків Чорнобильської катастрофи є
обов'язком держави. Позивач зазначив, що прийняття оскаржуваної постанови
обмежує обсяг його прав на отримання компенсації як учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Представник
Кабінету Міністрів України заперечив по суті позовних вимог, аргументуючи
позицію відповідача тим, що оскаржувана постанова видана відповідно до Програми
діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої постановою Верховної Ради України
від 11.10.1995 р. в межах своєї компетенції, встановленої статтею 117
Конституції України. Представник зазначив, що оскаржуваний пункт «е»встановлює
гарантований мінімальний розмір розрахункової величини для всіх видів виплат,
передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На посилання позивача щодо
розміру компенсації, представник відповідача повідомив, що Кабінет Міністрів
України, виконуючи Закони України про Державний бюджет України на відповідні
роки, здійснює видатки на реалізацію положень Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»в межах асигнувань, затверджених Верховною Радою України.

Крім
того, представником Відповідача було заявлено клопотання про застосування
процесуального строку звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України.

Розглянувши
подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, його представника
та представника Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення
для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з
26.07.1986 року по 30.08.1986 року, внаслідок чого його було віднесено до категорії 2 осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

В
грудні 2002 року Позивача визнано інвалідом другої групи та віднесене до категорії
1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач
стверджує, що має право на отримання одноразової компенсації у розмірі,
еквівалентному 45 мінімальних заробітних плат із розрахунку розміру виплат
інвалідам ІІ групи -45 мінімальних заробітних плат, визначеного статтею 48
Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(далі Закон №
796) в редакції, що діяла до внесення змін згідно з Законом України від
28.12.2007 р. № 107-VI.

У відповідності до ст. 48 Закону № 796 в
чинній редакції встановлено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та
смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Позивач стверджує, що виходячи з
положень Закону № 796 розрахунок одноразової компенсації повинен здійснюватись
враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, тоді як в оскаржуваній
постанові зафіксовано, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до
учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах:
інвалідам I групи - 37930 тис. карбованців; інвалідам II групи - 28440 тис.
карбованців; інвалідам III групи - 18960 тис. карбованців.

В
ході судового розгляду адміністративної справи, представником відповідача
заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно
до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо законом
встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався
цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду
починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних
повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або
бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Оскаржувана
постанова Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»набула чинності 30 липня 1996 року після офіційного оприлюднення її
в засобах масової інформації -в газеті «Урядовий кур'єр»№ 141 та у № 15
«Зібрання постанов Уряду України»за 1996 рік.

З
матеріалів справи вбачається, що у позивача виникло право на компенсацію
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до
Постанови КМ України від 26.07.1996 р. № 836 після встановлення йому у грудні
2002 року інвалідності другої групи і віднесення його до категорії першої осіб,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким
чином, днем, коли Позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення
своїх прав, свобод чи інтересів і звернутись за захистом своїх порушених прав
до суду, необхідно вважати день, з якого на нього почала поширюватись дія
оскаржуваної Постанови Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З огляду на це,
Позивачем був пропущений річний строк для звернення до адміністративного суду
за захистом прав, свобод та інтересів, встановлений ст. 99 КАС України.

Стаття
100 КАС України встановлює наслідки пропущення строків звернення до
адміністративного суду, а саме: пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи
всі вищенаведені обставини, а також факт пропуску Позивачем строку звернення до
адміністративного суду, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись
п. 1 ст. 100, ст.ст. 161-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити
в задоволенні позовних вимог.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
суддя
К.С. Винокуров

Судді Я.І.
Добрянська

В.М. Кочан

Дата складення та
підписання постанови в повному обсязі -20.03.2008.