Справа № 2-а-68/2007
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2007-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-68/07 ПОСТАНОВА
29 березня 2007 року Центрально-Міський районний суд м.
Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
судді Затолочного B.C.,
- позивача ОСОБА_1., розглянувши у відкритому
попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну
справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини А-3283 про
визнання дій командування незаконними та стягнення грошової компенсації за
неотримане продовольче забезпечення, -
ОСОБА_1. звернувся з адміністративним позовом до
військової частини А-3283 про визнання дій командування незаконними та
стягнення грошової компенсації за неотримане продовольче забезпечення.
Позов з врахуванням прийнятих судом уточнень, на
задоволенні якого в судовому засіданні наполягав позивач, обґрунтований тим, що
відповідач, всупереч вимог чинного законодавства України, не проводить виплату
позивачу грошової компенсації за продовольчі пайки з врахуванням індексації у
Справа розглядалася за відсутності представника відповідача, від якого
надійшла заява про неможливість взяти участь у судовому розгляді.
У письмовому відгуку на позов відповідач позов не визнав,
посилаючись на Закон України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів».
У зв'язку з клопотаннями сторін справа вирішувалася в ході попереднього
судового розгляду.
Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають
повному задоволенню.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач проходить службу у військовій
частин Г А-3283, де перебуває на продовольчому забезпеченні, що підтверджується
послужним списком позивача.
З розрахунку, виконаного позивачем, вбачається, що борг
позивачем з врахуванням індексації за неотриманні
Згідно ч.2 ст. 17 Конституції України держава гарантує
соціальний захист громадян України, які знаходяться на військовій службі в
Збройних Силах України та інших військових формуваннях, а також членів їх
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист
військовослужбовці і членів їх сімей» військовослужбовці одержують за рахунок
держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або, по
їх бажанню, грошову компенсацію замість них.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» порядок і розміри грошового і
матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість
продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням
коефіцієнта грошових заходів.
На вимогу вищевказаних законів була прийнята Постанова № 316 від 12 березня
1996 року «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців
Збройних Сил України і інших військових формувань». Відповідно до зазначеної
Постанови до березня 2000 року позивач забезпечувався продовольчим пайком по
нормі згідно посади.
З березня 2000 року Законом України «Про деякі заходи щодо економії
бюджетних засобів» від 17 лютого 2000 року була призупинена дія ч. 2 ст. 9
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей» в частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків або, по
їх бажанню, грошової компенсації замість них.
Разом з цим, вказаним Законом не було скасовано ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою
гарантується матеріальне, продовольче інші види забезпечення
військовослужбовців.
Згідно з положеннями Конституції України ніхто не має право обмежувати
військовослужбовців і членів їх сімей в правах і свободах, встановлених чинним
законодавством України.
Враховуючи, що дія норми № 7 Постанови Кабінету Міністрів України №316-1996
року припинена, позивача повинні були перевести на іншу норму продовольчого
забезпечення та, відповідно, забезпечувати продовольчим пайком або грошовою
компенсацією замість нього.
В зв'язку з тим, що військовослужбовці строкової служби
забезпечувалися та забезпечуються продовольчим пайком по нормі №1
(загальновійськова), то позивача повинні були забезпечувати відповідно цієї
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили
України» військовослужбовцям гарантується одержання за рахунок держави житла,
фінансового речового, продовольчого та інших видів матеріального забезпечення.
На виконання вимог ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України»
Постановою Кабінету Міністрів України № 426 від 29 березня 2002 року були
затвердженні норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України і інших
військових формувань.
При ухваленні рішення суд приймає до уваги положення ч. З
ст. 22 Конституції України, згідно яких при ухваленні нових законів або
внесенні змін до діючих законів не допускається зменшення змісту і об'єму
існуючих прав і свобод. ,
Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування
Таким чином, суд вважає, що невиплата відповідачем
грошової компенсації замість продовольчого пайка позивачу є протиправною.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 71,
86, 138, 159-163 КАС України, суд -
Позов ОСОБА_1 до військової частини А-3283 про визнання дій командування
незаконними та стягнення грошової компенсації за неотримане продовольче
забезпечення задовольнити повністю.
Визнати незаконними дії та бездіяльність відповідача,
командування військової частини А-3283 з невиплати грошової компенсації взамін
продовольчого забезпечення.
Стягнути з відповідача, військової частини А-3283 на користь позивача,
(двадцять одна тисяча дев'ятсот сім) грн..
Стягнути з відповідача, військової частини А-3283 на користь держави
судовий збір в розмірі 219 (двісті дев'ятнадцять) грн.. 07 коп.
сплати судових витрат звільнити.
Постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської
Про апеляційне оскарження постанови суду спочатку подається заява.
Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються в апеляційній скарзі.
Заява про апеляційне оскарження постанови суду та апеляційна скарга
подаються до апеляційного суду через районний суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти
днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після апеляційного розгляду справи.