Справа № 3/50
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2007-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 3/50
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Блажівської Н. Є. при секретарі судового засідання
за участю представників сторін:
від відповідача 2: не
від відповідача 3: не
За результатами розгляду у
відкритому судовому засіданні адміністративної справи
Голосіївського районного суду
міста Києва (надалі -Відповідач 1) Судді Голосіївського районного суду міста
Києва Нєсвєтової Н. М. (надалі - Відповідач 2) Голови Голосіївського
районного суду міста Києва Первушиної О. С.
(надалі -Відповідач 3)
визнання бездіяльності та дій
протиправними та зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до Голосіївського районного суду міста Києва, судді Голосіївського районного суду
міста Києва Нєсвєтової Н. М. та Голови Голосіївського районного суду міста
Києва Первушиної О. С. про визнання протиправною бездіяльності Голосіївського
районного суду міста Києва, пов'язану з невиправданим зволіканням та порушенням
встановлених процесуальним законодавством (статтями 107-109 Кодексу
адміністративного судочинства України (надалі -КАС України)) строків щодо
постановлення відповідної ухвали, яка стосується вирішення питання про
відкриття провадження за адміністративним позовом гр.ОСОБА_1. від 29 листопада
2006 року з приводу протиправних дій Апеляційного суду міста Києва
(зареєстрованим у Голосіївському районному суді міста Києва за №2а-1252/06 від
4 грудня 2006 року; визнання протиправними дії Голосіївського районного суду
міста Києва щодо спрямування до Апеляційного суду міста Києва адміністративного
позову гр.ОСОБА_1. від 29 листопада 2006 року з приводу протиправності дій
Апеляційного суду міста Києва (зареєстрованого у Голосіївському районному суді
міста Києва за №2а-1252/06) для визначення підсудності справи всупереч правилам
Кодексу адміністративного судочинства України (статті 18, пункту 5 Розділу VII
«Прикінцеві та перехідні положення»КАС України); визнання протиправними дій
Голосіївського районного суду міста Києва, пов'язані з порушенням встановленого
процесуальним законодавством (статтями 107-109 КАС України) та «Інструкцією з
діловодства в місцевому загальному суді», що затверджена Наказом Державної
судової адміністрації України № 68 від 27 червня 2006 року, зареєстрованим у
відсилання Позивачеві (гр. ОСОБА_1.) Ухвали №2а-1252/13 (2006 рік) від 22
лютого 2007 року про залишення без руху Позовної заяви гр.ОСОБА_1. від 29
листопада 2006 року з приводу протиправних дій Апеляційного суду міста Києва
(зареєстрованої у Голосіївському районному суді міста Києва за №2а-1252/06;
визнання протиправною бездіяльність Голосіївського районного суду міста Києва,
пов'язану з неналежним оформленням та не забезпеченням згідно з вимогами
«Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді», що затверджена Наказом
Державної судової адміністрації України № 68 від 27 червня 2006 року,
юридичної сили процесуального документа -Ухвали №2а-1252/13 (2006 рік) від 22
лютого 2007 року, вчиненої без зазначення назви та адреси судової установи та
не скріпленої гербовою печаткою суду; визнання протиправними дії судді
Голосіївського районного суду міста Києва Нєсвєтової Н. М. щодо безпідставного,
за відсутності передбаченого КАС України судового рішення, повернення гр.
ОСОБА_1. його Позовної заяви від 29 листопада 2006 року з приводу протиправних
дій Апеляційного суду міста Києва (зареєстрованої у Голосіївському районному
суді міста Києва за №2а-1252/06); визнання протиправними дії Голосіївського
районного суду міста Києва щодо передчасного відсилання 26 лютого 2006 року гр.
ОСОБА_1. оригіналу та копії його Позовної заяви від 29 листопада 2006 року з
приводу протиправних дій Апеляційного суду міста Києва (зареєстрованої у
Голосіївському районному суді міста Києва за №2а-1252/06) всупереч вимогам
«Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді», що затверджена Наказом
Державної судової адміністрації України № 68 від 27 червня 2006 року,
до закінчення строку на апеляційне оскарження ухвали про повернення вказаної
Позовної заяви; визнання протиправною бездіяльність Голосіївського районного
суду міста Києва, пов'язану з залишенням без відповіді та реагування письмового
звернення гр.ОСОБА_1. від 10 березня 2007 року; визнання протиправною
бездіяльність Голови Голосіївського районного суду міста Києва Первушиної Є. С.
пов'язаної з незабезпеченням належного організаційного керівництва діяльністю
зазначеного суду та незабезпеченням у зв'язку із цим передбаченого Законом
України «Про звернення громадян»розгляду письмового звернення гр.ОСОБА_1. від
10 березня 2007 року, оформлення відповідно до приписів «Інструкції з
діловодства в місцевому загальному суді», що затверджена Наказом Державної
судової адміністрації України № 68 від 27 червня 2006 року, зареєстрованим у
документа -Ухвали Голосіївського районного суду міста Києва №2а-1252/13 (2006
рік) від 22 лютого 2007 року., - та дотримання встановлених зазначеною
Інструкцією з діловодства строків та порядку відсилання Позивачеві (гр.
ОСОБА_1.) Ухвали №2а-1252/13 (2006 рік) від 22 лютого 2007 року та його
Позовної заяви від 29 листопада 2006 року з приводу протиправних дій
Апеляційного суду міста Києва (зареєстрованої у Голосіївському районному суді
міста Києва за №2а-1252/06; зобов'язання Голосіївського районного суду міста Києва
невідкладного розгляду письмового звернення гр.ОСОБА_1. від 10 березня 2007
звернення; зобов'язання Голосіївського районного суду міста Києва невідкладного
повернення адміністративного позову гр.ОСОБА_1. від 29 листопада 2006 року з
приводу протиправних дій Апеляційного суду міста Києва (зареєстрованої у
Голосіївському районному суді м. Києва за № 2а-1252/06); зобов'язання
Голосіївського районного суду міста Києва невідкладно надіслати гр. ОСОБА_1. на
2007 року про залишення адміністративного позову гр.ОСОБА_1. від 29 листопада
2006 року з приводу протиправних дій Апеляційного суду міста Києва
(зареєстрованої у Голосіївському районному суді м. Києва за № 2а-1252/06) без
руху, оформленої належним чином у відповідності до вимог «Інструкції з
діловодства в місцевому загальному суді», що затверджена Наказом Державної
судової адміністрації України № 68 від 27 червня 2006 року, зареєстрованим у
назви та адреси судової інстанції та скріпленої гербовою печаткою суду;
відшкодування за рахунок державного бюджету гр. ОСОБА_1. завданої йому
протиправними діями та бездіяльністю Голосіївського районного суду міста Києва,
Голови Голосіївського районного суду міста Києва Первушиної О. С. та судді
Голосіївського районного суду міста Києва Нєсвєтової Н. М. моральної шкоди у
розмірі 100 (сто) гривень шляхом перерахування зазначеної суми на поточний
рахунок гр.ОСОБА_1. в АБ «Експрес-Банк»; відшкодування за рахунок державного
бюджету гр. ОСОБА_1. сплаченого ним судового збору у розмірі 4 (чотири) гривні
40 копійок шляхом перерахування зазначеної суми на поточний рахунок гр.ОСОБА_1.
в АБ «Експрес-Банк».
Листом від 30 серпня 2007 року
Відповідачі подали письмове заперечення на позов.
15 жовтня 2007 року Позивач подав
на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У зв'язку з тим, що представники
Відповідача не з'явились в судове засідання та не надали витребувані докази,
відповідно до положень статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України
(надалі -КАС України), справа, розглядається судом за наявними в ній
Розглянувши подані Позивачем
документи і матеріали, заслухавши
пояснення Позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до
наступних висновків:
Чинне законодавство не передбачає
спеціального механізму для оскарження бездіяльності суду чи надмірної
тривалості провадження у справі. Однак, на думку суду, особа може звертатися із
позовами у такій категорії справ, виходячи з положень статей 8, 55 та 124
Конституції України, а також частини 2 статті 4, частини 4 статті 8 та пункту 1
частини 1 статті 17 КАС України.
Згідно з пунктом 4 статті 8 КАС
України під назвою «Верховенство права», забороняється відмова в розгляді та
вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності,
суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Частиною 2 згаданої статті передбачено, що суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (надалі
У §65 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_2
проти Сполученого Королівства»від 21 вересня 1994 року зазначено, що «З принципом
верховенства права в демократичному суспільстві чи з основним принципом, що
лежить в основі пункту 1 статті 6 Витяг з пункту 1 статті 6 Конвенції про
захист прав та основних свобод (надалі -Конвенція): «Кожен при вирішенні справи про його
цивільні права та обов'язки ... має право на справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.»-
див. більше//Відомості Верховної Ради України -1997. - № 40.- Ст. 263. - тобто з тим, що вимагає наявності
можливостей для подання позовів про захист цивільних прав для вирішення їх
суддею, - була б несумісною ситуація, коли Держава могла би … вилучати з
юрисдикції суду цілу низку позовів про захист цивільних прав чи надавати
імунітет від притягнення до цивільної відповідальності великим групам чи
категоріям осіб». Суд звертає увагу на те, що в розумінні ЄСПЛ спір про
цивільні права та обов'язки присутні також у публічних правовідносинах, так
згідно позиції висловленої ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти Італії»:
«…провадження, які за національним правом класифікуються як частина «публічного
права», можуть підпадати під сферу застосування «цивільної»частини статті
6, якщо підсумок розгляду даної справи має вирішОСОБА_6 значення для приватних
прав і обов'язків…».
У § 35 Рішення у справі «Голдер проти
Сполученого Королівства»від 21 вересня 1994 року ЄСПЛ зауважив, що «…було
би нерозумно, щоб пункт 1 статті 6 містив детальний опис наданих сторонам
процесуальних гарантій в цивільних справах і не захищав би в першу чергу того,
що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, а саме доступу до
суду. Такі характеристики процесу як справедливість, публічність, динамізм,
позбавляються змісту, якщо немає самого судового розгляду».
Щодо вирішення спорів в
адміністративних судах ЄСПЛ у § 41 рішення у справі «ОСОБА_4 проти Греції»зазначив:
«Вищезазначені принципи навіть ще більш важливі у контексті адміністративного
провадження у справі, результати якої матимуть вирішальне значення для
цивільних прав. Надіславши скаргу до адміністративного суду, особа намагається
добитися не тільки визнання недійсним акта, а перш за все усунення його
Так, у справі «ОСОБА_5 проти
Польщі»від 26 жовтня 2000 року ЄСПЛ констатував порушення статті 13 Конвенції
про захист прав та основних свобод, оскільки заявник не мав у своєму
розпорядження ефективного національного засобу правового захисту, за допомогою
якого він зміг и відстояти своє право на «судовий розгляд упродовж розумного
строку»відповідно до § 1 статті 6 Конвенції».
Таким чином, суд приходить до
висновку, що за правилами адміністративного судочинства можна оскаржувати
бездіяльність суду, що пов'язана з не вчиненням дій, визначених процесуальним
законом, або порушення розумних строків. Водночас, до адміністративного суду
можуть бути також оскаржені рішення, дій чи бездіяльності судів, їхніх
посадових та службових осіб, що безпосередньо не пов'язані зі здійсненням
судочинства.
Відповідно до приписів Конвенції та
вимог статті 122 КАС України, справа має бути розглянута впродовж розумного
строку. Така вимога обумовлена передусім тим, що будь-який правовий спір
для його сторін супроводжується невизначеністю у правовідносинах, яка триває
протягом строку розгляду справи, й, відповідно, перешкоджає сторонам,
повноцінно користуватися своїми правами. Для визначення того чи була тривалість
певного строку розумною, ЄСПЛ встановлює початок цього строку та його
закінчення. Для встановлення розумності строку розгляду конкретної справи у
національних судових органах ЄСПЛ у § 47 рішення у справі «ОСОБА_6 проти
Франції»від 10 лютого 1995 року, виробив кілька взаємопов'язаних критеріїв,
а саме складність справи, поведінка позивача, поведінка судових та інших
державних органів та важливість предмету розгляду для заявника. Так, довга
тривалість розгляду справи може бути визнана розумною, якщо сама справа є
складною як з фактичного, так і з правового кутів зору.
Суд звертає увагу учасників даного
адміністративного процесу на те, що виходячи з ситуації, яка на даний час склалася
в Україні, серед основних причин затягування розгляду справи з вини суду, як
суб'єкта владних повноважень, є велике навантаження на суди, недофінансування
судів, відсутність достатньої кількості суддів та допоміжних працівників.
Водночас, такі проблеми в організації правосуддя притаманні не лише для
України. Так, у § 42 Рішення у справі «ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проти Італії»ЄСПЛ
зазначив, що «…навіть реформування Цивільного процесуального кодексу не змогло
розв'язати реальну проблему функціонування судів в Італії, яка полягає в
постійній нестачі засобів та персоналу на всіх рівнях судової системи».
Враховуючи системний підхід до
аналізу практики ЄСПЛ, суд приходить до висновку, що при визначенні
розумності строку розгляду конкретної справи необхідно звертатися до
характеристики впливу часу розгляду справи на становище особи. Таким чином,
з урахуванням вищенаведеного та обставин адміністративної справи, а також факту
її розгляду на даний момент Окружним адміністративним судом міста Києва, суд
приходить до висновку, що позовні вимоги гр. ОСОБА_1в частині визнання
протиправною бездіяльності Голосіївського районного суду міста Києва, пов'язану
з невиправданим зволіканням та порушенням встановлених процесуальним
законодавством строків щодо постановлення відповідної ухвали, яка стосується
вирішення питання про відкриття провадження за адміністративним позовом
гр.ОСОБА_1. від 29 листопада 2006 року з приводу протиправних дій Апеляційного
суду міста Києва та визнання протиправними дій Голосіївського районного суду міста
Києва, пов'язані з порушенням встановленого процесуальним законодавством та
«Інструкцією з діловодства в місцевому загальному суді», строку на відсилання
Позивачеві Ухвали №2а-1252/13 (2006 рік) від 22 лютого 2007 року про залишення
без руху Позовної заяви гр.ОСОБА_1. від 29 листопада 2006 року з приводу
протиправних дій Апеляційного суду міста Києва, а також визнання протиправною
бездіяльність Голови Голосіївського районного суду міста Києва Первушиної Є. С.
пов'язаної з незабезпеченням належного організаційного керівництва діяльністю
зазначеного суду та оформлення відповідно до приписів «Інструкції з діловодства
в місцевому загальному суді», процесуального документа -Ухвали Голосіївського
районного суду міста Києва №2а-1252/13 (2006 рік) від 22 лютого 2007 року., -
та дотримання встановлених зазначеною Інструкцією з діловодства строків та
порядку відсилання Позивачеві Ухвали
№2а-1252/13 (2006 рік) від 22 лютого 2007 року та його Позовної заяви від 29
листопада 2006 року з приводу протиправних дій Апеляційного суду міста Києва
-задоволенню не підлягають.
Відповідно до пункту 4 частини 3
статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони безсторонньо (неупереджено). Даний критерій-принцип зобов'язує
суб'єкта владних повноважень не проявляти упереджене ставлення до особи в своїх
рішеннях та діях.

На думку суду, під рішеннями
суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно
розуміти також і правові акти індивідуальної дії, тобто рішення, дія яких
поширюється на конкретних осіб або як стосуються конкретної ситуації, і які є
актом одноразового, як у випадку з Позивачем, застосування норм права.

Також суду звертає увагу на те, що
усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто
повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
визначені законом.

Виходячи з положень КАС України,
під діями суб'єкта владних повноважень необхідно розуміти, активну поведінку,
яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних осіб.

Як вбачається з доданої до матеріалів
справи Ухвали Вищого Адміністративного Суду України від 9 січня 2007 року,
клопотання про визначення підсудності адміністративної справи подано
Голосіївським районним судом та Апеляційним судом міста Києва без дотримання
порядку, передбаченого законом, а тому
матеріали справи підлягають поверненню до Голосіївського районного суду міста
Києва. Таким чином, суд приходить до висновку, що покликання Позивача про
визнання протиправними дій Голосіївського районного суду міста Києва щодо
спрямування до Апеляційного суду міста Києва адміністративного позову
гр.ОСОБА_1. від 29 листопада 2006 року з приводу протиправності дій
Апеляційного суду міста Києва для визначення підсудності справи всупереч
правилам Кодексу адміністративного судочинства України - є обґрунтованим та
підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог гр. ОСОБА_1про
визнання протиправною бездіяльність
Голосіївського районного суду міста Києва, пов'язану з неналежним оформленням
та не забезпеченням згідно з вимогами «Інструкції з діловодства в місцевому
загальному суді», юридичної сили процесуального документа -Ухвали №2а-1252/13
(2006 рік) від 22 лютого 2007 року, вчиненої без зазначення назви та адреси
судової установи та не скріпленої гербовою печаткою суду та визнання
протиправними дії судді Голосіївського районного суду міста Києва Нєсвєтової Н.
М. щодо безпідставного, за відсутності передбаченого КАС України судового
рішення, повернення гр. ОСОБА_1. його Позовної заяви від 29 листопада 2006 року
з приводу протиправних дій Апеляційного суду міста Києва, та визнання
протиправними дії Голосіївського районного суду міста Києва щодо передчасного
відсилання 26 лютого 2006 року гр. ОСОБА_1. оригіналу та копії його Позовної
заяви від 29 листопада 2006 року з приводу протиправних дій Апеляційного суду
міста Києва всупереч вимогам «Інструкції з діловодства в місцевому загальному
суді», до закінчення строку на апеляційне оскарження ухвали про повернення
вказаної Позовної заяви, а також зобов'язання Голосіївського районного суду
міста Києва невідкладно надіслати гр. ОСОБА_1. копії Ухвали № 2а-1252/06 (2006
рік) від 22 лютого 2007 року про залишення адміністративного позову гр.ОСОБА_1.
від 29 листопада 2006 року з приводу протиправних дій Апеляційного суду міста
без руху, оформленої належним чином у відповідності до вимог «Інструкції з
діловодства в місцевому загальному суді», - з зазначенням назви та адреси судової
інстанції та скріпленої гербовою печаткою суду, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до вимог статті 165 КАС
України, вступна частина ухвали, складається із зазначенням: дати і місця її
постановлення та найменування адміністративного суду, прізвища та ініціалів
судді (суддів). Як підтверджується матеріалами справи, в Ухвалі №2а-1252/13
(2006 рік) від 22 лютого 2007 зазначено наступне: «22 лютого 2007 року суддя
Голосіївського районного суду м. Києва Нєсвєтова Н. М…». Таким чином, не
зважаючи на те, що у вступній частині даної Ухвали, як вірно зауважив Позивач,
не зазначено місця її постановлення, тобто -міста Київ, зважаючи на зазначену
повну назву суду, а саме Голосіївський районний суд м. Києва стає зрозумілим
місце її постановлення.

Також суд звертає увагу Позивача не
те, що відповідно до положень пункту 4. 2. Рішення Конституційного Суду України
у справі № 1-17/2001 щодо конституційності статті 248-3 ЦПК України від
23 травня 2001 року, процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення
питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх
до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і
наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя
і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального
законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, у
даному випадку судді Нєсвєтової Н. М., які стосуються здійснення правосуддя,
неможливий. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку,
що зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог гр.
ОСОБА_1в частині визнання протиправною бездіяльності Голосіївського районного
суду міста Києва, пов'язану з залишенням без відповіді та реагування письмового
звернення гр.ОСОБА_1. від 10 березня 2007 року та визнання протиправною
бездіяльності Голови Голосіївського районного суду міста Києва Первушиної Є. С.
пов'язаної з незабезпеченням належного організаційного керівництва діяльністю
зазначеного суду та незабезпеченням у зв'язку із цим передбаченого Законом
України «Про звернення громадян»розгляду письмового звернення гр.ОСОБА_1. від
10 березня 2007 року, а також зобов'язання Голосіївського районного суду міста
Києва невідкладно розглянути письмове звернення гр.ОСОБА_1. від 10 березня 2007
року та надіслання на його адресу відповіді на зазначене звернення, суд
приходить до наступних висновків.

Керуючись положеннями КАС України,
під бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, суд розуміє -пасивну
поведінку яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної
чи юридичної особи. Як вбачається із письмових заперечень на позов,
згідно з журналом реєстрації вхідної кореспонденції вищезазначене звернення
надійшло до суду 13 березня 2007 року та у відповідності до пункту 2.8
Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді після попереднього
розгляду керівництвом було визначено виконавцем по вказаному зверненню суддю
Нєсвєтову Н. М. Вищевказаним спростовується бездіяльність Голосіївського
районного суду міста Києва, у зв'язку з визначенням відповідальної особи щодо
розгляду даного звернення. Таким чином, дані посилання Позивача є
необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Зважаючи на вимоги статті 108 КАС
України, суд вважає, що вимога Позивача про зобов'язання Голосіївського
районного суду міста Києва невідкладного надіслання гр. ОСОБА_1. копії Ухвали
про повернення адміністративного позову гр.ОСОБА_1. від 29 листопада 2006 року
з приводу протиправних дій Апеляційного суду міста Києва є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Таким чином, Позивач не надав суду
належних доказів на підтвердження частини позовних вимог, як це передбачено
частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій
зазначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх переконливості, а також частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Пунктом 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»від 31 березня 1995 року N 4 передбачено також, що
«відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань
він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується».
Позивач не зазначив в чому конкретно полягає завдана моральна шкода та яким
міркуваннями він керувався визначаючи її розмір для відшкодування.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що обставини, якими обґрунтовуються вимоги Позивача щодо
відшкодування за рахунок державного бюджету ОСОБА_1. завданої йому
протиправними діями та бездіяльністю Голосіївського районного суду міста Києва,
Голови Голосіївського районного суду міста Києва Первушиної О. С. та судді
Голосіївського районного суду міста Києва Нєсвєтової Н. М. моральної шкоди у
розмірі 100 (сто) гривень шляхом перерахування зазначеної суми на поточний
рахунок гр.ОСОБА_1. в АБ «Експрес-Банк», Позивачем не доведено.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, практики ЄСПЛ
та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що частина викладених в позовній
заяві посилань Позивача є недоведеною, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 94, 97, 158-163
та 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний
суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії
Голосіївського районного суду міста Києва щодо спрямування до Апеляційного суду
міста Києва адміністративного позову гр.ОСОБА_1. від 29 листопада 2006 року з
приводу протиправності дій Апеляційного суду міста Києва (зареєстрованого у
Голосіївському районному суді міста Києва за №2а-1252/06) для визначення
підсудності справи всупереч правилам Кодексу адміністративного судочинства
України (статті 18, пункту 5 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення»КАС
України).

3. Зобов'язати Голосіївський
районний суд міста Києва невідкладно надіслати громадянину ОСОБА_1. на адресу:
03039, Київ,АДРЕСА_1копію Ухвали про повернення адміністративного позову
громадянинаОСОБА_1. від 29 листопада 2006 року з приводу протиправних дій
Апеляційного суду міста Києва (зареєстрованої у Голосіївському районному суді
м. Києва за № 2а-1252/06).

4. В решті позовних вимог
-відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету на
користь ОСОБА_1судові витрати в розмірі 1 (одна) гривня шляхом перерахування
зазначеної суми на поточний рахунок гр.ОСОБА_1. в АБ «Експрес-Банк».

Постанова відповідно до частини 1
статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному
обсязі за правилами, встановленими статтями
185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням
протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Блажівська Н. Є.