Справа № К-30720/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2007-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД
______________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі

суддів: Фадєєвої Н.М.,
Бим М.Є., Гордійчук М.П., Леонтович К.Г.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська
від 1 березня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області
від 3 липня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Бабушкінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській
області, Дніпропетровського міського управління УМВС України в
Дніпропетровській області, Державного казначейства України, про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної
шкоди, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Бабушкінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, в якому, з
урахуванням уточнення позовних вимог просив:

- визнати бездіяльність
посадових осіб відповідача, які відмовились реєструвати його заяву про злочин вчинений ОСОБА_2. від 13.11.2004р.
незаконними;

- зобов'язати посадових
осіб відповідача здійснити реєстрацію його заяви в книзі обліку злочинів;

- зобов'язати
начальника Бабушкінського РО в письмовій формі принести своє вибачення за
допущений обман;

- стягнути з
відповідача 15,35грн. сплачених за подачу заяви і позову до суду;

- стягнути з
відповідача 980,00грн. моральної шкоди.

_________________________________________________________________________________________________________________

Справа № К-30720/06
Доповідач: Леонтович К.Г.

Постановою Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська від 1 березня 2006 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 липня 2006 року, позовні
вимоги задоволено частково. Визнано бездіяльність посадових осіб Бабушкінського
РВ ДМУ УМВС України щодо не реєстрації в журналі реєстрації заяв і повідомлень
про злочини, що вчинені або готуються, заяв про скоєні злочини від 13.11.2004року та 16.0б.2005року, які
направлені ОСОБА_1 - неправомірною. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями ОСОБА_1
звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій
просить змінити рішення судів першої і апеляційної інстанцій в частині відмови
в задоволенні позовних вимог, а в іншій частині судові рішення залишити без
змін, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 13.11.2004р.
та 16.06.2005р. позивач, в порядку Кримінально-процесуального кодексу України,
звертався до Бабушкінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області з
заявами про скоєння злочину, як він вважає, посадовою особою прокуратури.

Заяву від 13.11.2004р. було зареєстровано в книзі обліку
скарг та заяв громадян Бабушкінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській
області за №101 від 19.11.2004р., а 25.11.2004р. вказану заяву було направлено
в прокуратуру м.Дніпропетровська

Заяву від 16.06.2005р. було зареєстровано в журналі
обліку особистого прийому громадян начальника Бабушкінського РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області, яку в подальшому було також направлено в
прокуратуру м.Дніпропетровська.

Відповідно до ст.97 КПК України правоохоронні органи
зобов'язані прийняти заяви чи повідомлення про вчинені або підготовлювані
злочини та прийняти одне за таких рішень: порушити кримінальну справу,
відмовити в порушенні кримінальної справи, направити заяву чи повідомлення за
належністю.

Порядок прийняття, реєстрації заяв та повідомлень про
вчинені або підготовлювані злочини визначений Наказом МВС України від
14.04.2004р. №400 “Про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і
підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені
або готуються”, згідно якого всі заяви та повідомлення про злочини, що вчинені або готуються,
реєструються в журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини, що вчинені
або готуються.

Відповідно до п.3.7 вказаного Наказу, коли розгляд заяв
чи повідомлень про злочини не входять до відання органів внутрішніх справ,
заява чи повідомлення після реєстрації протягом трьох діб пересилається за
належністю, про що робиться відповідний запис у журналі реєстрації заяв і
повідомлень про злочини, що вчинені або готуються.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли до вірного
висновку, що бездіяльність посадових осіб, яка полягає в не реєстрації заяв
позивача журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або
готуються є неправомірною, оскільки суперечить зазначеним вимогам чинного
законодавства, а тому вимоги позивача, в частині визнання бездіяльності
неправомірною, підлягають задоволенню.

Вимоги позивача, в частині зобов'язання посадових осіб
Бабушкінського РВ зареєструвати зазначені заяви в журналі реєстрації заяв і
повідомлень про злочини, що вчинені або готуються не підлягають задоволенню,
оскільки судами попередніх інстанцій встановлено, що заяви позивач про скоєний
злочин було направлено до прокуратури м.Дніпропетровська, у зв'язку з чим
зобов'язати посадових осіб здійснити реєстрацію заяв, які відсутні у
Бабушкінському РВ, не вважається можливим.

Також суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до
вірного висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо
відшкодування матеріальної шкоди розмірі 15грн.35коп., оскільки позивачем не
доведено в чому полягає вина відповідачів в понесених ним витратах та не надано
доказів розміру таких витрат.

Оскільки, правовідносини між сторонами виникли в
результаті звернення позивача з заявами про скоєння злочин та регулюються
нормами Кримінально-процесуального кодексу України та Наказом МВС №400, якими
не передбачено відшкодування моральної шкоди при відмові в реєстрації заяв,
суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку, що заявлені
вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної
інстанцій винесено законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Постанову Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 1 березня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 3 липня 2006 року - залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді: