Справа № 3/4
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2007-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 3/4
№ 3/4
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Блажівської Н. Є.
при секретарі Мельнику С. С.
за участю представників сторін:
Пантела Л. В. (довіреність № 10/9/10-025
від 9 січня 2007 року)
За результатами розгляду у
відкритому судовому засіданні адміністративної справи
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі міста Києва (надалі -Позивач)
До Третя особа
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Люксурі Інтес» ОСОБА_1 Святошинська районна державна
адміністрація в місті Києві
Визнання установчих документів
недійсними та скасування свідоцтва платника податку на додану вартість
Позивач звернувся до суду з позовом
про визнання установчих документів недійсними та скасування свідоцтва платника
податку на додану вартість -Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксурі
Позовні вимоги мотивовані тим, що
створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксурі Інтес»було вчинено
за відсутності волі засновника та волевиявлення на затвердження статуту з метою
створення юридичної особи та заняття підприємницькою діяльністю.
Відповідач та Третя особа відзивів
на позовну заяву не надали, явку своїх представників в судове засідання не
Відповідач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Люксурі Інтес»зареєстроване Святошинською районною державною
адміністрацією в місті Києві
30 січня 2006 року, про що зроблено запис у журналі реєстраційних справ
підприємницької діяльності-юридичної особи.
Станом на день розгляду спору
відповідач є юридичною особою (довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи) та
перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у
Святошинському районі міста Києва (зареєстрований 1 лютого 2006 року № 6658).
З наданих Позивачем відомостей
вбачається, що Відповідач 18 січня 2007 року подав до державної податкової
служби податкову декларацію та документи фінансової звітності.
У зв'язку з нез'явленням
представників Відповідач та ненаданням витребуваних доказів розгляд справи
відкладався, ухвала про відкриття провадження у справі та призначення її до
судового розгляду, а також повістки-виклики направлялися Відповідачу за всіма
наявними у матеріалах справи адресами, в т.ч. зазначеними в його реєстраційних
та паспортних документах.
Справа розглядається судом за
наявними в ній матеріалами.
Розглянувши подані Позивачем
документи і матеріали, заслухавши
пояснення його представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків:
Відповідно до положень статті 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, суд приходить до
висновку, що предметом судового спору не можуть бути, зокрема, вимоги
органів державної податкової
служби про визнання
недійсними установчих документів;
податкових накладних; скасування
(анулювання) свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта господарювання
та свідоцтва про реєстрацію платником податку
на додану вартість; визнання недійсними з моменту державної
іншого моменту всієї
комерційної (господарської) діяльності згаданих осіб, усіх вчинених
юридично значимих дій та вчинених правочинів; виданих, підписаних документів
тощо, оскільки такі способи реалізації їх повноважень не передбачено чинним
Посилання ДПІ на недійсність
установчих документів може бути підставою позову про припинення юридичної
особи, але не самостійним предметом позову.
Положення пункту 17 статті 11
Закону України «Про державну податкову службу в Україні»щодо права органів
державної податкової служби звертатися у передбачених законом випадках до
судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації
суб'єкта підприємницької діяльності, пункту 2 частини 1 статті 110 Цивільного
кодексу України - про можливість визнання судом недійсною державної реєстрації
юридичної особи, а також частин 6 та 7 статті 59 Господарського кодексу України
щодо скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання та позбавлення його
статусу юридичної особи у зв'язку з прийняттям Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців»на думку суду необхідно
розуміти, як право на позов про припинення юридичної особи або підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця (статті 22, 38, 46 вищевказаного
Відповідачем у справі про
припинення юридичної особи є юридична особа, а не її учасники (засновники), оскільки учасники
в порядку, встановленому законом
та установчими документами,
складу вищого органу юридичної
особи. Державний реєстратор
не може бути відповідачем чи третьою особою у такій справі, оскільки ані
припинення, ані подальше існування юридичної особи не може порушити або
вплинути на його права чи обов'язки. Разом з тим одержання державним
реєстратором рішення про припинення юридичної
особи, зокрема судового
рішення, породжує обов'язки
державного реєстратора, встановлені законом. У разі задоволення позову судове
рішення є підставою для внесення державним реєстратором до Єдиного державного
реєстру запису про судове рішення щодо припинення юридичної особи. Таке судове
рішення є підставою початку ліквідаційної процедури.

Таким чином, Позивач не надав суду
належних доказів, як це передбачено частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а також частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в якій зазначено, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів
справи, суд приходить до висновку, що викладені в позовній заяві покликання
Позивача є недоведеними, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та
158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В

У задоволенні позовних вимог -
Державної податкової інспекції у Святошинському районі міста Києва до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксурі Інтес» та ОСОБА_1, Третьої
особи - Святошинської районної державної адміністрації в місті Києві про
визнання установчих документів недійсними та скасування свідоцтва платника
податку на додану вартість - відмовити повністю.

Постанова відповідно до частини 1
статті 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не
було подано.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному
обсязі за правилами, встановленими статей 185-187 КАС України, шляхом подання
через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням
протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Н.Є. Блажівська