Справа № К-2304/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007 року м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака
В.І.

суддів Білуги С. В.

Гаманка О.І.

Загороднього
А. Ф.

Заїки М.М.

при секретарі Проценко О. О.,

за участю скаржника ОСОБА_1 та представника суб'єкта
оскарження Лібермана С. Г.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1
на рішення апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2005 року у справі за його
скаргою на рішення управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі
м. Києва, -

в с т а н о в и л а:

У
вересні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення
управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва від 22
липня 2004 року про відмову в призначенні йому пенсії згідно Закону України
«Про наукову і науково-технічну діяльність» з тих підстав, що науковий стаж
його роботи складає 16 років 9 місяців 24 дні, що є меншим, ніж передбачено
Законом. ОСОБА_1 просив визнати недійсним це рішення та зобов'язати суб'єкт
оскарження зарахувати до наукового стажу періоди роботи, які не були враховані
УПФ України в Шевченківському районі
м. Києва, а саме: в Українському республіканському центрі по науковій
організації праці Мінлісгоспу України з 01.10.1969 року по 25.06.1973 року, а
також період роботи в інституті «Укрдіпроект» з 30.03.1990 року по 15.11.1995
року, що є підставою для призначення пенсії відповідно до вимог Закону України
«Про наукову і науково-технічну діяльність».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13
грудня 2004 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2005
року рішення Шевченківського районного суду м.
Києва від 13 грудня 2004 року, в частині задоволення заявлених вимог, скасовано
і ухвалено нове, яким відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, та
залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів,
перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної
інстанцій щодо правильного застосування норм матеріального та процесуального
права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та
апеляційної інстанцій правильно зазначено, що згідно статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» пенсія науковому
(науково-педагогічному) працівникові призначається при досягненні пенсійного
віку чоловіком - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі
стажу наукової роботи не менше 20 років.

Відповідно до статті 1 вищезазначеного Закону, до
наукових установ відносяться юридичні особи незалежно від форм власності, що
створені в установленому законодавством порядку, для якої науково-технічна
діяльність є основною і становить понад 70 відсотків загального річного обсягу
виконаних робіт.

Судом апеляційної інстанції помилково зроблено висновок,
що для зарахування вищезазначеного періоду роботи заявника до наукового стажу
роботи немає підстав, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів
України від 22 листопада 2001 року №1571 та наданих ОСОБА_1 документів не
вбачається, що займаючи зазначені посади він займався науковою,
науково-технічною або науково-організаційною діяльністю не менше ніж 70
відсотків та посада старшого інженера зазначеною постановою не передбачена.

Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції
помилково прийшла до висновку, що в задоволенні скарги заявника щодо визнання
неправомірним рішення суб'єкта оскарження від 22 липня 2004 року про відмову в
призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну
діяльність» слід відмовити.

Відповідно до
частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд
касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції необхідно скасувати, а
рішення суду першої інстанції - залишити в силі як таке, що ґрунтується на
чинному законодавстві та скасоване помилково.

Керуючись статтями 220, 221, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у
х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення апеляційного
суду м. Києва від 01 червня 2005 року у справі за його скаргою на рішення
управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва скасувати.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 13 грудня 2004 року залишити
в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Співак В. І.

Судді
Білуга С. В.

Гаманко О. І.

Загородній А. Ф.

Заїка М. М.

З оригіналом згідно суддя Гаманко
О. І.