Справа № 5/230
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2008-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07.02.2008 р.
№ 5/230

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі:

головуючого судді - Кочана В.М.,

секретаря судового засідання Стріхи
В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов

ОСОБА_1

до

Київського національного університету внутрішніх справ

про

скасування наказу про звільнення
зі служби, поновлення на посаді та стягнення грошового утримання

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Київського національного університету внутрішніх
справ з вимогами про поновлення на посаді з дня звільнення.

Позивач та його представник
уточнили позовні вимоги, просили скасувати наказ Національної академії
внутрішніх справ України № 14 о/с від 06.02.2004р. в частині звільнення його з
посади водія-співробітника автогосподарства, поновити позивача на посаді та
зобов'язати виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.
Пояснили, що Наказом Національної академії внутрішніх справ України № 59 від
05.02.2004р. позивача було притягнено до дисциплінарної відповідальності на
підставі п. 27 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Наказом № 14 о/с від 06.02.2004р.
його було звільнено із займаної посади на підставі наказу № 59 від 05.02.2004р.

Постановою апеляційного суду м.
Києва у справі № 22-370а від 25.01.2007р. скасовано Наказ Національної академії
внутрішніх справ України від 05.02.2004 року № 59, який був підставою для
звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ.

04.06.2007р. позивач звернувся до
Київського національного університету внутрішніх справ (далі - відповідач) з
заявою про поновлення на службі в органах внутрішніх справ з дня звільнення.

Листом від 14.06.2007 року за №
46/К-98 відповідачем було відмовлено у поновленні позивача на службі в органах
внутрішніх справ.

Таку відмову позивач вважає
неправомірною, оскільки підстави для винесення наказу про звільнення відсутні
та є підстави для поновлення його на службі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти заявлених позовних вимог заперечив та пояснив, що позивачем заявлено вимоги про
скасування наказу від 06.02.2004р. про звільнення його із займаної посади. Про
винесення даного наказу позивач був повідомлений та ознайомлений з його
змістом. На підставі цього в судовому засіданні відповідач наполягав на
пропущенні позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом та на
відмові у задоволенні адміністративного позову.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позовних
вимоги слід відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено,
що позивач з листопада 2003 року обіймав посаду водія-співробітника
автогосподарства Національної академії внутрішніх справ України.

Наказом Національної академії
внутрішніх справ України № 59 від 05.02.2004р. позивача було притягнено до
дисциплінарної відповідальності на підставі п. 27 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України.

Наказом № 14 о/с від 06.02.2004р.
його було звільнено із займаної посади на підставі наказу № 59 від 05.02.2004р.

Позивачем було оскаржено наказ № 59
від 05.02.2004р., яким його було притягнено до дисциплінарної відповідальності.

Постановою Апеляційного суду м.
Києва у справі № 22-370а від 25.01.2007р. скасовано Наказ Національної академії
внутрішніх справ України від 05.02.2004р. № 59, який був підставою для
звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Як встановлено в судовому
засіданні, про оскаржуваний наказ № 14 о/с від 06.02.2004р., яким його було
звільнено із займаної посади, позивач довідався відразу після його прийняття,
чого не заперечував в судовому засіданні.

В своїх позовних вимогах позивач не
ставить питання про поновлення строку на звернення до суду для оскарження
наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду
за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який
обчислюється з дня, коли особа дізналась, чи повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

Оскільки суд вважає, що позивачем
пропущено строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з підстав пропущення строку
звернення до адміністративного суду.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 99, 100, 158, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства України,
суд

П О С Т А Н О В И В:

В
задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст.
254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим
Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
постанови суду та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складення постанови
в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Кочан
В.М.