Справа № 2-а-24/2008
Суддя: Березовський О.Д.
Дата ухвалення: 2008-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а - 24/2008 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого
2008 року
м. Городня

Городнянський районний суд
Чернігівської області у складі :

головуючого судді - Березовського О.Д.,

при секретарі - Швачко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Воробей
Г.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Городня адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці
та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації
щодо стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги учаснику війни,
-

ВСТАНОВИВ :

30.01.2008 року до суду звернувся ОСОБА_1. з позовною заявою
до Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської
обласної державної адміністрації щодо стягнення недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги учаснику війни.

З позовної заяви виходить, що позивач являється учасником
війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим Городнянським
управлінням соціального захисту населення 15 січня 1998 року.

Відповідно до ст. 14 Закону України „Про статус ветерана
війни, гарантії їх соціального захисту” позивачу щорічно до 5 травня повинна
надаватись разова грошова допомога в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком як
учаснику війни. Всупереч вимогам ст. 2 Закону України „Про статус ветерана
війни, гарантії їх соціального захисту” та ст. 22 Конституції України грошова
допомога призначена позивачу за 2005, 2006, 2007 роки виплачувалась не в
повному обсязі.

Так, одноразову грошову допомогу позивачу було виплачено
відповідно в 2005 році в розмірі 50 грн., в 2006 році в розмірі 50 грн., в 2007
році в розмірі 55 грн., що підтверджується довідкою № 43 від 16.01.2008 року,
виданою управлінням праці та соціального захисту населення Городнянської
райдержадміністрації. Мінімальна пенсія за віком у 2005 році складала 332 грн.,
пенсія за віком у 2006 році станом на 01.04.2006 року становила 359 грн.,
пенсія за віком у 2007 році станом на 01.04.2007 року становила 410, 06 грн..
Таким чином, відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” суми виплат учаснику війни мали б скласти в 2005 році -
996 грн., в 2006 році - 1077 грн., в 2007 році - 1230, 18 грн.. Сума недоплат
за 3 роки склала 3148, 18 грн..

На підставі викладеного, позивач
просить суд стягнути з відповідача на його користь суму недоплаченої йому
разової щорічної грошової допомоги як учаснику війни в розмірі 3148, 18
грн..

Ухвалою судді від 31 січня 2008 року відкрито провадження у
зазначеній справі.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним позовні
вимоги, просив суд їх задовольнити та стягнути з відповідача суму недоплаченої
йому разової щорічної грошової допомоги як учаснику війни в розмірі 3148, 18
грн.. Підтвердив обставини викладені в позовній заяві. При цьому зазначив, що
відповідно до посвідчення виданого Городнянським управлінням соціального
захисту населення 15.01.1998 року він являється ветераном війни - учасником
війни. В 2005 та 2006 роках він не звертався до суду за захистом своїх прав по
виплаті щорічної разової грошової допомоги, оскільки не знав про те, що
допомога йому виплачується не в повному обсязі та є відповідна стаття закону.
Про порушення свого права на отримання належної йому грошової допомоги він
дізнався в січні 2008 року, коли брав відповідну довідку.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов
не визнав, підтримав надані суду відповідачем письмові заперечення на позовну
заяву. В своїх запереченнях на позовну заяву відповідач зазначив, що
фінансування щорічної грошової допомоги ветеранам війни до 5 травня
здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, у розмірах,
установлених законом про Державний бюджет на відповідний рік відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року № 177 «Про
забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зокрема,
для учасників війни розмір грошової допомоги у 2005 році становив 50 грн., у
2006 році - 50 грн., у 2007 році - 55 грн.. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. Таким чином, головне управління праці та
соціального захисту населення облдержадміністрації не мало законних підстав
визначати розміри зазначеної допомоги, оскільки вони визначалися законами
України про державний бюджет на відповідний рік. Крім того, у 2005, 2006 роках
Конституційним судом України не приймались рішення щодо визнання
неконституційними положень Законів України «Про Державний бюджет України на
2005 рік», «Про Державний бюджет України на 2006 рік» в частині визначення
розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня ветеранам війни. Також
відповідно до ст. 99 КАС України позивачем пропущений строк звернення до суду
за захистом своїх прав по виплатам за 2005-2006 роки, оскільки виплати позивач
отримав у травні місяці відповідного року, а до суду звернувся лише в січні
2008 року. Відповідач в своїх запереченнях також вказав, що позивач отримав
разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 55 грн. в травні 2007 року, тобто
до ухвалення Конституційним Судом України рішення про неконституційність
положень деяких статей Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік». Водночас, зазначене рішення може бути реалізоване шляхом внесення змін до
законодавчого акту, який був предметом спору. Враховуючи зазначене, головне
управління праці та соціального захисту населення діяло відповідно до чинного
законодаства, в зв'язку з чим відсутні протиправні дії. При розгляді спірних
правовідносин відповідач просить врахувати положення ч. 3 ст. 152 Конституції
України, ст. 1175 ЦК України, згідно яких у випадку прийняття законів, які
визнаються неконституційними, шкода завдана юридичним, фізичним особам
відшкодовується державою, а не її органами виконавчої влади на місцях.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов
до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Вирішуючи питання, щодо пропущення позивачем строку звернення
до адміністративного суду за захистом свого порушеного права у 2005-2006 роках,
на чому наполягає сторона відповідача, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1.
зазначений у ст. 99 КАС України строк звернення до суду в дійсності порушив,
оскільки він отримував виплати до 5 травня як в 2005 році, так і в 2006 році і
знав про порушене своє право, доказів, які б спростовували даний факт позивач
суду не надав, а тому річний строк звернення до суду повинен обчислюватись з
травня 2005 року та травня 2006 року.

Відповідно до положень ст. 100 КАС України, пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року визначено, що
до ветеранів війни належать : учасники бойових дій, інваліди війни, учасники
війни.

Частина 5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року передбачає, що
щорічно до 5 травня учасникам війни, нагородженим орденами і медалями
колишнього СРСР за самовіддану працю та бездоганну військову службу в тилу в
роки Великої Вітчизняної війни, виплачується разова грошова допомога у розмірі
чотирьох мінімальних пенсій за віком, іншим учасникам війни - у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.
Ободи Хотенського району Сумської області та з 05.01.1982 року він зареєстрований
проживаючим в м. Городня, вул. Комсомольська, буд. 30, кв. 1 ( а.с. 3 ).

З дослідженого в судовому засіданні посвідчення серії
НОМЕР_1, виданого 15.01.1998 року Городнянським управлінням соціального захисту
населення, встановлено, що ОСОБА_1 є учасником війни і має право на пільги,
встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни ( а.с.
4 ).

Згідно довідки управління праці та соціального захисту
населення Городнянської райдержадміністрації № 43 від 16.01.2008 року
встановлено, що ОСОБА_1 виплачена разова грошова допомога до Дня Перемоги : у
2005 році згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» як
учаснику Великої Вітчизняної війни у розмірі 50 грн.; у 2006 році згідно Закону
України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» як учаснику Великої
Вітчизняної війни у розмірі 50 грн.; у 2007 році згідно Закону України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік» як учаснику Великої Вітчизняної війни у
розмірі 55 грн. ( а.с. 5 ).

Положення ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року
передбачають, що нормативні акти органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим
Законом, є недійсними.

Незважаючи на відповідні положення
ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» дія ч. 5 ст. 14 відповідного закону на 2006 рік та 2007 рік зупинялась
в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги згідно
із Законом України № 489-V від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на
2007 рік» та Законом України № 3235-IV від 20.12.2005 року «Про Державний
бюджет України на 2006 рік».

Згідно ст. 34 Закону України №
2285-IV від 23.12.2004 року «Про Державний бюджет України на 2005 рік» розмір
виплати щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни
складає 50 гривень.

Згідно ст. 30 Закону України №
3235-IV від 20.12.2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік» розмір
виплати щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни
складає 50 гривень.

Згідно ст. 29 Закону України № 489-V
від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» розмір виплати
щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни складає 55
гривень.

Відповідно до ст. 17-1 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями
12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення
через відділення зв'язку або через установи банків ( шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача ) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії.

Стаття 55 Конституції України
визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Стаття 22 Конституції України наголошує, що при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року у справі № 1-29/2007 визнано такими, що
не відповідають Конституції України ( є неконтитуційними ), окремі положення
Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, в тому числі ст. 29
і пункт 13 статті 71 зазначеного вище Закону, яким зупинено на 2007 рік дію ч.
5 статті 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», визнано такими, що не відповідають Конституції України, і положення
даних норм втрачають чинність. Рішення Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнанні неконституційними. Відповідне рішення
Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить
до висновку, що позивачу, як учаснику війни, неправомірно здійснено в
заниженому розмірі виплату грошової допомоги за 2007 рік, оскільки мінімальна
пенсія за віком відповідно до ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» та ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» становить 410, 06 грн., і з врахуванням вимог ст. 14
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
сума виплат позивачу в 2007 році повинна була складати 1230, 18 грн. ( 410, 06
грн. х 3 мінімальних пенсій за віком ).

Враховуючи те, що відповідачем
ОСОБА_1 у 2007 році було проведено виплату разової грошової допомоги в розмірі
55 грн., сума недоплаченої позивачу разової щорічної допомоги становить 1175,
18 гривень.

Посилання відповідача на те, що суд не може застосовувати
рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року щодо
правовідносин, які виникли до набрання цим рішенням чинності, судом не
приймаються до уваги, оскільки рішення Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв”язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнанні неконституційними.

Вирішуючи позов в частині стягнення
з відповідача на користь ОСОБА_1 невиплаченої йому частини разової грошової
допомоги за 2005-2006 роки, суд прийшов до висновку, що в цій частині позов не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що положення ст.
34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та ст. 30 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» звужують обсяг існуючих прав
позивача, які передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» в частині розміру виплат як учаснику війни, однак
відповідні рішення Конституційного Суду України про визнання неконституційними
положень зазначених законів, не приймались.

Згідно роз'яснень в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя», суд не може, застосувавши Конституцію як акт прямої
дії, визнати неконституційними закони чи правові акти, перелічені в ст. 150
Конституції, оскільки це віднесено до виключної компетенції Конституційного
Суду України.

Стаття 150 Конституції України
визначає, що вирішення питань про відповідність Конституції України (
конституційність ) законів та інших правових актів Верховної Ради України
належить до повноважень Конституційного Суду України.

Крім того, враховуючи вимоги ст. 100
КАС України, позивачу слід відмовити в задоволенні позовних вимог щодо
порушення його права у 2005-2006 роках, так як ОСОБА_1. пропущений строк
звернення до адміністративного суду, і на цьому наполягає сторона відповідача.

Судом не приймаються до уваги посилання сторони відповідача
на те, що Головне управління праці та соціального захисту населення
Чернігівської обласної державної адміністрації не мало законних підстав
визначити розміри зазначеної допомоги, оскільки вони є необгрунтованими,
зважаючи на приписи ч. 1 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», згідно якої щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону,
здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 55, 150 Конституції України, ст.ст.
2, 4, 14, 17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року, рішенням Конституційного
Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, ст. 28 Закону України „Про
загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003
року, ст. 62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” № 489-V
від 19.12.29006 року, ст.ст. 6, 8-11, 70, 71, 86, 99, 158-163 КАС України, суд
-

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального
захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації щодо стягнення
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги учаснику війни - задовольнити
частково.

Стягнути з Головного управління праці та соціального захисту
населення Чернігівської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1
недоплачену частину разової грошової допомоги, як учаснику війни за 2007 рік в
розмірі 1175, 18 грн..

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення на його
користь з Головного управління праці та соціального захисту населення
Чернігівської обласної державної адміністрації недоплаченої частини разової
грошової допомоги, як учаснику війни за 2005-2006 роки - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя : О.Д.Березовський