Справа № 2-а-17/2007
Суддя: Кашперська Т.Ц.
Дата ухвалення: 2007-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-17/2007 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2007
року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого
судді Кашперської
Т.Ц.,

при
секретарі Коноваленко
Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Ірпінського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1до
Бучанської міської ради Київської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення Бучанської селищної
ради, -

встановив:

В вересні 2006 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним
позовом до Бучанської селищної ради про визнання протиправним та скасування
рішення Бучанської селищної ради. Позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй
належать на праві власності 4/10 частини житлового АДРЕСА_1, що становлять
квартиру № 1, на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право
на спадщину за законом від 16.05.1995 p., виданих Іртиською державної нотаріальної конторою.
Вказана квартира була придбана її чоловіком на підставі договору
купівлі-продажу від 17.01.1991 р. згідно з рішенням Ірпінського міськвиконкому
від 16.12.1990 р. № 373. Вказувала, що квартира № 2 в зазначеному будинку
належить ОСОБА_3, квартира № 3 в будинку належить ОСОБА_5, який в 2005 р.
купив вказану квартиру у ОСОБА_2 Посилається на те, що згідно з рішенням
Ірпінського міськвиконкому від 16.12.1990 р. № 373 за вказаним будинком було
закріплено в постійне користування земельну ділянку площею 1200 кв. м. та в тимчасове
користування -2132 кв. м. За рішенням Бучанської селищної ради від 28.10.2005
р. № 1501 було встановлено норму землекористування за вказаним
будинковолодінням площею 3332 кв. м., з яких 1500 кв. м. для будівництва та
обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 1832 кв.
м. для ведення особистого селянського господарства, також вказаним рішенням
Бучанської селищної ради від 28.10.2005 р. № 1501 надано дозвіл ОСОБА_2 на
приватизацію 1438 кв. м. та надано дозвіл ОСОБА_1 на приватизацію 1157 кв. м.
земельної ділянки; в подальшому ОСОБА_2 продала належну їй приватизовану
земельну ділянку і квартиру № 3 ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу від
30.11.2005 року, вона державного акту на право приватної власності на землю не
отримувала. Вважає рішення Бучанської селищної ради від 28.10.2005 року № 1501
в частині надання дозволу на приватизацію ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельних ділянок
по АДРЕСА_1 незаконним, оскільки воно суперечить вимогам ст. 42 ЗК України в
редакції 1991 року та ст. 118 ЗК України, так як угода про порядок користування
земельною ділянкою між співвласниками АДРЕСА_1 не укладалась, порядок
користування зазначеною земельною ділянкою склався лише частково. Вказувала на
те, що вона не підписувала мирову угоду від 29.06.2005 року про конкретне
користування землею і про існування даної угоди їй стало відомо лише в 2006
році, на зазначеній мировій угоді не її підпис. Вважає, що при постановлені
оскаржуваного рішення відповідач порушив її право землекористувача. В зв'язку
із викладеним просила визнати протиправним та скасувати пункт 2 та пункт 3
рішення 53 сесії IV скликання Бучанської селищної ради №1501 від 28.10.2005
року.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявлений позов
підтримали, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, просили
задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Відповідач - Бучанська міська рада - про дату, час та місце судового
засідання 27.03.2007 року був повідомлений належним чином, про причини
неприбуття в судове засідання представника не повідомив. В зв'язку із
наведеними обставинами суд відповідно до вимог ст. 128 КАС України розглядає
справу у відсутності представника відповідача.

Третя особа ОСОБА_3, яка представляла в судовому засіданні інтереси третьої
особи ОСОБА_4, просила суд адміністративний позов залишити без задоволення.

Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_5 про дату, час та місце судового засідання
27.03.2007 року були повідомлені належним чином, про що свідчать розписки, які
приєднані до справи, причини неприбуття в судове засіданн&не повідомили;
відповідно до вимог ч. 2 ст. 128 КАС України суд розглядає справу у відсутності
зазначених осіб.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, третьої особи ОСОБА_3,
вивчивши письмові докази по справі, вважає заявлений позов таким, що піддягає
до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з
адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи
інтереси у сфері публічно-правових відносин.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач та треті особи ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 є співвласниками житлового АДРЕСА_1. Право власності вищезазначений
співвласників будинку зареєстровано Ірпінським БТІ, що підтверджується листом №
843 від 11.10.2006 року (а. с.89 -90).

Так, позивач ОСОБА_1 є власником 4/10 частин даного будинку на підставі
свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності,
посвідчених 16.05.1995 року державним нотаріусом Іртиської міської державної
нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за номерами № 2-2369 та 2-2366
(а. с. 7-8).

Третя особа ОСОБА_5є власником квартири № 3 даного будинку на підставі
договору купівлі продажу-квартири, посвідченого 30.11.2005 року приватним
нотаріусом Іртиського міського нотаріального округу ОСОБА_8 зареєстровано в
реєстрі за № 5554 (а. с 52 -
53), дану квартиру ОСОБА_5 придбав у третьої особи ОСОБА_2, яка була власником
відчужуваної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло № 301,
виданого виконкомом Ірпінської міської ради 03.08.2005 року згідно із
розпорядженням № 140 від 30.06.2005 року.

Третя особа ОСОБА_3 була власником квартири № 2 АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 13.10.2001 року державним
нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованого
в реєстрі за № 1430 (а с. 67). В подальшому ОСОБА_3 12.01.2002 року уклала
договір довічного утримання із ОСОБА_4, передавши йому у власність
вищезазначену квартиру, договір довічного утримання був посвідчений 12.01.2002
року державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори та
зареєстрованого в реєстрі за № 166 (а с. 106).

Судом також встановлено, що 28.10.2005 року Бучанська селищна рада.прийняла
рішення за № 1501-53-IV, яким була
встановлена норма землекористування за будинковолодінням в АДРЕСА_1, площею
3332 кв. м., з яких: 1500 кв. м. -для будівництва та обслуговування житлового
будинку, господарських будівель та споруд і 1832 кв. м. - для ведення
особистого селянського господарства; надано дозвіл на ОСОБА_2на виготовлення
технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують
право приватної власності на земельну ділянку площею 1438 кв. м. та про надання
дозволу ОСОБА_1на виготовлення технічної документації із

землеустрою щодо складання документів, що посвідчують
право приватної власності на земельну ділянку площею 1157 кв. м. Підставами для
прийняття зазначеного рішення стали заяви співвласників будинку, якими були на
той час ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та мирова угода від 29.06.2005 року (а. с. 92
- 99).

Судом також беззаперечно було встановлено, що угода про
порядок користування земельною ділянкою між співвласниками АДРЕСА_1 Київської
області не укладалася, позивач ОСОБА_1 не підписувала мирову угоду від
29.06.2005 року та про існування даної мирової угоди позивачу стало відомо в
2006 рощ. Наведені обставини підтверджуються мировою угодою від 29.06.2005 року
(а. с. 121 а), висновком № 10752 від 18.01.2007 року судово-почеркознавчої
експертизи, відповідно до якого підписи від імені ОСОБА_1 в мировій угоді від
29.05.2005 року та на плані земельної ділянки виконано не ОСОБА_1 (а. с. 170 -
173). Наведені обставини відповідачем не заперечені.

Відповідно до вимог ст. 42 ЗК України 1991 року громадяни, яким
жилий-будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на
праві сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою
спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить
громадянам на праві спільною часткової власності, визначається співвласниками
цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній
власності на даний будинок, будівлю, споруду. Якщо згоди на використання та
розпорядження спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується судом.
Згідно до ст. 118 ЗК України, громадянин має право приватизувати лише ту
земельну ділянку, що знаходиться в його користуванні.

Повноваження відповідача визначені ст. 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що
пункт 2 та пункт 3 рішення 53 сесії IV скликання
Бучанської селищної ради № 1501 від 28.10.2005 року про надання дозволу
ОСОБА_2на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку площею
1438 кв.м. та про надання дозволу ОСОБА_1на виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної
власності на земельну ділянку площею 1157 кв.м. суперечить вимогам ст. 42 ЗК
України 1991 року, ст. 118 ЗК України, порушує права позивача, є протиправним
та підлягає скасуванню.

При розгляді справи суд враховує також ті обставини, що відповідно до
постанови Верховної Ради України від 09.02.2006 року № 3434-IV селище
міського типу Буча Іртиської міської ради Київської області віднесено до
категорії міст та йому наданий статус міста обласного значення з 01.01.2007
року, в зв'язку із чим назва відповідача зазначається як Бучанська міська рада.

За наведених обставин
суд задовольняє заявлені позивачем позовні вимоги.

Суд вважає, що задоволення адміністративного позову
гарантує дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкту владних повноважень.

Оскільки суд задовольняє заявлені позивачем позовні вимоги, суд стягує із
відповідача судовий збір на користь держави та присуджує на користь позивача
понесені судові витрати а проведення експертизи в розмірі 314,32 грн.

Керуючись ст. 42 ЗК України в редакції 1991 року, ст. ст. 118, 152 ЗК
України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні",
ст.ст. 2, 4, 7, 9-11, 70-72, 159-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Позов
ОСОБА_1задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 та пункт 3 рішення
S3 сесії IV скликання Бучанської селищної ради № 1501 від 28.10.2005
року про надання дозволу ОСОБА_2на виготовлення технічної документації із
землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності
на земельну ділянку площею 1438 кв.м. та про надання дозволу ОСОБА_1на
виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку площею 1157 кв.м.

Стягнути із Бучанської міської ради на користь ОСОБА_1судові витрати в
розмірі 314,32 грн., на користь держави судовий збір в розмірі 3,20 грн.

Повний текст
постанови буди виготовлений 02.04.2007 року.

Копію постанови направити позивачу, відповідачу та третім особам ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5для відома.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня складання постанови в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею. її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч. .5 ст. 186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.