Справа № К-22455/06
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2007-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2007

№ К-22455/06

Вищий адміністративний суд України
у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого),

Брайка А.І.,
Голубєвої Г.К., Рибченка
А.О., Федорова М.О.

при секретарі: Міненко О.М.

за участі представників позивача:
Білоусова В.В., Бурської І.В та

відповідача: Бодревської І.В.,
Погорілого В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Уманської об'єднаної державної податкової інспекції
Черкаської області на постанову Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 21.04.2006 по справі № 09/2735

за позовом Дочірнього
підприємства «Уманський консервний комбінат» Товариства з обмеженою
відповідальністю «Таврійська продовольча компанія»

до Уманської
об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області

третя особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «Хімагро»

про визнання
недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позовні вимоги про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень Уманської ОДПІ від 13.04.2005 № /3, яким визначено
завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 202 979
грн. та № /3, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку
на додану вартість, у сумі 16 112,78 грн. (у т. ч. 10 741,85 грн. - основний
платіж, 5 370,93 грн. - штрафні (фінансові) санкції), що винесені на підставі
Акту позапланової документальної перевірки з питань заявлених до відшкодування
сум ПДВ в податковому періоді травня 2004 року від 19.10.2004
№250/23-1/05305810.

Підставою для такого висновку стало те, що до суми податкового кредиту в
податковій Декларації з податку на додану вартість позивачем були включені суми
податку, відображені в шістьох податкових накладних, які не відповідають
вимогам пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Постановою Господарського суду Черкаської області від 03.11.2005 по справі
№ 09/2735 позов задоволено повністю.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ним були
витребувані з Донецької податкової адміністрації у Донецькій області результати
зустрічної перевірки ТОВ «Хімагро» (продавця у договірних відносинах) з питань
взаємовідносин з ДП «Уманський консервний комбінат». З вказаних матеріалів
вбачається, що ТОВ «Хімагро» є платником ПДВ, суми, зазначені у його податкових
деклараціях з ПДВ за період з 01.04.2004 року по 01.06.2004 року були ним
сплачені за рахунок зменшення переплати. Перевіркою повноти і своєчасності
відображення в податковому обліку операцій по взаєморозрахунках з ДП «Уманський
консервний комбінат» встановлено, що на виконання умов Договору № 15/04 були
реалізовані транспортні засоби та основні засоби, виписані накладні № 1 від
09.04.2004 на суму 1 064 361,44 грн., № 2 від 14.05.2004 на суму 216 520,20
грн., та податкові накладні з додатками до них, в яких визначений конкретний
перелік номенклатури проданого товару до кожної податкової накладної. Причиною
оформлення Додатку податкових накладних по відвантаженнях став великий перелік
номенклатури.

Господарський суд виходив з того, що податковий кредит покупця може бути
визнаний незаконним у тому разі, коли оплачена (нарахована) сума ПДВ у
податковій накладній не відповідає сумі податкових зобов'язань з продажу
товарів (робіт, послуг) продавця. А обставини, які викладені в Акті перевірки
за сумами донарахувань не відповідають визначеним у спірних рішеннях податковим
зобов'язанням.

Також суд першої інстанції зазначив про порушення відповідачем п. 3 Указу
Президента України «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької
діяльності», а саме, в Акті перевірки, на підставі якого відповідачем прийняті
спірні рішення, не вказані обставини, які обумовили проведення позапланової
документальної перевірки.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від
21.04.2006 по справі № 09/2735 постанову Господарського суду Черкаської області
від 03.11.2005 скасовано частково. Резолютивну частину викладено в новій
редакції: позов задоволено частково. Відмовлено у позові в частині визнання
нечинним від 13.04.2005 № /3 у сумі 45,64 грн. В іншій частині позов
задоволено.

Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення № /3 від
13.04.2005 яким визначено завищення бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у сумі 202 933,36 грн.

Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення № /3 від
13.04.2005 яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 16 112,78 грн.

При цьому судом визначено на підставі пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», що в Уманської ОДПІ відсутні правові підстави
для виключення із податкового кредиту сум ПДВ, включених на підставі п'яти
податкових накладних. По шостій податкові накладній № 520 від 23.04.2004
колегія суддів апеляційної інстанції погодилась з зауваженнями податкового
органу щодо її оформлення, а саме, у названій податковій накладній відсутня:
адреса місцезнаходження покупця, ціна продажу одиниці продукції без урахування
податку на додану вартість - графа 6, одиниця виміру, у номенклатурі поставки
товарів не чітко визначено найменування товару та його кількість - графа 3. В
накладній № 600 від 16.04.2004 в підтвердження передачі товару виготовленого на
замовлення Уманського консервного комбінату ТОВ «Леда» не надано Доручення на
ОСОБА_1, яку названо отримувачем товару, тобто не надано документу в
підтвердження отримання товару. Тобто по зазначеній податкові накладній № 520
від 23.04.2004, за оцінкою апеляційного суду податковий орган правомірно
виключив з податкового кредиту суму податку на додану вартість, у розмірі 45,64
грн.

Не погодившись із постановою Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 21.04.2006 по справі № 09/2735 відповідач (Уманська
ОДПІ) подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати судову рішення та
відмовити в позові, оскільки рішення винесено із порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального права, і судом не прийнято до уваги норму пп.
7.2.1 пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»,
де визначено, що податкова накладна повинна містити зазначені окремими рядками:

Також на думку скаржника, при вивченні змісту даних податкових накладних
було встановлено, що вони не в повній мірі відповідають вимогам пп. 7.2.1 п.
7.2 ст. 7 Закону і були видані з його порушенням. А оскільки зазначені
податкові накладні були оформлені з порушенням вимог Закону, то ПДВ, включене
до складу податкового кредиту, слід вважати таким - що не підтверджений цими
податковими накладними.

Позивач надав заперечення на касаційну скаргу, яке підтримав в судовому
засіданні та проти скарги заперечив і просив судове рішення залишити без змін.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарг , заперечення на неї та пояснення представників
сторін колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як визначено п. 1.7 ст. 1 Закону України від 03.04.1997 № 168 «Про податок
на додану вартість» податковий кредит - це сума, на яку платник податку має
право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим
Законом. А в силу пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 цього Закону не дозволяється включення
до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними деклараціями.

Задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції також послався на
п. 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА
України від 30.05.1997 № 165, де встановлено, що усі складені примірники
податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку
здійснювати продаж товарів (робіт, послуг), та скріплюються печаткою такого
платника податку - продавця. А згідно з п. 5 Порядку заповнення
податкової накладної, податкова накладна вважається недійсною у разі її
заповнення іншою особою, ніж вказаною у п. 2 даного Порядку (податкову накладну
складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій
присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість).

Розглядаючи дані спірні правовідносини, необхідно врахувати встановлений
судами факт того, що порушення встановлено п. 5 Порядку, у даному випадку не
встановлено.

При цьому також необхідно врахувати встановлені фактичні обставини судами
про те, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 06.04.2004 № 15/04 позивач придбав у ТОВ «Хімагро» (продавець у договірних
відносинах з ДП «Уманський консервний комбінат ТОВ «Леда») обладнання на
загальну суму 1 280 881,64 грн., у тому числі ПДВ - 213 480,27грн., що підтверджується Додатками до Договору
купівлі-продажу, податковими накладними з додатками до них, в яких визначений
конкретний перелік номенклатури проданого товару до кожної податкової
накладної.

Податкові накладні від ТОВ «Хімагро» позивач отримав у травні 2004 року, одна з яких № 04/08-0022 на 1 145 830,92 грн. в тому числі ПДВ 190 971,82 грн.

Також перевіркою повноти і своєчасності відображення в податковому обліку
операцій по взаєморозрахунках ТОВ «Хімагро» з ДП «Уманський консервний
комбінат» встановлено, що на виконання умов Договору № 15/04 були реалізовані
транспортні засоби та основні засоби, виписані накладні № 1 від 09.04.2004 на
суму 1 064 361,44 грн., № 2 від 14.05.2004 на суму 216 520,20 грн., та
податкові накладні.

Таким чином розглядаючи спірні правовідносини, встановлено, що суд
апеляційної інстанції правомірно керувався нормою пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану вартість», за якою до податкового кредиту не
можна включати суми ПДВ, не підтверджені податковою накладною.

І як обґрунтовано встановлено судом апеляційної інстанції - перевіривши всі
п'ять податкових накладних, на підставі яких були включені позивачем суми ПДВ,
на відповідність пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість», зауваження Уманської ОДПІ щодо відсутності в них обов'язкових
реквізитів є формальними, оскільки головним фактором у даному випадку являється
наявність сплати податкових зобов'язань, а тому відсутні правові підстави для
виключення з податкового кредиту сум ПДВ, включених на підставі досліджених
судом апеляційної інстанції податкових накладних. Однак необхідно зазначити, що
в шостій податкові накладній відсутня: адреса місцезнаходження покупця, ціна
продажу одиниці продукції без урахування податку на додану вартість 6, одиниця
виміру, у номенклатурі поставки товарів не чітко визначено найменування товару
та його кількість, і тому за оцінкою апеляційного суду Уманська ОДПІ правомірно
виключила з податкового кредиту суму податку на додану вартість, у розмірі
45,64 грн.

З огляду на встановлене судом, та враховуючи зазначені норми Закону України
«Про податок на додану вартість», суд касаційної інстанції дійшов висновку про
те, що постанова Київського міжобласного апеляційного господарського суду від
21.04.2006 по справі № 09/2735 скасуванню не підлягає, як така, що винесена за
вичерпних юридичних висновків при правильному застосуванні норми матеріального
права.

Керуючись ст. ст. 160, 220, 221,
223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Уманської
об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області залишити без
задоволення.

Постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 21.04.2006 по справі № 09/2735 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в
порядку, визначеними ст. ст. 237-239 КАС України.

Головуючий О.В.
Карась

Судді А.І.
Брайко

Г.К.
Голубєва

А.О.
Рибченко

М.О.
Федоров