Справа № 22-а-439/2008
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції: Гал Л.Л.
Справа № 22-а-439/08 Берегівський районний суд Закарпатської
ряд.ст.зв. № 47
№
Доповідач: Олендер І.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

21 січня
2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Кушнерика М.П., Шавеля
Р.М.,

при секретарі Соколовській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської області на постанову Берегівського районного
суду Закарпатської області від 18 червня 2007 року по справі № 2-а-9/07 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог
на предмет спору на стороні відповідача Закрите акціонерне товариство фірма
“Вікторія”, відділ Державної виконавчої служби Берегівського районного
управління юстиції Закарпатської області, про визнання дій у відмові
призначення пенсії за віком на пільгових умовах неправомірними та зобов'язання
призначити вказану пенсію, -

в с т а н о в и л
а :

18
червня 2007 року Берегівським районним судом Закарпатської області було
прийнято постанову по справі № 2-а-9/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської
області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача Закрите акціонерне товариство фірма “Вікторія”, відділ Державної
виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції Закарпатської
області, про визнання дій у відмові призначення пенсії за віком на пільгових
умовах неправомірними та зобов'язання призначити вказану пенсію, якою позов
було задоволено.

Прийняту
постанову суд першої інстанції мотивував тим, що відповідачем - УПФ України в
Берегівському районі не було доведено правомірності дій, щодо відмови позивачці
у призначені їй пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки останньою було
надано основний документ, що підтверджує стаж роботи - трудову книжку та
уточнюючі довідки з підприємства.

Вказану
постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач - УПФ України в
Берегівському районі, представник якого в подані апеляційній скарзі
покликається на те, що така прийнята з порушенням норм матеріального права,
тому просить таку скасувати та прийняти нову про відмову у задоволені позовних
вимог.

Як на
доводи в своїй апеляційній скарзі представник апелянта покликається на те, що
позивачкою при зверненні за призначенням пенсії не було подано відповідних
документів, а саме в даних трудової
книжки позивачки відсутній запис про атестацію її робочого місця та не додано
переліку атестованих посад підприємства за 1992 рік, крім того подана нею
уточнююча довідка не відповідає вимогам Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній. Вказане свідчить, що судом першої інстанції
неправильно було застосовано норми п.б ст.13 Закону України “Про пенсійне
забезпечення”, п.4 та п.4.1 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах.

Під час
апеляційного розгляду справи представник апелянта повністю підтримав вимоги за
апеляційною скаргою і надав суду пояснення відповідно до її змісту.

Позивачка
та її представник у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили, оскільки
вважають її безпідставною, а оскаржуване рішення суду першої інстанції законним
і обґрунтованим.

Представники
3-х осіб на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору в судове
засідання не явились, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та
місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4 ст.196 КАС України такий
проведено у їх відсутності.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання
доводів апеляційної скарги, пояснення позивачки та її представника на
заперечення проти доводів такої, перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстави для її задоволення.

Розглядаючи
спір та приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції підставно
і обґрунтовано виходив із вимог ст.ст.13,62 Закону України „Про пенсійне
забезпечення” та на підставі досліджених доказів прийшов до вірного висновку
про те, що ОСОБА_1. з 02.08.1973 року по 31.08.1995 року працювала на посаді
обробниці та шліфувальниці по дереву з шкідливими умовами праці в Берегівському
меблевому комбінаті, який 01.10.1991 року був реорганізований у ЗАТ фірму
“Вікторія” (а.с.11,13-15), а тому позивачка має право на призначення та виплату
їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

При
цьому судом першої інстанції правильно враховано, що у відповідності до ст.48
КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність
працівника, а у відповідності до вимог ст. 62
Закону України “Про пенсіне забезпечення” основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тому суд правильно взяв до уваги, що позивачка представила
відповідачу трудову книжку, як основний документ, що підтверджує стаж роботи, з
відповідними записами про роботу обробниці та шліфувальниці по
дереву з шкідливими умовами праці в Берегівському меблевому комбінаті з
02.08.1973 року по 31.08.1995 року, що стверджується копією такої (а.с.13-17).
Крім того з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що позивачкою було
надано відповідачу також і уточнюючу довідку видану підприємством в якому вона
працювала.

Колегія
суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою
при зверненні за призначенням пенсії не було подано відповідних документів,
оскільки з рішення комісії, яким відмовлено позивачці у призначені пенсії
(а.с.8) вбачається, що їй відмовлено у призначені такої в зв'язку з тим, що не
має можливості провести зустрічну перевірку достовірності видачі документів для
підтвердження пільгового характеру роботи, при цьому суд правильно зазначив, що
відповідач неправомірно та необґрунтовано розглядав заяву позивачки майже рік,
та не надавав їй розписки про перелік отриманих та відсутніх документів, як не
надавав 3-х місячний строк для усунення недоліків, що передбачено п.28 Порядку
підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній.

Вказане
вище на думку колегії суддів спростовує і інші доводи апеляційної скарги, як-то
покликання на відсутність атестації робочого місця та записів про таке в
трудовій книжці.

Колегія
суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно п.”б” ч.1 ст. 13 Закону України “Про пенсійне
забезпечення” на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від
місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки після досягнення 50 років
і при стажі роботи не менше 20 років, з яких не менше 10 років на зазначених
роботах.

Як зазначено вище судом першої інстанції безспірно
встановлено, що позивачка ОСОБА_1. безперервно з 02.08.1973
року по 31.08.1995 року працювала на посаді обробниці та шліфувальниці по
дереву з шкідливими умовами праці в Берегівському меблевому комбінаті, який
01.10.1991 року був реорганізований у ЗАТ фірму “Вікторія”, що, зокрема, підтверджується записами у її трудовій
книжці (а.с.13-17), яка є основним документом про трудову діяльність
працівника.

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 та №2
виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що
дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 р. при
визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п.п. “а”, ”б” ч.1
ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” застосовуються Списки, що
чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати
внесення цієї посади чи професії до Списків (приклад вірного застосування
даного положення наводиться у додатку №1 до Порядку).

Позивачка працювала на Берегівському меблевому комбінаті,
який був реорганізований у ЗАТ фірма “Вікторія” включно до 31.08.1995, тобто у
період дії постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 р. “Про
затвердження Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників,
зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах “, яка
втратила чинність лише у 2003 році на підставі постанови Кабінету Міністрів
України №36 від 16.01.2003 р.

Вказаною постановою №162 від 11.03.1994 р. робота на якій
працювала позивачка віднесена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників з шкідливими та важкими умовами праці, а тому весь період роботи
ОСОБА_1. за цією роботою слід зарахувати до пільгового стажу.

Крім того, вже згаданою постановою Кабінету Міністрів України
№36 від 16.01.2003 р., яка була чинною на час звернення позивачки до пенсійних
органів за призначенням пенсії відповідно до п.”б” ч.1 ст. 13 Закону України
“Про пенсійне забезпечення”, та є чинною на даний час, робота на якій працювала
позивачка також віднесена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, який надає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно п.п. 4; 4.5 Порядку проведення атестації робочих місць
за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від
01.08.92 N 442, яка набула чинності з 21 серпня 1992 року, атестація робочих
місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором,
але не рідше одного разу на 5 років. Якщо ж атестація з 21.08.1992 р. не
проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997
р., право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період
роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи
організації до 21.08.1992 р. включно, тобто до набуття чинності Порядком
проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж,
якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 р., право на
пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

З матеріалів справи вбачається, що у період роботи позивачки
атестація на підприємстві проводилась частково (а.с.12,28-30), однак, крім того
її трудовий пільговий стаж відповідно до вимог вказаної норми станом на 21
серпня 1992 року становив понад 20 років, тобто більше передбаченого п.”б” ч.1
ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” стажу роботи із шкідливими і
важкими умовами праці відповідно до Списку №2, визначеного законодавцем
тривалістю у 10 років.

Крім того, відсутність атестації робочих місць на
підприємстві на якому працювала позивачка, на думку колегії суддів, не може
бути підставою для відмови у реалізації позивачкою свого законного права на
пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки її непроведення мало місце не з
її вини як працівника, а виключно з вини адміністрації вказаного підприємства,
яке в силу вимог п.4 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992
р. “Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці” було
зобов'язане здійснити її проведення, а також відповідних компетентних органів
державної виконавчої влади, на яких законом покладено функції з контролю за її
організацією та проведенням.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до
переконання, що управління Пенсійного фонду України у Берегівському районі
Закарпатської області як суб'єкт владних повноважень, відмовляючи ОСОБА_1. у
призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.”б” ч.1 ст. 13
Закону України “Про пенсійне забезпечення” з підстав неможливості проведення
зустрічної перевірки достовірності видачі документів для підтвердження
пільгового характеру роботи, діяло не на підставах, що передбачені
Конституцією і чинними законами України, тобто неправомірно, а тому позовні
вимоги у даній справі про зобов'язання призначити позивачці пенсію за віком на
пільгових умовах як працівниці, що була зайнята на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці з часу її первинного звернення у грудні 2006 року
підлягають задоволенню в повному обсязі, що підставно вирішено судом першої
інстанції.

Таким
чином, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне
рішення з дотриманням норм матеріального, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, відповідає
вимогам ст.ст.2,10,11,71,72,138,143,159,161-163 КАС України, доводи апеляційної
скарги її не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої
інстанції не має.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської області залишити
без задоволення, а постанову Берегівського районного суду Закарпатської
області від 18 червня 2007 року по справі № 2-а-9/07 за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі
Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Закрите акціонерне товариство фірма “Вікторія”, відділ
Державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції
Закарпатської області, про визнання дій у відмові призначення пенсії за віком
на пільгових умовах неправомірними та зобов'язання призначити вказану пенсію, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після проголошення, а у разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
І.Я.Олендер

Судді:
М.П.Кушнерик

Р.М.Шавель