Справа № К-22217/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2007 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :
суддів : Бутенка В.І.(доповідач),
провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Президента України, Генерального
прокурора України, Міністра внутрішніх справ України про оскарження дій та
ОСОБА_1. звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати
дії, бездіяльність та відмову вчиняти дії Президента України, Генерального
прокурора України, Міністра внутрішніх справ України, скасувати постанови
Гагарінського районного суду м. Севастополя від 21 лютого 2005 року і від 26
березня 2005 року, а також зобов'язати відповідачів внести протест, постанову,
тощо про їх скасування, заборонити відповідачам порушувати Закон України “Про
звернення громадян”, стягнути з відповідачів на її користь 1000 грн.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2006 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2006 року, повернуто ОСОБА_1 позовну заяву, оскільки
відповідно до ч.2 ст.19 КАС України її позовні вимоги слід вирішувати в суді за
місцем проживання позивачки.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1. подала касаційну
скаргу, в якій просить їх скасувати та постановити нове рішення про задоволення
При цьому в скарзі вказується на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з
Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що позов непідсудний Печерському районному суду м. Києва.
Частиною 1 ст. 19 КАС України встановлено, що адміністративні справи
вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.
Відповідно до ч.2 ст. 19 КАС України, адміністративні справи з приводу
оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи,
вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування,
знаходження) позивача.
Виключення з цього правила передбачено ч. 3 цієї ж статті, згідно з якою
адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів
Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого
центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого
суб'єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України;
адміністративні справи, відповідачем у яких є закордонне дипломатичне чи
консульське представництво України, їхня посадова чи службова особа; а також
адміністративні справи про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної
партії, про заборону (примусовий розпуск, ліквідацію) політичної партії
вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого
поширюється на місто Київ.
Таким чином, однією із обов'язкових умов для вирішення адміністративної
справи окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого
поширюється на місто Київ є оскарження позивачем нормативно-правового акту
суб'єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію
Однак судом було встановлено, що позивачка оскаржує рішення, дії та
бездіяльність відповідачів, які стосуються конкретно її особи, а відтак
положення ч.3 ст. 19 КАС України до цього випадку не можуть бути застосовані.
З урахуванням наведеного, а також того, що позивачка мешкає в місті
Севастополі, суд першої інстанції у відповідності із вимогами процесуального
законодавства повернув їй позовну заяву, з чим обґрунтовано погодився і суд
апеляційної інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги
зроблених судами висновків не спростовують і при ухваленні оскаржуваних судових
рішень порушень матеріального та процесуального права ними допущено не було.
За правилами ч.3 ст. 2201, ч.1 ст.224 КАС України, якщо відсутні
підстави для скасування судових рішень, то суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 220, 2201, 221,
223, 224, 230 КАС України,
колегія суддів, -
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва
від 28 лютого 2006 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2006
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду касаційної інстанції може
бути оскаржено до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :