Справа № К-23899/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою прокуратури Київського
району м. Харкова на постанову Київського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2006 року та постанову
апеляційного суду Харківської області від 25 травня 2006 року в
адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Київського району м.
Харкова про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення моральної шкоди,
-

встановила:

В травні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом
до прокурора Київського району м. Харкова про визнання неправомірною
бездіяльність прокурора та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідачем
за його заявою від 24.01.2005 р. не було прийнято рішення згідно вимог КПК
України і до часу звернення до суду відповідної постанови ухвалено не було, у
зв'язку з чим заявник просив визнати дії відповідача незаконними, зобов'язавши
того винести постанову за його заявою від 24.01.2005 року з наданням йому копії
документу, принести письмові вибачення, стягнути держмито в розмірі 3,95 грн.,
кошти витрачені на юридичну допомогу в розмірі 252,50 грн., витрати пов'язані з
прибуттям до суду в розмірі 121,00 грн., компенсацію на відновлення здоров'я в
розмірі 336,90 грн. та моральну шкоду у сумі 4000,00 грн.

Постановою Київського районного суду міста Харкова від 24
лютого 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 частково задоволено та визнано
протиправною бездіяльність прокурора Київського району м. Харкова Мельника О.В.
з приводу перевірки заяви ОСОБА_1 від 24.01.2005 р. про порушення кримінальної
справи відносно начальника ВДСБЕЗ Київського РВ ХМУ УМВС України в Харківській
області Кулькіна А.О. Стягнуто на користь заявника держмито в розмірі 3,95
грн., витрати, пов'язані з наданням юридичної допомоги в розмірі 252,50 грн. та
відшкодовано моральну шкоди в розмірі 500,00 грн., а разом 756,45 грн.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 25
травня 2006 року апеляційну скаргу прокуратури Київського району м. Харкова
задоволено частково та змінено постанову суду першої інстанції в частині
стягнення з відповідача держмита, витрат, пов'язаних з наданням юридичної
допомоги та моральної шкоди і в цій частині рішення суду скасовано з постановленням
в цій же частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині постанову суду залишено без змін.

В касаційній скарзі прокуратура Київського району м.
Харкова, посилаючись на порушення судами обох інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить постановлені по справі судові рішення скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 211 КАС України, підставами касаційного
оскарження судового рішення є порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 2201 КАС України, суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування судового рішення.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач допустив бездіяльність по
розгляду заяви позивача від 24.01.2005 року і з цим вірно погодилась колегія
суддів апеляційного суду.

Так, судами встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що 24.01.2005 року ОСОБА_1 звернувся до прокурора Київського району м.
Харкова із заявою про порушення кримінальної справи відносно Кулькіна А.А. за
ст.ст. 364, 365, 367 КК України.

Постановою від 30.10.2005 року, тобто через 9 місяців, в
порушені кримінальної справи було відмовлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 97 КПК України, по заяві або
повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані
не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень: порушити кримінальну
справу, відмовити в порушенні кримінальної справи, направити заяву або
повідомлення за належністю.

Згідно із частиною 4 цієї статті, коли необхідно
перевірити заяву або повідомлення про злочин до порушення справи, така
перевірка здійснюється прокурором, слідчим або органом дізнання в строк не
більше десяти днів шляхом відібрання пояснень від окремих громадян чи посадових
осіб або витребування необхідних документів.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного
суду України погоджується з висновками
судів першої та апеляційної інстанцій про
протиправність бездіяльності прокурора в даному випадку.

На підтвердження наведеного висновку слід також
зазначити, що Кримінально-процесуальний кодекс України встановлює можливість
оскарження до суду в порядку кримінального судочинства постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи (ст. 2361), постанови про закриття
справи (ст. 2365), постанови про порушення справи (ст. 2367).

За змістом статей 2, 17 Кодексу адміністративного
судочинства України спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності належать до
компетенції адміністративних судів, крім випадків, коли такі справи підлягають
розгляду в порядку кримінального судочинства.

Оскільки Кримінально-процесуальний кодекс України не
передбачає можливості розгляду в порядку кримінального судочинства спорів про
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, то такі спори належить розглядати
в порядку адміністративного судочинства, а така бездіяльність може
оскаржуватися в порядку адміністративного судочинства.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що постанова суду першої інстанції в чинній
частині та постанова апеляційного суду ухвалені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Приведені в касаційній
скарзі доводи зазначені висновки судів не спростовують і зводяться до незгоди з
ними.

Відповідно до ст. 86 КАС
України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч.1 ст. 224
КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення,
а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при
ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу прокуратури Київського району м. Харкова
- залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду Харківської області
від 25 травня 2006 року та частково скасовану нею постанову Київського
районного суду м. Харкова від 24 лютого 2006 року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і оскарженню не підлягає, крім випадків,
передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: