Справа № К-2670/07
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Вищого адміністративного
суду України в складі:
Головуючого Харченка
В.В., суддів - Васильченко Н.В., Кравченко О.О., Костенка М.І., Матолича С.В.,
при секретарі Мельник І.М., за участі представників скаржника Козієнко І.С. та
Степанова К.С., представника Генеральної прокуратури України Чубенко В.В., та
ОСОБА_1., розглянувши в судовому
засіданні касаційну скаргу Донецької
міської ради на постанову Ворошиловського районного суду м.Донецька від 14
листопада 2006 р. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 15 січня
2005 р. по справі за позовом прокурора м.Донецька до Донецької міської ради,
3-я особа без самостійних вимог ОСОБА_1.
про визнання незаконним назви та п.1 рішення Донецької міської ради від 26
травня 2006 р. «Про використання російської
мови в м.Донецьку як регіональної», -
Ворошиловського районного суду м.Донецька від 14 листопада 2006 р., яка
залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15 січня 2007
р., позов прокурора м.Донецька задоволено. Визнано незаконними та скасовано
назву та п. 1 рішення Донецької міської ради від 26 травня 2006 р. «Про
використання російської мови в м. Донецьку як регіональної».
Рішення судів першої та апеляційної інстанцій обґрунтовані
тим, що назва та п.1 рішення Донецької міської ради від 26.05.2006 р. «Про
використання російської мови в м. Донецьку як регіональної» є такими, що не ґрунтуються на вимогах Конституції України, Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні», Закону УРСР «Про мови в Українській
РСР», Європейській хартії регіональних мов або мов меншин.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями по справі,
Донецька міська рада звернулась до Вищого адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій просить рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати, прийняте нове рішення про відмову у задоволенні позовних
вимог. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на невірне
застосування судом норм матеріального права
та відсутність у прокурора повноважень на звернення до суду із вказаним позовом.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи на предмет повноти та всебічності їх
дослідження, обґрунтованості застосування норм матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи касаційної скарги, колегія суддів підстав до її
задоволення не знаходить.

Матеріалами
справи, дослідженими в судах першої та апеляційної інстанцій, встановлено
наступне.

Прокурор
міста Донецька 6 червня 2006 р. подав Донецькій міській раді протест на рішення
Донецької міської ради від 26 травня 2006 р. «Про використання російської мови
в м.Донецьку як регіональної».

Оскільки у встановлений законом термін прокурор не отримав інформацію про результати розгляду протесту, він звернувся із позовом
до суду про визнання незаконним назви
та п. 1 рішення Донецької міської ради від
26 .05. 2006 р. «Про використання російської мови в м. Донецьку як
регіональної».

Задовольняючи
позов прокурора, суд першої інстанції,
із висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що відповідно до ст. 10 Конституції України
державною мовою в Україні є українська мова. В Україні гарантується вільний
розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин
України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та
визначається законом.

Відповідно до ст. 92 Конституції України порядок
застосування мов визначається виключно законами України.

В
своєму рішенні від 14.12.1999 р. по справі № 1-699 Конституційний суд України
зазначив, що використання російської та інших мов національних меншин України
визначається виключно законами України.

Аналіз
вказаних нормативних актів дає підстави зробити висновок, що питання
застосування мов на території України визначається виключно законами України.

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в
Україні» в компетенцію органів місцевого самоврядування не входять питання надання статусу регіональної тій чи іншій мові.

Стаття 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадовим особам діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Колегія суддів погоджується із висновком судів першої та
апеляційної інстанцій, що Донецька
міська рада, приймаючи рішення «Про використання російської мови в м.Донецьку
як регіональної», вийшла за межі наданих їй повноважень, чим порушила
конституційний принцип законності
діяльності органів місцевого самоврядування.

Твердження відповідача в
касаційній скарзі, що відповідно
до Європейської хартії національних мов або мов меншин органи місцевого
самоврядування наділені компетенцією щодо надання статусу регіональної тій чи
іншій мові, є безпідставними із наступних міркувань.

Хартія,
як акт міжнародного права, не визначає статусу регіональних мов або мов меншин,
а містить перелік цілей і принципів, відповідно до яких кожна держава (яка є
стороною Хартії) бере на себе зобов'язання покладати в основу своєї політики,
законодавства і практики захист цих мов.

Стаття 10 Хартії передбачає, що стосовно органів місцевого
та регіонального самоврядування, на території яких чисельність мешканців, що
вживають регіональні мови або мови
меншин, виправдовує вжиття заходів, наведених нижче, Сторони зобов'язуються
дозволяти іабо заохочувати: а) використання регіональних мов або мов меншин в рамках регіонального або
місцевого самоврядування.

Однією
із сторін Хартії є Держава Україна, а не Донецька міська рада, тому саме
Держава через відповідні закони вирішує
питання щодо застосування тих чи інших мов.

Тобто , виключно до компетенції Держави належить визнавати ту чи іншу мову регіональною.

Колегія
суддів вважає також безпідставним посилання відповідача в касаційній скарзі, що
прокурор не наділений повноваженням
звертатись до суду із позовом в даній адміністративній справі, зважаючи на
наступне.

Стаття
121 Конституції України покладає на прокурора представництво інтересів
громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Стаття
104 КАС України визначає, що до адміністративного суду має право звернутися з
адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи
інтереси у сфері публічно-правових відносин. Суб'єкт владних повноважень має
право звернутись до адміністративного суду у випадках, встановлених законом.

Стаття 20 Закону України «Про прокуратуру» серед повноважень прокурора передбачає
внесення подання або протесту на рішення
місцевих Рад.

Стаття
21 цього
Закону передбачає, що у разі відхилення протесту або ухилення від
його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта
незаконним.

Таким
чином, наведені законодавчі акти передбачають
право прокурора звертатись із позовом до адміністративного суду.

Колегія суддів дійшла думки, що суди першої та апеляційної
інстанцій повно та всебічно дослідили матеріали справи, вірно встановили
характер спірних правовідносин і обґрунтовано застосували норми матеріального
права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону при цьому не
допущено.

Відповідно до ст. 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо
визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 224, 230.
231 КАС України, колегія суддів -

у х в
а л и
л а:

Касаційну скаргу Донецької міської ради залишити без
задоволення.

Постанову Ворошиловського районного суду
м.Донецька від 14 листопада 2006 р. та
ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 15 січня 2007 р. залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В.
Харченко

Судді Н.В.Васильченко

О.О.Кравченко

М.І.Костенко

С.В.Матолич