Справа № К-19076/07
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Суддів:

Харченко В.В.

Гончар Л.Я.

Васильченко Н.В.

Кравченко О.О.

Матолича С.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 грудня
2002 року та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 13 серпня 2003
року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління пожежної охорони УВС в
Житомирської області про стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню, -

встановила:

ОСОБА_1 до управління пожежної охорони УВС в Житомирської області про
стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що перебував у
відповідача на службі з 1980 по квітень 2000 року. Був звільнений зі служби за
станом здоров'я.

При звільненні відповідач не провів з ним розрахунку. Просив суд стягнути з
відповідача, враховуючи заподіяну моральну шкоду - 8548 грн. 44 коп.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 23 грудня 2002 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з
управління пожежної охорони на його користь 458 грн. 75 коп. заборгованості по
доплаті до пенсії, в решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 13 серпня 2003 року
апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 23 грудня 2002 року в частині відмови у задоволенні позову
про стягнення недоплаченої грошової допомоги при виході на пенсію скасовано,
ухвалено нове рішення, з управління пожежної охорони на його користь стягнуто
2217 грн. недоплаченої грошової допомоги при звільненні. В решті рішення
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеними вище судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного
суду України, з посиланням на порушення судами норм матеріального права.

Заявник в касаційній скарзі просив скасувати оскаржувані
судові рішення, а справу направити на новий судовий розгляд в суд апеляційної
інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, а апеляційний суд
обґрунтовано погодився з тим, що позивач в період
служби мав право на додаткове грошове утримання у вигляді матеріальної допомоги
в розмірі місячного грошового забезпечення на рік, передбачене Указом
Президента України від 4.10.96 р. № 926/ 96. Підставою
для його виплати згідно п.4 Інструкції про порядок застосування нормативних
актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ затвердженої наказом Міністра Внутрішніх Справ України
№ 149 від 10.06.99р. - є наказ начальника органу внутрішніх справ, рапорт
службовця. З таким письмовим рапортом позивач
у 2000 році до Управління пожежної охорони УВС Житомирської області про виплату
річної грошової допомоги не звертався. Відповідного наказу про це не
видавалось. Доказів на підтвердження зазначених обставин позивач суду не надав.
Його твердження про те, що така допомога мала бути йому виплачена на час
надання відпустки не є обґрунтованими. Таке не передбачено вищезгаданою інструкцією
та іншими нормативними актами, що регулюють виплати грошового забезпечення
працівників органів внутрішніх справ. Спори
про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди, розглядаються у
випадках, коли право на її відшкодування прямо передбачено конкретним законом.
Відшкодування моральної шкоди позивач пов'язує з
вимогами статей 440-1 ЦК та 237-1 КЗпП України. Проте,
вказані норми закону не регулюють відносин працівників, що випливають із
проходженням ними служби в органах внутрішніх справ і не можуть бути
застосовані до спірних правовідносин.

Крім того, суд
апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку в тому, що право на отримання
грошової допомоги при звільненні зі служби в запас через хворобу передбачено
абзацом 1 п.10 вказаної постанови Кабінету Міністрів України ( в зміненій її
редакції від 8.01.2000 р.).

Розмір цієї допомоги
становить 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний
рік служби.

Встановлене абзацом 3-м цього же
пункту згаданої постанови обмеження розміру такої допомоги сумою п'яти
посадових окладів скасоване Указом Президента України від 23.06.2001 року за № 463/2001 "Про скасування
деяких положень пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992
№393". І з його змісту випливає, що таке обмеження було незаконним з
моменту його введення (прийняття постанови КМ України №12 від 8.01.2000р.).
Тому у суду першої інстанції було достатньо підстав для задоволення позову
Костриці про стягнення з відповідача на його користь грошової допомоги при звільненні
в розмірі 50-ти відсотків місячного його грошового забезпечення за кожний
повний рік служби. Однак, цього ним не зроблено. Помилку райсуду, апеляційний
суд виправив шляхом скасування рішення в цій частині і ухвалення нового про
задоволення позову виходячи із розрахунків: 286 грн. грошового утримання х 19
років вислуги : 2 = 2717 грн. за відрахуванням 500 грн. частини отриманої
позивачем грошової допомоги при звільненні буде становити - 2217 грн.

Згідно з ч.3 ст.211 КАС України підставами касаційного оскарження
є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги
не спростовують висновків суду і не свідчать про неправильність судового
рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 211 Кодексу
адміністративного судочинства України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 грудня 2002 року та
рішення Апеляційного суду Житомирської області від 13 серпня 2003 року залишити
без змін.

Ухвала є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: