Справа № 22-а-29/2008
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-29/08
інстанції - Мамалуй О.О. Суддя доповідач
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 року колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді -
Мельнікової Л.В.

суддів: - Подобайло З.Г., Григорова А.М.

при секретарі - Спесивцевій О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Харкові апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вега» на постанову господарського
суду Харківської області від 16 квітня 2007 року по справі за адміністративним
позовом Державної податкової інспекції у
Зміївському районі Харківської області до товариства з обмеженою відповідальністю
«Торговий дім «Вега», товариства з обмеженою відповідальністю
«Торгівельно-комерційна фірма «Смерека» про визнання недійсним господарського
зобов'язання, -

В с т а н о в и л а:

У квітні 2007 року позивач Державна
податкова інспекція у Зміївському районі Харківської області звернулась до
господарського суду Харківської області з адміністративним позовом до
товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вега», товариства з
обмеженою відповідальністю «Торгівельно-комерційна фірма «Смерека» про визнання
недійсним господарського зобов'язання, яке виникло на підставі правочину,
укладеного з договором № Д-15 від 01 березня 2005 року по якому виписані
податкові накладні: № 37 від 01 березня 2005 року на суму 85 180, 93 грн., в
тому числі ПДВ - 14 196, 82 грн.; № 45 від 16 березня 2005 року на суму 241
955, 40 грн., в тому числі ПДВ - 40 325, 90 грн..; № 49 від 22 березня 2005
року на суму 81 218, 21 грн., в тому числі ПДВ - 13 536, 37 грн. всього на
загальну суму 408 354, 54 грн., в тому числі ПДВ 68 059, 09 грн., як укладене з
метою суперечною інтересам держави та суспільства.

В обґрунтування позовних вимог позивач по справі
зазначив, що господарське зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю
«Торговий дім «Вега» та товариства з обмеженою відповідальністю
«Торгівельно-комерційна фірма «Смерека», яке виникло на підставі правочину,
укладеного згідно з договором № Д-15 є фіктивним правочином, який вчинено без
наміру створення правових наслідків, які ним обумовлювались, а також є таким,
що порушує публічний порядок, так як він був спрямований на незаконне
заволодіння майном держави у вигляді незаконного формування податкового
кредиту.

Постановою господарського суду Харківської області від 16
квітня 2007 року позовні вимоги Державної податкової інспекції у Зміївському
районі Харківської області задоволені в повному обсязі.

Своє рішення суд обґрунтовував тим,
що на момент укладення угоди статутні документи товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельно-комерційна фірма «Смерека» були визнані судом
недійсними.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, товариство
з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вега» звернулося з апеляційною
скаргою, якою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати вищезгадану постанову та постановити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог Державній податковій інспекції у Зміївському
районі Харківської області відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на момент укладення
спірного договору товариство з обмеженою відповідальністю
«Торгівельно-комерційна фірма «Смерека» перебувало в Єдиному державному
реєстрі, на момент здійснення спірних правовідносин березень 2005 року дане
підприємство перебувало на обліку як платник податку на додану вартість, про що
свідчить копія акту про анулювання реєстрації платника податку на додану
вартість, де також зазначена дата скасування свідоцтва про ПДВ - 19 вересня
2006 року.

В засіданні суду апеляційної
інстанції представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю
«Торговий дім «Вега» - Вакуленко Л.І. підтримала вимоги та обґрунтування апеляційної скарги.

В
своїх письмових запереченнях на апеляційну скаргу та в засіданні апеляційного суду представник
позивача вважає апеляційну скаргу безпідставною, просить в її задоволенні
відмовити.

В зсідання суду апеляційної інстанції представник
відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-комерційна
фірма «Смерека» - не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді Харківського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в
скарзі доводи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Вега» підлягає задоволенню, а постанова
господарського суду Харківської області від 16 квітня 2007 року скасуванню у
відповідність до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, з підстав неповного з'ясування судом першої
інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм
матеріального права що призвело до неправильного вирішення справи.

Органи державної податкової служби, вказані в абзаці
першому ст. 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні», можуть
на підставі п. 11 цієї статті звертатись до судів з позовами про стягнення в
доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України,
який набрав чинність з 1 січня 2004 року, господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 208
Господарського кодексу України , - якщо господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що
вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, то за наявності наміру
в обох сторін
- у разі виконання зобов'язання
обома сторонами -
в доход держави за рішенням суду стягується все
одержане ними за зобов'язанням, а у разі
виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в доход держави все
одержане нею, а також все належне з неї
першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін
усе одержане нею
повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується за
рішенням суду в
доход держави.

Положення статей 207 та 208 Господарського кодексу
України слід застосовувати з урахуванням того, що правочин, який вчинено з
метою завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, а
тому згідно з ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 215 ЦК України є нікчемним, і визнання
такого правочину недійсним судом не вимагається.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи,
відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вега» був
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності 12 жовтня 2004 року рішенням Зміївської районної
державної адміністрації за № 0000031.

Як платник податків та зборів знаходиться на обліку в
Державній податковій інспекції у Зміївському районі Харківської області з 19
жовтня 2004 року за № 37 та має свідоцтво платника податку на додану вартість №
27780478 від 25 листопада 2004 року.

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю
«Торгівельно-комерційна фірма «Смерека» був зареєстрований Голосіївською
районною у м. Києві Державною адміністрацією 09 червня 2004 року. Зазначене
товариство було взято на облік як платник податків у Державній податковій
інспекції у Голосіївському районі м. Києва та зареєстроване як платник податку
на додану вартість 15 липня 2004 року.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у
Зміївському районі Харківській області було проведено перевірку товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вега», на підставі якої був складений
акт № 759/23-104/33143708 від 30 грудня 2005 року.

Під час здійснення перевірки фахівцями податкового органу
було встановлено, що перший відповідач мав господарські взаємовідносини з
товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-комерційна фірма
«Смерека».

01 березня 2005 року між відповідачами був укладений
договір № Д-15, згідно якого другий відповідач зобов'язаний поставити, а перший
відповідач повинен прийняти та сплатити вартість виробів згідно накладних.
Сума, яка зазначена в договорі складає 600 000,00 грн., а фактично накладні по
договору були виписані на загальну суму 408 354, 54 грн., в тому числі ПДВ - 68
059,09 грн.

По даному договору були виписані наступні накладні:

№ 37 від 01 березня 2005 року на суму 85 180, 93 грн., в
тому числі ПДВ - 14 196, 82 грн.;

№ 45 від 16 березня 2005 року на суму 241 955, 40 грн., в
тому числі ПДВ - 40 325, 90 грн..;

№ 49 від 22 березня 2005 року на суму 81 218, 21 грн., в
тому числі ПДВ - 13 536, 37 грн. Всього на загальну суму 408 354, 54 грн., в
тому числі ПДВ - 68 059, 09 грн.

Державною податковою інспекцією у Зміївському районі
Харківської області був направлений запит до Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва щодо проведення зустрічної перевірки по
зазначеним взаємовідносинам.

Згідно запиту було встановлено, що рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2005 року визнані
недійсними статут товариства з обмеженою відповідальністю
«Торгівельно-комерційна фірма «Смерека», зареєстрований Голосіївською районною
адміністрацією у м. Києві 09 червня 2004 року за № 09575 з моменту його
реєстрації та свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №
37085911 від 15 липня 2004 року з моменту його видачі. Згідно рішення
припинення підприємницька діяльність другого відповідача.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,
висновок суду про доведеність податковою інспекцією того, що спірний договір
укладений з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, на
думку судової колегії, зроблений без дотримання
вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 25.2.1 Положення Про реєстрацію
платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України 01.03.2000 року № 79, з наступними змінами,
органи державної податкової служби приймають
рішення про анулювання реєстрації відповідних платників податку на
додану вартість у разі існування підстав, визначених у пунктах «б» - «г» п. 25
цього Положення. Такі рішення можуть
бути прийняті за наявності відповідних підтвердних документів, зокрема,
судового рішення.

Пунктом 25.2.2. даного Положення визначено, що рішення
про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за ініціативою
податкового органу оформляється актом про анулювання реєстрації платника податку
на додану вартість за формою № 6-ПДВ.

Дата затвердження акта про анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість вважається днем прийняття такого рішення.

Акт № 5157/29-203 про анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю
«Торгівельно-комерційна фірма «Смерека» затверджений заступником начальника
Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва 19 вересня 2006
року.

Згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного
судочинства, - обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що до
якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів вважає, що посилання позивача на
встановлені рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2005
року факти наявності умислу у товариства з обмеженою відповідальністю
«Торгівельно-комерційна фірма «Смерека» при укладені спірної угоди діяти з
метою завідомо суперечною інтересам держави, є необґрунтованими.

Наявність умислу не може бути підтверджена лише рішенням
районного суду про визнання недійсними установчих документів однієї сторони
договору та скасування державної реєстрації, оскільки предметом дослідження у
такій справі є, зокрема, відповідність даних документів вимогам чинного
законодавства, а не наявність протиправного умислу при укладенні угоди, що мало
місце під час підприємницької діяльності суб'єкта.

У відповідності до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якщо
відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні.

Законодавством на сторону цивільно-правової угоди не
покладено обов'язку по перевірці відповідності діючому законодавству установчих
документів іншого учасника правовідносин. На час укладення цих угод товариство
з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-комерційна фірма «Смерека» було
зареєстровано у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Сам факт скасування державної реєстрації підприємства не
тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту його державної
реєстрації і до моменту виключення з державного реєстру.

Несплата податків є порушенням податкового законодавства, однак, несплата
податків однією із сторін за договором, чи сплата не в повному обсязі не є
беззаперечним підтвердженням наявності у відповідачів по адміністративному
позову при укладені та виконанні спірних угод мети, завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства.

Ухилення однією із сторін від сплати податків, після
здійснення угоди, відповідно до законодавства України, не може бути підставою
для визнання угоди недійсною, а тягне за собою адміністративну та кримінальну
відповідальність посадових осіб суб'єкта підприємницької діяльності.

Санкції, встановлені частиною 1 ст. 208 Господарського
кодексу України, не можуть застосовуватися за сам факт несплати податків,
зборів (обов'язкових платежів) однією із сторін договору. За таких обставин правопорушенням
є не сплата податків, а не вчинення правочину.

Для застосування таких санкцій необхідною умовою є
наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства.

Проте доказів, яки би безспірно свідчили про наявність
такого умислу у відповідачів по справі позивачем - Державною податковою
інспекцією у Зміївському районі Харківській області суду не надано.

Позивачем по справі також не надані докази в
обґрунтування стверджень стосовно «безтоварності» зазначеної угоди та того, що
податкові накладні, які видані ТОВ «ТКФ «Смерека» підписані невстановленою
особою.

Останнє ствердження позивач обґрунтовує наявністю
зазначеного судового рішення.

Відмовляючи в задоволені клопотання щодо допиту свідків,
колегія суддів виходила з положень ч. 2 ст. 195 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо того, що суд апеляційної інстанції може дослідити нові
докази, які не досліджувалися у суду першої інстанції, за клопотанням осіб, які
беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої
інстанції. Такого обґрунтування
позивачем не надано.

Колегія суддів вважає недоцільним допит у якості свідків
громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. відносно подій які мали місце майже 3 роки
тому, з урахуванням наявності в матеріалах справи договору оренди, укладеному
01.02.2005 року між ТОВ «ТД «Вега» в особі комерційного директора ОСОБА_2. та
ФОП ОСОБА_3. та договору перевезення вантажів укладеному 08.01.2005 року між
ТОВ «ТД «Вега» в особі комерційного директора ОСОБА_2. та ФОП ОСОБА_1

При цьому колегія суддів враховує те, що ці обставини не
досліджувались Державною податковою інспекцією у Зміївському районі Харківської
області під час проведення перевірки відповідача ТОВ «ТД «Вега» (акт перевірки
№ 759/23-104/33143708 від 30.12.2005 року).

Окрім того, оскільки санкції, передбачені вказаною
правовою нормою, є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави
за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції не є
цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими як такі, що відповідають
визначенню частини 1 ст. 238 Господарського кодексу України.

З огляду на це такі санкції можуть застосовуватися лише
протягом строків, встановлених ст. 250
цього Кодексу, тобто протягом одного року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198, 202 ч. 1, п. 4, 205,
207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю
«Торговий дім «Вега» -задовольнити.

Постанову господарського суду Харківської області від 16
квітня 2007 року - скасувати.

В задоволені
позовних вимог Державної податкової інспекції у Зміївському районі Харківської
області до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вега»,
товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-комерційна фірма «Смерека»
про визнання недійсним господарського зобов'язання - відмовити.

Постанова апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного
місяця.

Головуючий суддя:
(підпис)
Мельнікова Л.В.

Судді:
(підпис)
Подобайло З.Г.

(підпис) Григорова А.М.

Повний текст постанови виготовлений 18 лютого 2008 року.

Згідно з оригіналом

Суддя
Мельнікова Л.В.