Справа № 22а-73/2007
Суддя: Процик М.В.
Дата ухвалення: 2007-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007
року м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючої судді Процик М.В.,

суддів Федорової
А.Є., Кварталової AM.

при секретарі
Грінченко Є.В. за участю ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2., представника
відповідача Михайлової О.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1
до Управління пенсійного фонду (далі УПФ) України в Роздільнянському районі
Одеської області про визнання неправомірними дій посадових осіб, визнання права
на пенсію за віком на пільгових умовах, про зобов'язання нарахувати та
виплатити пенсію за віком на пільгових умовах,

за апеляційною
скаргою УПФ України в Роздільнянському районі Одеської області на постанову
Роздільнянського районного суду Одеської області від 01 листопада 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до
УПФ України в Роздільнянському районі Одеської області.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що з 1976р. з невеликими
перервами працював газоелектрозварювальником. Його посада зазначена в списку №
2 посад, робота на яких дає право на пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи та
досягнення пенсійного віку 55 років, дають йому, право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах, відповідно до вимог ст.13 закону України «Про
пенсійне забезпечення». В 2004р. він звернувся до відповідача з заявою про
призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, однак відповідач
необгрунтовано відмовив йому в цьому.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, заперечуючи проти
позову, посилалася на те, що УПФ діяло в межах наданих їм повноважень і на
підставі діючого законодавства.

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 01
листопада 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України в Роздільнянському районі Одеської області, про визнання права на
пенсію за віком на пільгових умовах та визнання дій посадових осіб
неправомірними задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на пенсію за віком на пільгових
умовах - у віці 55 років, як особи, яка має необхідний стаж роботи у шкідливих
умовах, відповідно до списку №2 Виробництв, цехів, професій і посад, робота на
яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах,
затвердженого Постановою РМ СРСР від 22.08.1956р. під № 1173.

Справа №
22а-73/07 Категорія
АП: 21

Головуючий у
першій інстанції Теренчук Ж.В. Доповідач Процик М.В.

2

Зобов'язано
Управління пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з моменту
його звернення з відповідною заявою до УПФ в Роздільнянському районі Одеської
області.

В апеляційній скарзі УПФ України в Роздільнянському районі Одеської області
просить постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 01
листопада 2006 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивач не довів факту
постійного виконання роботи та повний робочий день в умовах, передбачених
списками, а тому суд першої інстанції порушив вимоги ст. ст. 13,100 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної
скарги в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої
інстанції обгрунтовано виходив з того, що оскільки атестація робочого місця
позивача не проводилася, а позивач з 1976 року до 01.08.1992 року працював на
посадах газо- та електрозварювальника, тобто в шкідливих умовах праці, працював
повний робочий день, що вбачається з трудової книжки, наказів та інших доказів,
має відповідний загальний стаж та пільговий стаж роботи більше 15 років, досяг
55 річного віку, то він має право на пенсію за віком на пільгових умовах на
підставі ст.ст. 13,100 Закону України „ Про пенсійне забезпечення", з
моменту звернення з відповідною заявою до УПФ.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, оскільки він
підтверджується матеріалами справи. Зокрема підтверджується: копією трудової
книжки позивача(а.с.15-21), копіями наказів про прийняття та звільнення його з
роботи, про надання відпусток (а.с. 12-14, 22-27), копією паспорта(а.с.28-29),
копіями листів УПФУ(а.с.8-9), довідкою ДГ ,,Кучурганське"(а.с.66), копіями
особової картки позивача(а.с. 76-77), довідкою інспектора відділу кадрів ДГ
,,Кучурганське"(а.с.80) та іншими матеріалами справи (а. с. 100-105,113).

Відповідно до розділу ХХХІІ (загальні професії) Списку № 2 Виробництв,
цехів, професій посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових
умовах і в пільгових розмірах, затвердженого Постановою РМ СРСР від 22.08.1956
року № 1173 газозварювальники та їх підручні, а також електрозварювальними та
їх підручні мали право на пільгову пенсію за віком по досягненні 55 років.

За правилами ст.ст. 13 ч.1 п."6", ч.3 Закону
України „ Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи працівники зайняті повний
робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМУ і за
результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на
зазначених роботах; Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до
введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається ст. 100 даного
Закону

Згідно ст.100
згаданого Закону визначено, що особам, які працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим
законодавством, пенсії за віком призначаються відповідно до вимог за віком і
стажем, встановлених раніше діючим законодавством, при цьому відповідно до
ст.62 Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, а відповідно і
назву

3

займаної посади
є трудова книжка. Це ж вбачається і із роз'яснення Міністерства праці та
Міністерства соціального захисту населення України № 06-996 від 22.03.95 року.

До 01.08.1992 року проведення атестації робочих місць за умовами праці не
було передбачено і тільки постановою КМУ № 442 від 01 серпня 1992 року був
затверджений порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Відповідно до роз'яснень викладених в Листі Міністерства праці та соціальної
політики України № 01-32586-02-6 від 16.12.99р.
якщо атестація з 01.08.92 року взагалі не проведена чи за результатами
атестації, вперше проведеної після 31.07.97 p., право не
підтвердилось, то до пільгового стажу зараховується лише період роботи до
01.08.92р., тобто до дати введення в дію зазначеного Порядку.

Отже, відповідач порушив вимоги зазначеного Закону та відповідних
роз'яснень, відмовивши позивачу на його звернення 04.10.2004 року в призначенні
пенсії на пільгових умовах.

Посилання відповідача на те, що позивач не довів факту роботи із шкідливими
і важкими умовами праці повний робочий день, більше 80 % робочого часу,
колегією суддів до уваги не беруться, оскільки тривалість робочого дня є одним
із основних умов трудового договору підприємства з працівником, перевід або
прийняття працівника на роботу з неповним робочим днем вимагає угоди працівника
з роботодавцем, видання відповідного наказу, тощо, за правилами ст.ст.32,56
КЗпП України. Ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції таких
наказів відповідачем надано не було, оскільки вони відсутні. Неточність
відображення посади позивача в розрахунково-платіжних відомостях цього не
спростовує. Підстав вважати, що позивач працював неповний робочий день немає.
Крім того, факт роботи позивача повний робочий день підтверджується доказами,
наведеними судом першої інстанції та належно оціненими ним в згаданій
постанові. Відповідач не мав права та повноважень покладати на позивача
відповідальність за незбереження табелів обліку робочого часу та інших
первинних бухгалтерських документів на підприємстві, оскільки від волі позивача
це не залежало і строк зберігання таких документів визначено іншими
підзаконними актами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанову прийнято з додержанням
норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування немає,
оскільки суд першої інстанції належно здійснив повний захист права та інтересу
позивача.

Керуючись ст.ст.
195,198ч. 1п.1,200,205ч.
1п. 1,206 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в
Роздільнянському районі Одеської області залишити без задоволення, а постанову
Роздільнянського районного суду Одеської області від 01 листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту складання постанови в повному обсязі.