Справа № 22а-1324/2008
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2008-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мясоєдова С.С.
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2008 року
Справа № 22-а-1324/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді Геращенка І.В.

суддів Міронової Г.М., Сухарька
М.Г.

при секретарі

Агейченковій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю: позивача від
відповідача апеляційну скаргу

не
з'явився не з'явився Управління Пенсійного фонду України в
Лутугинському районі Луганської області

на постанову

Луганського окружного адміністративного
суду

від

04.12.2007 року

у адміністративній справі

№ 2-а-28/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління Пенсійного фонду України в
Лутугинському районі Луганської області

про

визнання дій неправомірними, зобов`язання зробити перерахунок пенсії та стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовною
заявою до Управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської
області про визнання незаконними дій щодо відмови в перерахунку пенсії, зобов¢язання здійснити перерахунок пенсії по інвалідності
згідно ст. 50, ст. 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” з 01.11.2006р., надбавки
як інваліду війни - 164 грн. 02 коп., інших надбавок до пенсії - 50 грн. та
зобов'язання в подальшому робити такий перерахунок з врахуванням змін чинного
законодавства України.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 04.12.2007р. у
справі № 2а-28/07 позовна заява задоволена частково. В частині визнання
незаконними дій та зобов¢язання здійснити
перерахунок пенсії по інвалідності згідно ст. 50, ст. 54 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” з 01.11.2006р., та зобов'язання в подальшому робити такий
перерахунок з врахуванням змін чинного законодавства України задоволено, в
частині позову щодо надбавки як інваліду війни
та інших надбавок до пенсії - відмовлено.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати судове
рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої
інстанції норм матеріального права, вважає обґрунтованим застосування при
обчисленні пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи, розміру мінімальної
заробітної плати 19 грн. 91 коп., затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету» від 3 січня 2002 року № 1.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач отримує
пенсію як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи
(надалі ЧАЕС), і є інвалідом 2 групи
(категорія 1), а тому згідно Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, розмір пенсії
ОСОБА_1. як інваліда 2 групи повинен дорівнювати 8 мінімальним пенсіям за віком
та йому необхідно сплачувати щомісячну додаткову пенсію в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча про
час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином у встановленому
законом порядку.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1. належить (віднесений) до першої категорії як особа, яка потерпіла
внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом 2 групи, що підтверджується
копіями посвідчення серіїНОМЕР_1від 04 листопада 1992 року та довідки МСЕ
НОМЕР_2, наявними у матеріалах справи (а.с. 6,7).

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно
до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно
шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону
передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються
виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг
визначене статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Розділ 8 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - спеціальний закон) передбачає правила
призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1,
2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних
категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну
пенсію.

Приписами зазначеної статті встановлено, що з 1 січня 2007 року
максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з
урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги
та пенсій за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій,
встановлених законодавством), призначених (перерахованих) у 2006 - 2007 роках
відповідно до цього Закону, не може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії
за віком, встановленої абзацом першим частини 1 статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, на місяць згідно із Законом
№ 489-5 від 19 грудня 2006 року. Такий самий граничний розмір визначений даною
статтею для пенсій призначених у 2006 році відповідно до Закону № 3235-15 від
20 грудня 2005 року.

Проаналізувавши норми даної статті
колегія судів зазначає, що ними визначений
загальний граничний (максимальний) розмір пенсій, призначених
(перерахованих) за нормами спеціального закону у 2006-2007 роках, а також
граничний розмір пенсій призначених за спеціальним законом.

Стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам,
віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема інвалідам 2 групи - 75
відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно до
статті 53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії
чи іншого доходу.

Нормами статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та
умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку
з втратою годувальника. Зазначені норми розповсюджуються на позивача як
віднесеного до категорії 1.

Згідно частини третьої ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсія у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи
із заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Частина четверта статті 54 цього Закону передбачає, що в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Колегія судів зазначає, що даною
нормою визначений для даної категорії нижчий
розмір державних пенсій. Таким чином, якщо нормами статті 49
спеціального закону передбачений максимальний розмір, то частиною 4 статті 54
даного закону нижчий розмір державної пенсії для інвалідів, віднесених виключно
до першої категорії, та у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Посилання відповідача на частину 5
статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою визначено, що порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, внаслідок
чого відповідач керувався розміром 19 грн. 91 коп., що визначені постановою
Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за
рахунок державного бюджету» від 3 січня 2002 року № 1 (зі змінами внесеними
постановою № 895 від 13 липня 2004 року), колегія судів не приймає,
оскільки ототожнювати порядок і розмір в
силу різного правового навантаження цих значень неможливо.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його
встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної
гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про
прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України
„Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” від 5 жовтня
2000 року № 2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум
використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за
віком, який відповідно до статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону (в редакції Закону № 2505-4 від 25
березня 2005 року, що діє з 31 березня 2005 року) передбачено, що прожитковий
мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних
соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною
Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери
розповсюдження.

Прожитковий мінімум на 2006 рік відповідно до статті 65 Закону України „Про
Державний бюджет на 2006 рік” (газета „Урядовий кур'єр” від 30 грудня 2005
року) на одну особу, яка втратила працездатність в розрахунку на місяць
складає: з 1 січня - 350 гривень, з 1 квітня - 359 гривень, з 1 жовтня - 366
гривень.

Статтею 62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” від 19
грудня 2006 року № 489-5, що набрав чинності з 1 січня 2007 року, був
затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1
січня - 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня - 395 гривень.

Зазначена стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року №
749-5 та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року, якою прожитковий
мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380
гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При цьому,
зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для
визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого
частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий
мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим
частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410
грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Таким чином, для позивача як інвалідів 2 групи, особі, що постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, нижчий розмір державної та
додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

Позиція Управління ґрунтується виключно на постановах Кабінету Міністрів
України, огляд яких не підтверджує доводи відповідача стосовно того, що
будь-якою із них визначений мінімальний розмір пенсії за віком для встановлення
нижчого рівня пенсії, у тому числі інвалідам, внаслідок захворювання від аварії
на ЧАЕС.

Колегія
суддів не приймає доводи відповідача, як з огляду на недоведеність приписів
зазначених постанов до спірних відносин, так і з огляду на положення принципу
законності, визначених пунктами 2-4 статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема
зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005),
пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження
конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював
правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні
категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія
призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України
зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не
допускається.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи і ухвалюючи судове рішення у даній
справі колегія суддів виходить з того, що конституційні принципи, на яких
базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і
право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6,
статтею 8, частиною 2 статті 19,
статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері
пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією
забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань,
виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8
Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів вважає, що дії Управління щодо виплати пенсій позивачу
(державної та додаткової) у розмірах менших від восьми мінімальних пенсій за
віком є неправомірними, оскільки не відповідають вимогам частини 4 статті 54
Закону України «Про статус і соціальний захист, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Проте, суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про задоволення
позову в частині подальшого проведення перерахунку пенсії позивачу у разі
підвищення мінімальної пенсії за віком, оскільки відповідно до частини 1 статті
2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень
з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Таким чином, неможливо зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні
дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивачів у майбутньому.

Крім того, необхідно зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в
Лутугинському районі Луганської області провести перерахунок пенсії
ОСОБА_1. з 01.10.2007 року, тобто з моменту
звернення до відповідача.

Наряду з викладеним, постанова суду
підлягає зміні, оскільки резолютивна частина постанови містить зобов'язання
відповідача здійснювати перерахунок пенсії у майбутньому з урахуванням змін
чинного законодавства та не містить висновків щодо відмови у задоволенні позову
у частині надбавки як інваліду війни та
інших надбавок до пенсії.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лутугинському
районі Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного
суду від 04 грудня 2007 року у справі № 2-а-28/07 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області
про визнання дій неправомірними, зобов`язання зробити перерахунок пенсії та
стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2007
року у справі № 2-а-28/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Лутугинському районі Луганської області про визнання дій
неправомірними, зобов`язання зробити перерахунок пенсії та стягнення
заборгованості - змінити.

Виключити з абзацу 3 резолютивної частини постанови Луганського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2007 року «01.11.2006 року та подальшому
робити перерахунок його пенсії у разі підвищення розміру мінімальної пенсії за
віком, розмір якої відповідає розміру прожиткового мінімуму», виклавши
«01.10.2007 року. В решті позовних вимог відмовити.»

В іншій часті постанову Луганського окружного адміністративного суду від 04
грудня 2007 року - залишити без змін.

Постанова
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді