Справа № 3/123
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2007-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 3/123
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Блажівської Н. Є., при секретарі Серпутько Т. С.
за участю представників сторін:
прокуратури: не з'явився
позивача: Мічуда Я. В. (довіреність б/н від 5 березня 2007 року)
відповідача: не з'явився
За результатами розгляду у
відкритому судовому засіданні адміністративної справи
Заступника Прокурора Деснянського
району міста Києва в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі міста Києва (надалі -Позивач)
Приватного підприємця ОСОБА_1
(надалі -Відповідач)
стягнення заборгованості в
розмірі 2 338 грн. 90 коп.
На підставі частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 26 листопада
2007 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Виготовлення
Постанови у повному обсязі відкладено на 3 грудня 2007 року.
Заступник прокурора Деснянського
району міста Києва в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі міста Києва звернувся в до суду з позовом до
Приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті страхових
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування а сумі 2338, 90
Позовні вимоги мотивовані тим, що
заборгованість Відповідача по нарахуванню на фонд оплати праці за період з
квітня 2004 року по жовтень 2005 року становить 2162, 26 гривень. Утримання із
заробітної плати за жовтень 2005 року становить 6, 64 гривні.
Оскільки за жовтень 2005 року до
Пенсійного фонду України платежі по сплаті утримання страхових внесків із
заробітної плати не надійшли, заборгованість по утриманню страхових внесків із
заробітної плати становить 6, 64 гривні. Рішенням № 09-102-262 від 30 вересня
2004 року «Про застосування фінансових санкцій за неподання розрахунку сум
страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у строки,
визначені законодавством»відповідно до пункту 5 частини 9 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»за неподання
розрахунку сум страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у
строки, визначені законодавством, до Відповідача було застосовано фінансову
санкцію у розмірі 170, 00 гривень.
До Пенсійного фонду України платежі
по сплаті фінансових санкцій не надійшли. Зважаючи на вищенаведене,
заборгованість Відповідача перед Пенсійним Фондом України за період з квітня
2004 року по жовтень 2005 року становить 2338, 90 гривень.
Під час попереднього судового
засідання Відповідач позов не визнав, вважає його необґрунтованим та зазначив
наступне. ПП ОСОБА_1. є платником фіксованого податку, і особи, які перебувають
з ним у трудових відносинах, а також члени його сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності, звільняються від плати нарахувань на фонд оплати
праці. Розрахунки сум страхових внесків на загальнообов'язкове пенсійне страхування,
які надані в додатку як докази по справі, ним чи його довіреними особами не
підписувалися та не подавалися. Бухгалтерського обліку по нарахуванню
заробітної плати не вів.
Щодо вимоги про сплату боргу від 18
серпня 2006 року, пояснив, що остання на його адресу не надходила.
Фінансові санкції по рішенню №
09-102-262 від 30 вересня 2004 року «Про застосування фінансових санкцій за
неподання розрахунку сум страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне
страхування у строки, визначені законодавством»відповідно до пункту 5 частини 9
статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»за неподання розрахунку сум страхових внесків на обов'язкове
державне пенсійне страхування у розмірі 170, 00 гривень сплатив, а квитанцію надав
управлінню Пенсійного Фонду України у Деснянському районі міста Києва.
Телеграмою від 16 листопада 2007 року
Відповідач просив суд розглядати справу за його відсутності.
Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків:
Відповідно до положень статті 1
Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»від 26
червня 1997 року № 400/97- ВР (надалі Закон № 400/97 -ВР, в редакції чинній на
момент спірних правовідносин) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування є зокрема: (1) … фізичні особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю найманих працівників; (3) фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, які не використовують працю найманих
В розумінні пункту 1 статті 14
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 9
липня 2003 року № 1058-IV (надалі -Закон № 1058-IV в редакції чинній на момент
спірних правовідносин), страхувальниками є: (1) роботодавці: (…) фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які
використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або
на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами
цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті
Пунктом 1 статті 19 Закону №
1058-IV передбачено процедуру нарахування страхових внесків до солідарної
системи: для роботодавця - на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового
забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і
додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у
тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці».
Відповідно до положень Інструкції
від 19 грудня 2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України»,
затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-1 (надалі
-Інструкція №21-1, в редакції чинній на момент спірних правовідносин)
платниками страхових внесків є страхувальники: Роботодавці: (…) фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований
сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених
законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок); члени сімей осіб,
зазначених у підпункті 2.1.3 пункту 2.1 цієї Інструкції, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької діяльності.
Відповідно до змісту положень
пункту 4 Інструкції №21-1, розміри страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування: для платників, зазначених у підпунктах 2.1.3
(крім тих, які обрали особливий спосіб оподаткування), 2.1.4 та 2.1.5 пункту
2.1 цієї Інструкції, - 33,2 відсотка від суми доходу (прибутку), отриманого від
відповідної діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних
осіб; фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей
зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові внески у фіксованому розмірі, установленому
відповідно до законодавства України.
Пунктом 5. 3 Інструкції №21-1
встановлено порядок нарахування (обчислення) і строки сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування платниками, визначеними
підпунктами 2.1.3, 2.1.4, 2.1.5 пункту 2.1 цієї Інструкції. Так, підпунктом зазначено, що визначення сум страхових
внесків зазначеною категорією платників здійснюється на підставі: даних у
річних розрахунках; даних у розрахунку авансових сум страхових внесків; даних
річних розрахунків про нараховані та сплачені суми фіксованого розміру страхових
внесків, отриманих від фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів; отриманих від
податкових органів відомостей про результати перевірок діяльності таких осіб,
що призвели до збільшення або зменшення розмірів страхових внесків.
Підпунктом 5.3.2 передбачено, що
страхові внески платники, визначені підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 цієї Інструкції
(крім тих, які обрали особливий спосіб оподаткування), сплачують за себе та
членів їх сімей, які беруть участь у провадженні ними підприємницької
діяльності (підпункт 2.1.4 пункту 2.1 цієї Інструкції), якщо податковими
органами провадиться нарахування авансових сум податку, протягом року до 15
березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада авансові платежі в
розмірі 25 відсотків річної суми страхового внеску, обчисленої від суми,
визначеної податковими органами для сплати авансових сум податку на доходи
фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.
Відповідно до підпункту 5.3.4.
Інструкції № 21-1, страхові внески платниками, визначеними підпунктом 2.1.3
пункту 2.1 цієї Інструкції, які обрали особливий спосіб оподаткування,
сплачуються ними за себе та членів своїх сімей, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності (підпункт 2.1.4 пункту 2.1 цієї Інструкції), до
20 числа поточного місяця за попередній у фіксованому розмірі.
Відповідно до пункту 14.2 фізичні
особи, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи,
мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї
діяльності, за фіксованим розміром податку (далі - фіксований податок) шляхом
Відповідно до статті 5 Інструкції
про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного
фонду України, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України 19
грудня 2003 року №21-1, обчислення страхових внесків зазначеною категорією
платників здійснюється щомісячно за ставками, що визначаються відповідно до
пунктів 4.1, 4.2, 4.5 Інструкції та відповідно до статті 4 Закону "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" 32,3 відсотки для
суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднань,
які використовують працю найманих працівників від суми фактичних витрат на
оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і
додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у
тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно -
правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату
Відповідно до пункту 4 статті 4
зазначеного Закону із заробітної плати працівників підприємства проводиться
утримання у розмірі 1 відсотку від об'єкта оподаткування, якщо сукупний
оподатковуваний доход не перевищує 150 гривень та 2 відсотки від об'єкта
оподаткування, якщо сукупний оподатковуваний доход перевищує 150 гривень.
Страхові внески нараховуються
незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та
використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично
виплачені після їх нарахування до сплати.
Нараховані за відповідний базовий
звітний період страхові внески сплачуються платниками шляхом перерахування
безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних
днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати
(доходу), на суми яких нараховуються страхові внески.
Базовим звітним періодом є
У разі здійснення протягом базового
звітного періоду виплат, на які нараховуються страхові внески, платники
одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати авансові платежі у
вигляді сум страхових внесків, що підлягають нарахуванню на зазначені виплати
(дохід) у розмірах установлених для страхувальників страхових внесків (32%,)
Перерахування страхових внесків
здійснюється платниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на
оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній
формі або з виручки від реалізації товарів.
Остаточний розрахунок за базовий
звітний період здійснюється платником страхових внесків не пізніше ніж через 20
календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати
заробітної плати, на суми яких нараховуються страхові внески.
Як свідчать матеріали, надані
позивачем, та розрахунки сум страхових внесків, додані до позовної заяви,
витяги з облікової картки платника страхових внесків до Пенсійного фонду
України, заборгованість відповідача за період з квітня 2004 року по жовтень
2005 року станом на 26 листопада 2007 року становить 2338 грн. 90 коп. На
виконання вимог чинного законодавства Управлінням Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва відповідачеві надсилалася вимога № Ф -152
від 18 серпня 2006 року про сплату заборгованості в розмірі 2338 грн.
90 коп., яка добровільно виконана не була.
З урахуванням наведеного суд дійшов
висновку, що відповідач порушив вимоги вищевказаних норм законодавства про
пенсійне страхування України, у зв'язку з чим позов про стягнення з Приватного
підприємця ОСОБА_1 суми заборгованості по внесках на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в розмірі 2338 грн. 90 грн. є обґрунтованим та
таким, що підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли
такі обставини звільняються від доказування.
Відповідач доказів належного
виконання вимог чинного законодавства суду не подав.
Відповідно до частини 2 та 4
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта
владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та
проведенням судових експертиз. У справах, в яких позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.
З урахуванням вказаного, а також за
відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із
залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий
збір) стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись статтями 71, 86, 94, 105
та 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, адміністративний суд, -
1. Позовні вимоги задовольнити
2. Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1 на користь Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі
тисячі триста тридцять вісім грн. 90 копійок) заборгованості зі сплати
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
Постанова відповідно до частини 1
статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному
обсязі за правилами, встановленими статтями
185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням
протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Блажівська Н. Є.

Дата
складення та підписання постанови в повному обсязі -3 грудня 2007 року.