Справа № К-8803/07
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Головуючого:

Харченка В.В.

Суддів:

Гончар Л.Я.

Васильченко Н.В.

Кравченко О.О.

Чалого С.Я.

при секретарі : Безпалому Д.В.

з участю представника Рубіжанської об'єднаної державної
податкової інспекції Ракітіна Олексія
Вікторовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за касаційною скаргою Рубіжанської об'єднаної державної
податкової інспекції Луганської області на постанову Луганського апеляційного
господарського суду від 04 липня 2005 року у справі за позовом Рубіжанської
об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області до Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про визнання угоди
недійсною, -

в с т а н о в и л а :

Рубіжанська об'єднана державна податкова інспекція
Луганської області звернулася до суду з позовом до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про визнання угоди недійсною.

В обґрунтування своїх вимог заявник
вказував на те, що 2 січня 2002 року господарський
суд Черкаської області по справі № 10/4319 відповідно до ст. 52 Закону України
«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»
ухвалив: затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс малого приватного
підприємства фірми «ЕСОН», як суб'єкта підприємницької діяльності ПП фірму «ЕСОН» ліквідувати,
державну реєстрацію скасувати,
провадження у справі припинити. Звітність до ДПІ також не надається з
січня 2002 року. Заявник вважав, що відповідач уклав усну угоду з особою, яка
немала права бути учасником господарських відносин, оскільки її державна
реєстрація скасована. А ПП фірм «ЕСОН» діяла з метою ухилення від
оподаткування.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 7 квітня 2005 року в задоволені позову відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що
МПП фірма “ЕСОН” після скасування державної реєстрації судовим рішенням
від 2 лютого 2002 року мало право займатися підприємницькою
діяльністю до моменту його виключення із Єдиного державного реєстру підприємств
та організацій України 18 листопада 2004
року.

Постановою
Луганського апеляційного господарського суду від 4 липня 2005 року рішення
господарського суду Луганської області від 7 квітня 2005 року скасовано. Позов
задоволено частково. Визнано недійсною усну угоду на поставку
лікерогорілчаних виробів (водка «Первак», вино «Фетяска», Вермут, тощо), бензину
марок А-92, А-80, А-76 та дизпалива, укладену між Малим приватним підприємством
«ЕСОН», ідентифікаційний код 21358651, та суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, підтверджену накладними: №124 від 01.02.2002
року на суму 1012,06 грн., №134 від 05.02.2002 р. на суму 1808,10 грн., №205
від 18.06.2002 р. на суму 8025,60 грн., №232 від 05.07.2002 р. на суму 7664,25
грн., №294 від 30.08.2002 р. на суму 1176,20 грн., №295 від 30.08.2002 р.
насуму676,20грн.,№296від30.08.2002р.насуму353,20 грн., № 297 від
01.09.2002. на суму 1214,50 грн., №325
від 01.10.2002 р. на суму 862,50 грн., №326 від 01.10.2002 р. на суму 1367,50
грн., №384 від 09.10.2002 р. на суму 2999,04 грн., №385 від 10.10.2002. на суму
2999,04 грн., №387 від 11.10.2002 р. на суму 2999,04 грн., №389 від 12.10.2002
р. на суму 2999,04 грн., №392 від 13.10.2002 р. на суму 2999,04 грн., №393 від
14.10.2002. на суму 2999,04грн., №395 від 15.10.2002 р. на суму 2999,04 грн.,
№396 від 15.10.2002 р. на суму 21315,00 грн.,
№403 від 21.10.2002. на суму 2432,00 грн., №404 від 22.10.2002 р. на
суму 2280,00 грн., №405 від 23.10.2002 р. на суму 2584,00 грн., № 06 від
24.10.2002 р. на суму 2352,50 грн., №424 від 14.11.2002 р. на суму 2429,00
грн., №425 від 05.11.2002 р. на суму 72011,64 грн., №430 від 13.11.2002 р. на
суму 47163,80 грн., №431 від 14.11.2002 р. на суму 25558,39 грн., №440 від
20.11.2002.на суму 32587,50грн., №440 від 20.11.2002 р. на суму 32587,50 грн.,
№441 від 21.11.2002 р. на суму 24209,94 грн., №442 від 21.11.2002 р. на суму
46411,63 грн., № 450 від 29.11.2002 р. на суму 71259,85 грн., № 451 від
01.12.2002 р. на суму 882,50 грн., №453 від 10.12.2002 р., на суму 35667,25
грн., №454 від 11.12.2002 р. на суму 44794,00 грн., виконану на загальну суму
479093 грн. 11 коп., в тому числі ПДВ 81355 грн. 79 коп. В решті вимог
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Рубіжанська об'єднана
державна податкова інспекція Луганської області, з посиланням на порушення
судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просила скасувати
оскаржуване судове рішення та постановити нове, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи
касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході планової
документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного
законодавства суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1
(акт № 448-17/01-НОМЕР_1 від 16.12.2004.) було встановлено, що відповідач мав
господарські відносини з Малим приватним підприємством фірмою «ЕСОН»,
ідентифікаційний код 21358651.

Відповідачем отримано товар від Малого приватного
підприємства фірми «ЕСОН», на даний товар видані видаткові накладні: № 124 від
01.02.2002 на суму 1012,06 грн., №134 від 05.02.2002 на суму 1808,10 грн., №
205 від 18.06.2002 на суму 8025,60 грн., № 232 від 05.07.2002 на суму 7664,25
грн., № 294 від 30.08.2002 на суму 1176,20 грн., № 295 від 30.08.2002 на суму
676,20 грн., №296 від 30.08.2002 на суму 353,20 грн., №297 від 01.09.2002 на
суму 1214,50 грн., № 325 від 01.10.2002 на суму 862,50 грн., № 326 від
01.10.2002 на суму 1367,50 грн., № 384 від 09.10.2002 на суму 2999,04 грн., №
385 від 10.10.2002 на суму 2999,04 грн., №387 від 11.10.2002 на суму 2999,04
грн., № 389 від 12.10.2002 на суму 2999,04 грн., № 392 від 13.10.2002 на суму
2999,04 грн., № 393 від 14.10.2002 на суму 2999,04 грн., № 395 від 15.10.2002
на суму 2999,04 грн., № 396 від 15.10.2002 на суму 21315,00 грн., № 403 від
21.10.2002 на суму 2432,00 грн., № 404 від 22.10.2002 на суму 2280,00 грн., №
405 від 23.10.2002 на суму 2584,00 грн., № 406 від 24.10.2002 на суму 2352,50
грн., № 424 від 14.11.2002 на суму 2429,00 грн., № 425 від 05.11.2002 на суму
72011,64 грн., № 430 від 13.11.2002 на суму 47163,80 грн., № 431 від 14.11.2002
на суму 25558,39 грн., № 440 від 20.11.2002 на суму 32587,50 грн., № 440 від
20.11.2002 на суму 32587,50 грн., № 441
від 21.11.2002 на суму 24209,94 грн., № 442 від 21.11.2002 на суму 46411,63
грн., №450 від 29.11.2002 на суму 71259,85 грн., № 451 від 01.12.2002 на суму
882,50 грн., № 453 від 10.12.2002 на суму 35667,25 грн., №454 від 11.12.2002 на
суму 44794,00 грн.

Всього отримано товару на суму 479093,11 грн. На таку суму товару виписані податкові накладні. На
накладних і податкових накладних маються підписи і печатки Малого приватного
підприємства фірми «ЕСОН». Оплата за товар проведена готівковими коштами згідно
прибуткових касових ордерів в загальній сумі 430184,19грн.

2 січня 2002року
господарський суд Черкаської області по справі № 10/4319 про банкрутство
Малого приватного підприємства фірми «ЕСОН», порушеній за ст. 52 Закону України
«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»
ухвалив: звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс малого приватного
підприємства фірми «ЕСОН» затвердити, як суб'єкта підприємницької діяльності
ліквідувати, державну реєстрацію скасувати, провадження у справі припинити.
Звітність МПП фірма "ЕСОН" до податкових органів не надається з січня
2002
року.

Рубіжанська ОДПІ 11 лютого 2005року подала до господарського суду позов до суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про визнання недійсною на
підставі ст. 49 ЦК УРСР усної угоди на поставку лікеро-горілчаних виробів,
бензину, дизпалива на загальну суму 479093грн. 11 коп., в тому числі ПДВ -
81355 грн. 79 коп. між СПД ОСОБА_1, відповідачем у справі та МППФ „ЕСОН",
як такої, що укладена сторонами за угодою з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави та суспільства і спрямована на ухилення від оподаткування.

Відповідно до ст. 49 ЦК УРСР недійсною є угода, укладена з метою, що суперечить інтересам держави та
суспільства.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику про
визнання угод недійсними" від 28.04.1978 № 3 (з наступними змінами та доповненнями) угода може бути
визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Пунктом 11 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України
"Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод
недійсними" № 02-5/111 від 12.03.1999 визначається, що необхідними умовами
для визнання угоди недійсною відповідно до ст. 49 ЦК УРСР є її укладення з
метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства; для прийняття
рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо
суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди, якою із сторін
і в якій мірі виконано угоду, а також вину сторін у формі умислу.

Таким чином, розглядаючи такий спір, суд повинен
визначити наявність наступних ознак: вчинення дій об'єктивно призводить до
порушення інтересів держави і суспільства в цілому, а тому в даному випадку
повинно бути наявним порушення вимог саме норм законів та нормативних актів,
які визначають соціально-економічні основи держави і суспільства; такі угоди
характеризуються суб'єктивним наміром сторін (чи однієї сторони) порушити
вимоги закону, оскільки укладаються з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, а тому для визнання недійсними цих угод необхідно
встановити вину сторін (або, принаймні, однієї з них) у формі умислу при
укладенні угоди; факт наявності суб'єктивного чинника може мати місце з боку
посадових осіб підприємства, а не з боку самої юридичної особи, а тому
суб'єктивний склад правопорушення повинен бути встановлений компетентним
державним органом і підтверджений
законодавче визначеними засобами доказування.

Матеріалами справи доведено, що товар за спірною угодою
передавався протягом 2002 pоку, коли мале приватне підприємство фірма
"ЕСОН" вже було визнано банкрутом та ліквідовано як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Наявність умислу у сторони при укладанні угоди означає,
що сторона усвідомлювала або повинна була усвідомлювати протиправність
укладеної угоди, суперечить меті діяльності суб'єкта господарювання та
інтересам держави.

Враховуючи наведене, судова колегія зазначає, що на час
продажу товару в ПП фірми "ЕСОН" не мало права займатися комерційною
діяльністю та одержувати прибуток, а тому угода з продажу товару ОСОБА_1 на загальну суму 479093грн. 11 коп. є
такою, що укладена з боку МПП фірма "ЕСОН” з умислом та з метою суперечною
інтересам держави і суспільства.

Умисел другої сторони за спірною угодою приватного
підприємця ОСОБА_1 позивачем не доведено.

Крім цього, у суду відсутні підстави для застосування на
момент вирішення спору ст. 49 Цивільного
кодексу УРСР.

За вказаних обставин, зважаючи на відсутність порушень
норм матеріального та процесуального права, висновок про часткове задоволення
позову є вірним, постанова судів апеляційної інстанцій ухвалені відповідно
вимог чинного законодавства, а вимоги позивача викладені в касаційній скарзі є
необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 220, 221, 223,
224, 230, 231, Кодексу адміністративного
судочинства України,

У х в а л и в:

Залишити касаційну скаргу Рубіжанської об'єднаної
податкової інспекції Луганської області
без задоволення, а постанову Луганського апеляційного господарського
суду від 4 липня 2005 року - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і оскарженню не

підлягає.

Судді :