Справа № 2-5302/2007
Суддя: Агєєва Л.І.
Дата ухвалення: 2007-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-5302/2007р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
грудня 2007 року Заводський районний
суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді Агєєвої Л.І., при секретарі
Вдовиченко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Департаменту праці і соціального захисту населення виконкому
Миколаївської міської Ради, Головному управлінню праці та соціального захисту
населення Миколаївської облдержадміністрації про визнання неправомірною виплати
щорічної допомоги на оздоровлення в меншому розмірі, ніж передбачено законом та
стягнення недоотриманих сум,-

В С Т А Н О В И В :

12.09.2007р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Управління соціальних виплат і компенсацій
Заводського району Департаменту праці і соціального захисту населення про
стягнення суми щорічної грошової
допомоги на оздоровлення. Позивач в своєму позові вказав, що він є ліквідатором
аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії
та в зв'язку з цим є інвалідом третьої групи. Він звернувся до відповідача з проханням
зробити перерахунок щорічної допомоги за період з 2001- 2007р.р. посилаючись на
ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», але йому було відмовлено в цьому, у зв'язку з чим
він звернувся до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача суму
щорічної грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 7696,50 грн.

В
судовому засіданні позивач позов підтримав, обставини, викладені в позові,
підтвердив, а також просив поновити строк звернення з даним позовом через
суперечливе законодавче регулювання даного виду правовідносин та судову
практику з цього питання.

Представник відповідача Департаменту праці та
соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської Ради позовні
вимоги не визнав, посилаючись на передбачену Конституцією України обов'язковість для виконання постанов Кабінету Міністрів
України, а саме тих, якими передбачено менші розміри щорічної допомоги на
оздоровлення ніж законом.

Представник відповідача Головному управлінню
праці та соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації в
судове засідання не з'явився, про день слухання справи був
повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов
обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено, ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії,
інвалідом 3 групи в наслідок захворювання, яке пов'язане з роботою в зазначеній
зоні.

Незважаючи на те, що відповідно до ст. 48 Закону України від 28.02.1991 р.
№796-Х!! “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” щорічна допомога на оздоровлення для вказаної
категорії осіб (інвалідів третьої групи) повинна виплачуватись в розмірі 4
мінімальних заробітних плат, встановлених законодавством на момент виплати, але
органом соціального захисту населення фактично нараховувалась і виплачувалась
компенсація в меншому розмірі. Зокрема, за 2001-2005 р.р. позивачу фактично
виплачено по 21,50 грн., а за 2006-2007 р.р. по 90 грн.

Розмір недоплат в зазначений період часу відповідно склав: за 2001 р. -
538,50 грн. (140грн. х 4-21,50грн. отримані у
2001 р.), за 2002 р. - 798,50 грн. (205 грн. х 4 - 21,50 грн. отримані
у 2002 р. ), за 2003 р. - 1026,50 грн.
(262 х 4 - 21,50 грн отримані у 2003 р.), 2004 р. - 1026,50 грн. (262 грн. х 4
-21,50 грн. отримані у 2004 р.), за 2005 р. - 1306, 50 грн., (332 грн. х 4
-21,50 грн. отримані у 2005 р.), за 2006
р. - 1410 грн. (375 грн. х 4- 90грн. отримані у
2006 р.), за 2007 р. -1590 грн. (420 грн. х 4 -90 грн. отримані у 2007 р.), а всього 7696,50 грн. При цьому суд
виходить із розмірів мінімальної заробітної плати, які діяли на момент
фактичної виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у відповідному
періоді.

Стверждення представника відповідача про те, що виплата щорічної допомоги
на оздоровлення позивачу повинна здійснюватись за 2001-2005 р.р. на підставі
постанови КМУ “Про компенсації виплат особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 р. №826 в розмірі 21,50 грн., а за
2006-2007 р.р. на підставі постанови КМУ “Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 12.07.2005
р. № 562 у розмірі 90 грн. є хибними виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Ст. 92 п.1 Конституції також встановлено, що виключно законами
України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і
свобод, основні обов'язки громадянина. Тому виходячи із загальних засад пріоритетності законів
України над нормативно-правовими актами, при вирішенні даного спору застосуванню
підлягає саме ст. 48 ЗУ від 28.02.1991 р. №796-Х!! , а не постанови Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 р. №826 та від 12.07.2005 р. №562, які мають
меншу юридичну силу. Посилання представника відповідача на ст. 117 Конституції
є також необгрунтованими, оскільки вказаною нормою передбачено обов'язкове
виконання постанов КМУ, які прийняті в межах своєї компетенції, а не всупереч
діючим законам, які мають більшу юридичну силу ніж постанови уряду.

Крім того, звернення позивача з позовом у 2007 р. викликане поважними
причинами, так як на час виникнення частини спірних правовідносин не діяв КАС
України, а тривалість загального строку позовної давності, передбачено ЦПК
України значно більше. Також тривала і послідовна практика уряду та органів
соціального захисту населення по нарахуванню та виплаті даного виду допомоги
всупереч положенням закону від 28.02.1991 р. № 796-Х!! На підставі постанов КМУ
від 26.07.1996 р. №826 та від 12.07.2005
р. №562, при наявності суперечливої та непослідовної судової практики з цих
питань створювала впевненість відповідної категорії осіб, в т.ч. у позивачки,
відсуності перспектив і механизму захисту її порушенного права на отримання
передбаченої законом державної матеріальної допомоги. Тільки 09.07.2007 р.
рішенням Конституційного Суду України визнано таким, що не відповідає
Конституції України п.30 ст.71 Закону України “Про державний бюджет України на
2007 р.” яким зупинено на 2007 р. дію в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати абзаців 2,3,4,5.6,7 ч.1 ,3,
абз.2,3,4,5,6.7 ч.4,7 ст. 48 Закону України “ Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Таким чином, суд вважає, що причина пропуску строку звернення позивача з адміністративним позовом є
поважною, тому необхідно поновити строк та розглянути позов за весь період
заявлених вимог.

Керуючись
ст. ст.7-12,69-86, 128 ч.4, 136, 158-164 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Департаменту праці
та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської Ради в відмові
в перерахунку ОСОБА_1 в 2001-2007 роках щорічної допомоги на оздоровлення в
меншому розмірі, ніж передбачено Законом України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від
28.02.1991 р. № 796-Х11.

Зобов'язати Департамент праці та соціального
захисту населення виконкому Миколаївської міської Ради провести перерахунок
вказаних платежів та в подальшому нараховувати щорічну допомогу на оздоровлення
відповідно до вимог Закону України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 р. №
796-Х11.

Стягнути з Головного управління праці та соціального захисту населення
Миколаївської облдержадміністрації на
користь ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2001-2007 роки в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат, що
були встановлені законодавством на момент виплати щорічної допомоги на
оздоровлення в загальній сумі 7696, 50 грн.

Стягнути з Департаменту праці та соціального
захисту населення виконкому Миколаївської міської Ради та Головного
управління праці та соціального захисту
населення Миколаївської облдержадміністрації в солідарному порядку на користь держави державне мито у розмірі
76,96 грн.

Постанова набирає чинності через 10 днів з
моменту її проголошення. Постанова може бути оскаржена до Одеського
апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва
в строк та порядок, передбачений ст.186 КАС України.

Головуючий

суддя:
Л.І. Агєєва.