Справа № 22-а-771/2008
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2008-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Ральченко І.М.
Доповідач 2 інстанції:
суддя
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2008
року

№ 22-а-771/08

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Мельнікова Л.В.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло
З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи підприємця ОСОБА_1на постанову Харківського окружного адміністративного
суду від 19 вересня 2007 року по справі
№
2-а-200/07

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до
Нововодолазької міжрайонної
державної податкової інспекції Харківської області,

3-я особа: Державна податкова адміністрація в
Харківській області

про визнання рішення нечинним,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа підприємець ОСОБА_1, звернувся до
суду з позовом до Нововодолазької міжрайонної державної податкової інспекції
Харківської області, 3-я особа:
Державна податкова адміністрація в Харківській області про визнання
рішення нечинним.

19.09.2007р. Харківським окружним адміністративним судом
було винесено постанову у адміністративний справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1. до Нововодолазької міжрайонної державної податкової
інспекції про визнання рішення нечинним. В своєму позові фізична особа -
підприємець ОСОБА_1. просив визнати неправомірним рішення керівника МДПІ від
25.05.2007р. № та 522330 про застосування відносно нього штрафних
санкцій на підставі того, що перевірка діяльності СПДФО ОСОБА_1., яка була
здійснена посадовими особами Державної податкової адміністрації в Харківській
області 25.04.2007р., і на підставі результатів якої Нововодолазькою податковою
інспекцією було прийнято рішення про накладення на підприємця штрафних санкцій,
була проведена всупереч вимог законодавства України про проведення перевірок
податковими органами, з порушеннями законодавчо встановлених підстав та порядку
проведення таких перевірок, тобто є неправомірною. Відповідно акт про виявленні
порушення в діяльності СПДФО ОСОБА_1. від 25.04.2007р., який став підставою для
прийняття рішення про накладення штрафних санкцій, є незаконним та не може бути
підставою для прийняття рішень щодо застосування штрафних санкцій

Постановою від 19.09.2007р. в задоволенні позовних вимог
позивача було відмовлено.

Позивач, Фізична особа підприємець ОСОБА_1, не
погоджується з вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, вважає, що при
розгляді адміністративної справи судом першої інстанції було допущено суттєві
порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення спору по суті.

Враховуючи наведене, Фізична особа підприємець ОСОБА_1
просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.09.2007р. у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1. до Нововодолазької міжрайонної державної податкової
інспекції про визнання рішення нечинним та прийняти нове рішення у справі за
позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1. до Нововодолазької міжрайонної
державної податкової інспекції про визнання рішення нечинним, яким задовольнити
позовні вимоги позивача.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково.

Судом першої інстанції було встановлено та він виходив з
наступного.

ФОП ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом у якому просив
визнати нечинним рішення про застосування штрафних фінансових санкцій
№ та №522330 від 25.05.2007 року. Позивач вважає рішення незаконними,
оскільки при проведенні перевірки не було надано копію наказу керівника
податкового органу про проведення перевірки. Проведення перевірки суперечить
положенням ч.6 ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову
службу", яка передбачає вичерпний перелік підстав позапланових перевірок.
Крім того, позивач зазначив, що у ході перевірки співробітники ДПІ вилучили
грошові кошти в іншому відділі, в якому здійснює підприємницьку діяльність ФОП
ОСОБА_2., кошти вилучені в її особистих речах з метою збільшення розміру
штрафних санкцій.

Відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити
позивачу у задоволенні позову, представник відповідача вказав, що позивачем в
порушення п.1,2,13 ст. 3 Закону "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" не були проведені розрахункові операції на повну суму покупки
через РРО з видачею розрахункового документу та не забезпечено відповідність
сум готівкових коштів на місці проведення розрахунку, сумі коштів яка зазначена
в денному звіті РРО. Перевіркою встановлено проведення розрахункових операцій у
сумі 22,00 грн. без застосування РРО, та невидача розрахункового документу на
цю суму, невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, зазначених в денному звіті РРО у сумі 3583,43 грн. Згідно ч. 1 ст.
17 Закону України від 06.07.1995р. № 265 "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" до позивача були застосовані фінансові санкції. Щодо проведення
перевірки пояснив, відповідно до ст. 15 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій..."органи державної податкової служби
можуть проводити як планові, так і позапланові перевірки щодо застосування РРО.
Відповідно до п.п.2.6, 2.7 Методичних рекомендацій щодо порядку складання
плану-графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між структурними
підрозділами при їх проведенні, перевірки контролю за здійсненням суб'єктами
господарювання розрахункових операцій у сфері обігу проводяться за окремими
щомісячними планами органами державної податкової служби. Виходячи з
викладеного, представник відповідача вважав, що перевірка позивача була
здійснена у відповідності з діючим законодавством.

Третя особа ДПА у Харківській області не визнала позов,
представник третьої особи з посиланням на Закон України "Про державну
податкову службу" та Закон України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" вказав, що ДПА є уповноваженим органом для здійснення функцій
контролю за додержанням податкового законодавства та виявлені в діяльності
позивача порушення тягнуть відповідальність згідно законодавства України.

Встановлено, що 25.04.2007 року ДПА у Харківській області
проведена перевірка ФОП ОСОБА_1. якою встановлено, як вбачається з акту
перевірки:

не проведення через РРО розрахункової операції у сумі
22,00 грн., не роздрукування та не видача касового чеку на зазначену суму;

невідповідність суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО у сумі
3583,43 грн.;

здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на
розлив без наявності відповідної ліцензії;

здійснення роздрібної торгівлі сигаретами "РRЕSIDENТ" по
ціні 1,55 грн. при мінімальній роздрібній ціні встановленій виробником 1,50
грн.

Рішенням Нововодолажської МДПІ № від 25.05.2007
року на підставі акту зазначеної перевірки до позивача застосовані штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 18027 грн. 15 коп. за допущені порушення п.1, 2,
13 ст. З Закону „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг".

Рішенням МДПІ №522330 від 25.05.2007 року до ПП ОСОБА_1.
застосовані фінансові санкцій у вигляді штрафу в розмірі 2700 грн., з них -
1000 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами вищими
встановленими виробником, 1700 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями
на розлив без відповідної ліцензії в порушення ст. 11-1 Закону України
"Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного
і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

У судовому засіданні, в суді першої інстанції свідок
ОСОБА_3., яка в день перевірки працювала продавцем у ФОП ОСОБА_1., вказала, що
перевіряючий під час перевірки перейшов до відділу ФОП ОСОБА_2. де і взяв кошти
та попросив ОСОБА_3. зробити їх опис.

Свідок ОСОБА_2. вказала на належність їй грошових коштів
у розмірі 3000 грн. та повідомила, що вона залишила їх в робочому столі
торговельного відділу де працює, після чого пішла до санітарної частини
оскільки погано почувалася. Зазначені кошти їй були необхідні для закупівлі
товару у інших суб'єктів, які здійснювали його доставку до торгової точки.

Проте, пояснення зазначених свідків слід оцінювати критично,
оскільки викладені ними у судовому засіданні обставини спростовуються
матеріалами справи.

Так, пояснення свідка ОСОБА_3не узгоджуються з власноруч
складеним останньою під час перевірки описом наявних купюр та монет, які
належать ФОП ОСОБА_1. на суму 3626,33 грн. (а.с.34) та її письмовими
поясненнями під час перевірки, де ОСОБА_3. вказала, що невідповідність грошових
коштів на місці проведення розрахунків ФОП ОСОБА_1у розмірі зазначеному в акті
перевірки з сумою по Х-звіту пояснювала тим, що не встигла пробити чеки. (а.с.
33).

Крім того, ОСОБА_3., яка особисто вчинила вищезазначені
порушення на час її допиту як свідка залишалася підлеглою особою ФОП ОСОБА_1.,
а тому на думку суду мала власну зацікавленість у вирішенні справи на користь
позивача і з цією метою у судовому засіданні не об'єктивно виклала фактичні
обставини перевірки.

Пояснення у судовому засіданні, в суді першої інстанції
свідка ОСОБА_2. про намір придбати товар 25.04.2007 року не підтверджуються
доданими до справи накладними про закупівлю нею товарів, згідно яких ФОП
ОСОБА_2. отримувала товар 25.04.2007 року на суму 308,30 грн., 26.04.2007 року
на суму 237,90 грн., 27.04.2007 року на суму 495,23 грн. Зазначене спростовує
пояснення ОСОБА_2. стосовно необхідності зберігання грошових коштів у розмірі
3000 грн. на місці проведення розрахунків під час її відсутності та без
належного нагляду. Крім того, свідок ОСОБА_2. під час перевірки ФОП ОСОБА_1.
була відсутня, а тому не могла спостерігати за діями перевіряючих.

Суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_4., яка
вказала, що перевіряючий взяв гроші у столі ОСОБА_2. Викладені нею факти
спростовуються описом наявних купюр та монет, складеним ОСОБА_3. та її
письмовими поясненнями під час перевірки. Крім того, ОСОБА_4. пояснила, що є
знайомою ОСОБА_1. та на прохання останнього пішла з роботи до нього додому де
взяла документи і віднесла їх в магазин для огляду перевіряючими. При цьому,
ОСОБА_4. вказала, що сама залишалася в квартирі ОСОБА_1. Зазначені обставини
свідчать про довірливий характер відносин між ОСОБА_1. та ОСОБА_4., у зв'язку з
чим, показання останньої самі по собі не можуть бути визнані судом повністю
достовірними та достатніми для встановлення істини.

Допитані свідки ОСОБА_5. та ОСОБА_6., які проводили
перевірку, вказали, що в опис були внесені лише кошти, які були виявлені на
місці проведення розрахунків ФОП ОСОБА_1.

Доводи представника позивача про неузгодженість показань
свідка ОСОБА_6. в частині розташування меблів у торговому приміщенні не
підтверджуються доданими до справи фотокартками приміщення та планом-схемою
магазину від 17.01.2006 року, оскільки зазначені докази не відтворюють місця
розташування меблів саме під час проведення перевірки 25.04.2007 року.

Доводи позивача про ненадання працівниками ДПА у
Харківській області можливості надати пояснення спростовуються власноруч
складеним зауваженням ОСОБА_1. у акті перевірки.

На підставі вищевикладеного встановлено, що грошові кошти
у сумі 3626,33 грн. зберігалися на момент проведення перевірки за місцем
проведення розрахунків ФОП ОСОБА_1. та не відповідали сумі коштів 20,90 грн.
зазначеному в Х-звіті РРО., чим порушені вимоги ч.13 ст. 3 Закону "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", відповідно до якої суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в
безготівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових
коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті реєстратора розрахункових операцій.

Статтею 22 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг" передбачено застосування фінансової санкції в п'ятикратному
розмірі вартості проданих товарів за невідповідність суми готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі коштів за розрахунковими квитанціями.

Таким чином, штрафні (фінансові) санкції були накладені
на позивача ФОП ОСОБА_1. з урахуванням вчиненого правопорушення та в межах
закону.

Посилання позивача про відсутність підстав для проведення
перевірки не є обґрунтованим з наступних підстав.

Законом України "Про державну податкову службу в
Україні" (ст.8,9,10) на органи державної податкової служби (зокрема,
державні податкові адміністрації в областях, державні податкові інспекції в
районах у містах) покладені функції щодо здійснення контролю за додержанням
порядку проведення готівкою розрахунків за товари (послуги).

Відповідно до ст.15 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг" контроль за додержанням суб'єктам підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону
здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення
планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Статтею 11 Закону України "Про державну податкову
службу в Україні" органам державної податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених законами України, надано право
здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків
за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Перевірки в межах повноважень податкових органів,
визначених законами України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та "Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", вважаються, як
зазначено в ч.7 ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в
Україні", позаплановими.

Фактично перевірка позивача проводилась посадовими
особами податкового органу головними державними податковими ревізорами-інспекторами
ДПА в Харківській області на підставі направлень від 24.04.2007 року №6200,
6201 у відповідності з планом перевірок за здійсненням СПД розрахункових
операцій на квітень 2007 року, тому перевірка не є плановою в розумінні ст.
11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні".

Виходячи з викладеного, дії посадових осіб державної
податкової служби щодо проведення перевірки, складання акту перевірки
відповідають вимогам зазначених вище норм, така перевірка не суперечить ст. 15
Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та відповідає правам
ДПІ , передбачених ст. 11 п. 2 Закону України "Про державну податкову
службу в Україні", не суперечить ст. 11 -1 цього закону.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду
першої інстанції в частині
правомірності перевірки, застосування санкцій за порушення закон6одавства про
реєстратори розрахункових операцій, та стосовно порушень в торгівлі тютюновими виробами, та додатково в
цій частині зазначає, що факти порушень
встановлені актом перевірки, поясненнями працівника позивача, актом опису наявних купюр та монет
на місці проведення розрахунків та звітом реєстратора розрахункових операцій.
При цьому колегія зазначає, що працівник позивача власноруч надав пояснення
працівникам ДПА, які підтверджують факти порушень та власноруч, склав опис
наявних купюр та монет.

При цьому в поясненнях чітко відображені порушення, в
тому числі факт находження на реалізації сигарет по цині вищій ніж визначена
виробником. При цьому ст. 11-1 Закону України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», визначено, що максимальна ціна наноситься виробником.
Як вбачається з пояснень працівника позивача та акту перевірки, на пачці
виробником була визначена максимана ціна 1,50 грн., а пачка знаходилася в
реалізації по цині 1,55 грн..

Наведені докази свідчать про склад порушення за який
застосовані спанкції.

Крім того, враховуючи обгрунтування апеляційної скарги та
пояснення представника позивача у суді апеляційної інстанції колегія суддів
зазначає, що не вбачає підстав для визначення оцінкі доказів судом першої
інстанції неправильною.

Допитана повторно у суді апеляційної інстанції в якості
свідка, за клопотанням представника позивача, працівник позивача ОСОБА_3., не
надала показань, якіб свідчили про те, що дані відображені у її поясненнях
наданих працівникам ДПА, та опису наявних манет та купюр не відповідають
дійсності. Як показав свідок ні якого впливу щодо неї з боку працівників ДПА не
було. Свідок лише вказує, що вона знаходилася в незвичайному стані в наслідок
того, що не була раніш в обставинах перевірки.

Але такі посилання свідка, не можуть вважатися доказом
того, що відображені в акті перевірки обставини, надані самим свідком,
власноруч написані пояснення, власноруч складенний опис наявних монет та купюр,
не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційий суд зазначає, що свідок визнала що пояснення
та опис наявних монет та купюр зроблені та підписані нею власноруч.

Таким чином, апеляційний суд, оцінюючи докази досліджені,
як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, вважає
правомірним висновки оскарженої постанови суду щодо правомірності перевірки, застосування
санкцій за порушення законодавства про реєстратори розрахункових операцій, та
стосовно порушень в торгівлі тютюновими
виробами.

Однак, апеляційний суд не погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо правомірності
застосування санкцій у сумі 1700 грн. за торгівлю алкогольними напоями
на розлив без наявності ліцензії.
Позивач на час перевірки мав лицензію на торгівлю алкогольними напоями у
магазині.

Окремої ліцензії на здійснення торгівлі алкогольними напоями
на розлив закон не вимагає.

Закон лише забороняє здійснювати таку торгівлю в будь
яких місцях, крім підприємств громадського харчування та спеціалізованих
відділів, що мають статус підприємств громадського харчування, підприємствам з
універсальним асортиментом товарів (ст. 15-3 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів»).

В разі торгівлі на розлив алкогольними напоями, особою,
що має ліцензію на торгівлю алкогольними напоями, не в наведених місцях санкції
повинні зазтосовуватися не за відсутність ліцензії, а за порушення норм ст.
15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», за
що передбачена окрема санкція ст. 17
наведеного закону.

Таким чином, в частині застосування санкцій на суму 1700
грн., позов підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню,
оскільки податковий орган застосував санкцію за відсутність ліцензії не
передбаченої законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів, вважає, що в цієї
частині необхідно скасувати постанову Харківського окружного адміністративного
суду від 19 вересня 2007 року по справі
№
2-а-200/07 та прийняти нову постанову, якою позові вимоги
задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, п. 3 ст. 202, ст.
ст. 205, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1задовольнити частково.

Скасувати постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19 вересня 2007 року
по справі № 2-а-200/07 в
частині відмови у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи
підприємця ОСОБА_1до Нововодолазької міжрайонної державної податкової інспекції
Харківської області, 3-я особа: Державна податкова адміністрація в Харківській
області про визнання нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій
МДПІ №522330 від 25.05.2007р., яким застосовані штрафні санкції у розмірі
1700,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями на розлив без
відповідної ліцензії.

В цій частині позов Фізичної особи підприємця
ОСОБА_1задовольнити.

Визнати нечинним рішення Нововодолазької МДПІ про
застосування штрафних (фінансових) санкцій №522330 від 25.05.2007р. про
застосування штрафних санкції у розмірі 1700,00 грн. за роздрібну торгівлю
алкогольними напоями на розлив без відповідної ліцензії.

В іншій частині постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19 вересня 2007 року
по справі № 2-а-200/07
залишити без змін.

Стягнути з державного бюджету на користь Фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1,28 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено та підписано 26 лютого 2008 року

Головуючий
Мельнікова Л.В .

Судді
Григоров А.М.

Подобайло З.Г.