Справа № К-13510/07
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого:

Харченко В.В.

Суддів:

Гончар Л.Я.

Васильченко Н.В.

Кравченко О.О.

Гордійчук М.П.

при секретарі : Деревенському І.І.

з участю ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1на постанову Апеляційного
суду Донецької області від 19 січня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1до
Управління праці та соціального захисту
населення Будьонівської районної у м. Донецьку ради про стягнення
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення за 2002-2005 роки, -

в
с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення ( далі по тексту УПСЗН) Будьонівської районної у
м. Донецьку ради про стягнення недоотриманих
сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2002-2005 роки.

В обґрунтування своїх
вимог заявник посилався на те, що є інвалідом I групи
ЧАЕС і стоїть на обліку в Будьонівському УПСЗН м. Донецька. У відповідності зі
ст. 48 Закону України ”Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали
в наслідку Чорнобильської катастрофи” йому передбачена щорічна компенсація на
оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на момент виплати.
Згідно відповіді з Будьонівского УПСЗН йому була виплачена компенсація на
оздоровлення за 2002, 2003, 2004, 2005 роки в розмірі 26 гр.70 коп., що не відповідає ст. 48 Закону , і доплачувати
різницю відповідач відмовляється, при цьому порушуючи Конституцію України (ст.
19 абзац 2, 56 і 60), а також Закон.

Йому недоплачена компенсація на оздоровлення в таких розмірах:

2002 рік - 165x5= 825-26,70 = 798, 30 гр.

2003 рік - 185x5= 925-26,70 = 898, 30 гр.

2004 рік - 237x5=1185-26,70 =1158, ЗО гр.

2005 рік - 310x5= 1550-26,70 =1523,
30 гр., а всього Будьонівське УПСЗН недорахувало
йому 4378, 20 гр

Просив стягнути з Управління праці і соціального захисту населення
Будьонівської районну м. Донецька недоотримані суми на оздоровлення за 2002 -
2005 роки в розмірі 4378 гр. 20 коп.

Рішенням Будьонівського
районного суду м. Донецька від 26 жовтня 2005 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Апеляційного суду
Донецької області від 19 січня 2006 року
апеляційна скарга Управління праці і соціального захисту населення
Будьонівської районної у м. Донецьку ради задоволена частково, рішення
Будьонівського районного суду м. Донецька від 26 жовтня 2005 року скасовано
частково і ухвалене нове рішення. Стягнуто з Управління праці і соціального
захисту населення Будьонівської районної у м. Донецьку ради на користь ОСОБА_1
недоплачену суму на оздоровлення 2005 рік - у сумі - 93,30 грн. в іншій частині
позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1, з посиланням на порушення судами норм
матеріального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що
ОСОБА_1є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Йому
була встановлена І-а група
інвалідності, що пов'язана з аварією на ЧАЕС. У зв'язку з вказаними обставинами
він користується правами та пільгами,
передбаченими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, в тому числі - на виплату щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних зарплат відповідно
до ст.48 цього Закону.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові , суд
апеляційної інстанції виходив з того, що статтею 62 Закону № 796-ХІІ
встановлено, що роз'яснення порядку застосування
цього Закону провадиться у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України,
рішення якого є обов'язковим для
виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх
відомчої підпорядкованості та форм власності.

Суд апеляційної посилався у цьому
зв'язку на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 26
липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам І-ї групи внаслідок
аварії на ЧАЕС у розмірі 26 грн. 70 коп.

Врахувавши, що у визначеному Кабінетом Міністрів розмірі ОСОБА_1 одержав щорічну допомогу за 2002-2004
роки, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність його вимог у цій
частині і частково задовольнив його
вимоги, стягнувши за 2005 рік 93 гривні 30 коп.

Однак,
зазначений висновок суду не відповідає вимогам закону з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень
та у спосіб, передбачені Конституцією та
законами України .

Відповідно до абзацу 3 частини 2
статті 48 Закону № 796-ХІІ щорічна допомога інвалідам 1-ої групи виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ).

Статтею 1 Закону України «Про встановлення заробітної плати на 2003 рік»
від 26 грудня 2002 року № 372-ІУ розмір мінімальної заробітної плати
встановлений з 1 січня 2003 року у розмірі
185 грн. на місяць, відповідно до
ст.. 89 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» розмір мінімальної заробітної плати
встановлений з 1 січня 2004 року у розмірі 205 гривень на місяць, а з 1 вересня
2004 року - 237 гривень на місяць.

Відповідно до ст.. 83 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005
рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2005 року у
розмірі 262 гривні на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290 гривень на місяць, з 1
липня 2005 року - 310 гривень на місяць, з 1 вересня 2005 року - 332 гривні.

Зі змісту вказаних Законів не
вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації
норми статі 48 Закону № 796-ХІІ.

Виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними
нормативними актами, при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону № 796-ХІІ та стаття 1
Закону № 372-ІУ, Закони «Про Державний
бюджет на 2004 рік» та «Про Державний бюджет на 2005 рік».

За таких обставин судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення суду першої
інстанції - залишенню в силі.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст., ст.220, 221, 226, 230 КАС України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити .

Постанову
Апеляційного суду Донецької області від 19 січня 2006 року скасувати, а рішення
Будьонівського районного суду м. Донецька від 26 жовтня 2005 року залишити в силі.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді :