Справа № 22-а-423/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м.Харків, вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Справа№22-а-423/08(
№ 22-а-2588/2007) Головуючий 1 інстанції Волчек О.О.
48 Доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня
2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатова Ю.М.

Суддів Шевцової Н.В., Водолажської
Н.С.

за участю

секретаря Волошиної Я.В.,
Житеневій Н.М.

представника позивача: ОСОБА_2

представника
відповідача: Бацинко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м.
Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Дворічанської
районної ради Харківської області на постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від
31.08.2007 року по справі № 2-а-5/2007

за позовом ОСОБА_1

до Дворічанської районної
ради

про визнання протиправним
та скасування рішення -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до Дворічанської районної
ради Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення
Дворічанської районної ради від 12.09.2006р. № 61-У «Про недовіру голові Дворічанської
районної державної адміністрації ОСОБА_1», посилаючись на те, що він
Розпорядженням Президента від 25.04.2005р. № 1005/2005-рп був призначений на посаду
Голови Дворічанської районної державної адміністрації. 12 вересня 2006р. Дворічанською районною
радою було прийняте рішення, № 61-У Про недовіру голові
Дворічанської районної державної адміністрації ОСОБА_1" Вважає, що
зазначене рішення Дворічанської районної ради
є незаконним, необгрунтованим та таким, що винесено з грубим порушенням
норм чинного законодавства.

Постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від
31.08.2007 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення
Дворічанської районної ради від 12.09.2006 року №61-У. „Про недовіру голові
Дворічанської районної державної адміністрації ОСОБА_1”. Стягнуто з відповідача
на користь ОСОБА_1судові витрати у розмірі 3,40 грн.

Відповідач не погодившись із постановою суду першої інстанції подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, прийнятої постанови,
просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти
нову постанову, якою в позові відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на
неврахування судом першої інстанції, при прийнятті постанови, що розгляд
питання про звіт голови районної державної адміністрації щодо виконання програм
бюджету обговорювався у постійних комісіях і на спільних засіданнях президії
районної ради, з утвореною нею робочою групою.

Крім того, на думку відповідача, суд першої інстанції не вірно
розтлумачив ч.2 ст.59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, що
призвело до неправильного вирішення справи.

Також, в апеляційній скарзі відповідач посилається на неврахування
судом, що питання про недовіру голові районної державної адміністрації витікало
з попередньо розглянутого депутатами питання і прийнятого ними рішення про визнання
роботи голови районної державної адміністрації незадовільною і не потребувало
попереднього розгляду в комісіях. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що
за включення до порядку денного питання про недовіру голові
райдержадміністрації проголосувала
більшість депутатів.

Відповідач вважає, що судом не прийнято до уваги, що на сесії районної
ради була надана можливість усім депутатам висловити свою думку з приводу
висловлення недовіри голові райдержадміністрації ОСОБА_1, але цим правом ніхто
не захотів скористатися.

Позивачем надані заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких
позивач посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції просить залишити його без
змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Приймаючи постанову про
задоволення позову, суд посилався на норми ч. 1 ст.8 КАС України, з яких випливає, що суд
при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права ти
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. На думку суду саме цей принцип, в першу чергу, був
порушений при прийнятті 12.09.2006
року Дворічанською районною радою рішення № 61-У "Про недовіру голові Дворічанської районної державної
адміністрації ОСОБА_1"

Крім
того, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення мали місця
порушення п.2 ст.2.9 Регламенту, оскільки місцевою радою з
кожного із зазначених питань мають прийматися
окремі рішення після попереднього їх обговорення, тобто ухвалення рішення, наслідком якого є припинення публічної
служби, без проведення обговорення цього питання на пленарному засіданні впливає на його правильність. При цьому, суд зазначив, що в порушення Закону ні на засіданні
постійних комісій, ні на пленарних засіданнях попереднього обговорення вказаних
вище питань стосовно ОСОБА_1не проводилося.

Також,
суд зазначив, що відповідачем було порушено п.3 ст.2.6 Регламенту Дворічанської
районної ради, відповідно до якого, пропозиції до проекту порядку
денного сесії вносяться голові ради або його заступнику в письмовій формі не
пізніш, як за 10 днів до відкриття чергової сесії. Пропозиція
подається з супровідною запискою і проектом рішення сесії.
Проте, судом встановлено, що матеріали справи не містять відомостей, що такий
порядок був витриманий та відповідачем не було доведено, що саме у
такому порядку до розгляду сесії була проведена підготовка
питання щодо недовіри голові Дворічанської
райдержадміністрації.

Судом
зазначено, що відповідно до п.12 ст.2.6 Регламенту проект порядку денного
сесії, сформований відповідно до вимог цієї статті, обговорюється і
затверджується в цілому більшістю голосів депутатів,
присутніх на засіданні, але такого обговорювання на IV
Дворічанської районної ради
V скликання також не було.

З
матеріалів справи судом встановлено, що на розгляд IV сесії V скликання виносилося
одне питання - «Про звіт голови районної державної адміністрації
про виконання районних цільових програм районного бюджету і здійснення
районною державною адміністрацією делегованих їй районною радою повноважень
за період 2005 рік -1 півріччя 2006 року», питання про недовіру ОСОБА_1
не виносилося, а виникло спонтанно, безпосередньо під час засідання сесії, і
було включене до порядку денного після голосування за усною
заявою депутата ОСОБА_3, без відповідного обговорювання. Крім того, суд
зауважив, що поняття «включення»питань до порядку денного під час
сесії законом не передбачено.

На думку суду,
відкрите, гласне формування порядку денного майбутньої сесії, попереднєє обговорення питань у комісіях та
пленарних засіданнях, є обов»язковою правовою вимогою для Рад усіх рівнів. Недотримання вимог національного
законодавства України, як правової Держави, яке регулює вказані питання, є неприпустимим
для органів місцевого самоврядування всіх рівнів.

За
наведених обставин суд дійшов до висновку про
задоволення позову.

Колегія
суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.104 Кодексу адміністративного
судочинства України, до адміністративного суду має право звернутися з
адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи
інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до пункту 10 статті 59
Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та
посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності
Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації № 278-К від
29 квітня 2005 року «Про призначення І.Хаперського головою Дворічанської
районної державної адміністрації» ОСОБА_1 був призначений на посаду голови
Дворічанської районної державної адміністрації
Розпорядженням Президента України від 25 квітня 2005 року № 1005/2005 -
рп. (т.1 а.с.65).

Відповідно до п.8 ст. 9 Закону України «Про місцеві державні
адміністрації» повноваження голів
місцевих державних адміністрацій припиняються Президентом України у разі
висловлення недовіри більшістю (дві третини) голосів від складу відповідної
ради.

Рішенням Дворічанської районної
ради ІV сесії V скликання від 12 вересня 2006 року голові Дворічанської
районної державної адміністрації ОСОБА_1 висловлено недовіру (т.1 а.с.8).

Відповідно до пункту 29 частини
першої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»
прийняття рішення про недовіру голові відповідної місцевої адміністрації
вирішується виключно на пленарному засідання відповідної ради.

На пленарному засіданні ІV сесії
Дворічанської районної ради V скликання 12 вересня 2006, відповідно до порядку
денного пленарного засідання ради та протоколу пленарного засідання ради був
заслуханий звіт голови районної державної адміністрації ОСОБА_1про виконання
районних цільових програм, районного бюджету і здійснення районною державною
адміністрацією делегованих їй районною радою повноважень за період 2005 рік - 1
півріччя 2006 року та розглянуто питання про недовіру голові Дворячанської
районної державної адміністрації ОСОБА_1

Як вбачається із протоколу
пленарного засідання ради, депутати районної ради, заслухавши та обговоривши
звіт голови райдержадміністрації про виконання районних цільових програм,
районного бюджету і здійснення районною державною адміністрацією делегованих їй
районною радою повноважень за період 2005 рік - 1 півріччя 2006 року, визнали
роботу голови райдержадміністрації незадовільною, що стало підставою для
прийняття рішення про висловлення недовіри голові райдержадміністрації.

Відповідно до частини 3 статті 1
«Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень
здійснює виконавчу владу на території відповідної
адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.

Аналіз та узагальнення
законодавства дає підстави зробити висновок, що голова державної адміністрації
зобов'язаний відповідально ставитися до виконання обов'язків із забезпечення
комплексного соціально-економічного розвитку території та реалізації державної
політики у визначених законодавством сферах управління. До таких сфер належать:

- забезпечення законності, охорони
прав, свобод і законних інтересів людини та громадянина;

-соціально-економічний розвиток
відповідної території;

-бюджет, фінанси та облік;

- управління майном, приватизація
та підприємництво;

-промисловість, сільське
господарство, будівництво, транспорт і зв'язок;

-наука, освіта, культура, охоронна
здоров'я, жінок, сім'ї, молоді та неповнолітніх, фізкультура і спорт;

- використання землі, природних
ресурсів, охорони довкілля;

- зовнішньоекономічна діяльність;

- оборонна робота та мобілізаційна
підготовка;

- соціальний захист населення,
зайнятість населення, праця та заробітна плата.

Місцеві державні адміністрації
можуть вирішувати й інші питання, віднесені до їхньої компетенції.

Частинами 3, 6 статті 34 Закону
України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що місцеві державні
адміністрації підзвітні та підконтрольні відповідним радам у частині
делегованих повноважень. Голови місцевих державних адміністрацій щорічно звітують перед відповідними радами з
питань виконання бюджету, програм

соціально-економічного та культурного розвитку територій
і делегованих повноважень.

Відповідно до статті 43 Закону
України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних
засіданнях ради вирішуються такі питання:

- заслуховування звітів голів
місцевих державних адміністрацій, їх заступників, керівників управлінь,
відділів та інших структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій про
виконання програм соціально-економічного та культурного розвитку, бюджету,
рішень ради із зазначених питань, а також про здійснення місцевими державними
адміністраціями делегованих їм радою повноважень;

- прийняття
рішення про недовіру голові відповідної місцевої державної адміністрації.

Із вищевказаного випливає, що
місцевою радою з кожного із зазначених питань мають прийматися окремі рішення.
Вимогами чинного законодавства не передбачено, що визнання не задовільним
виконання програми соціально-економічного та культурного розвитку є наслідком
для прийняття рішення про висловлення недовіри
голові райдержадміністрації.

Рішення про висловлення недовіри
голові райдержадміністрації має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття такого рішення.

Згідно ч. 1 ст. 8 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та
свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість
діяльності держави.

Частина 3 статті 72 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні» вказує що, якщо недовіру голові районної
державної адміністрації висловили не менш,
як дві третини депутатів від загального складу відповідної ради,
Президент України приймає рішення про відставку голови місцевої державної
адміністрації.

За таких обставин, ОСОБА_1 може
бути звільнений з посади голови райдержадміністрації, і тому вимоги закону
повинні бути дотримані у повному обсязі.

Разом з тим, відповідно частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до вимог частини 3
статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди зобов'язані
перевірити оскаржене рішення на предмет прийняття його на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо;
добросовісно; розсудливо, з дотриманням
принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке
спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно.

Відповідачем, ні в суді першої
інстанції, ні в апеляційній скарзі, не наведені обґрунтування та підстави для
прийняття рішення про висловлення недовіри голові райдержадміністрації.

Проте, втрата довіри повинна бути заснована на
конкретних фактах вчинення працівником винних дій.

В суді першої інстанції та в
апеляційній скарзі відповідач не навів жодної обставини, що вплинули на
висловлення недовіри: не належне виконання головою місцевої державної
адміністрації покладених на нього повноважень; вчинення неправомірних дій,
прийняття неправомірних рішень або бездіяльність, що причинило збитки або
слугувало неналежному виконання своїх службових обов'язків. В матеріалах справи
відсутні докази наявності причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними
діями голови райдержадміністрації та прийняття рішення про висловлення
недовіри.

За таких умов, колегія суддів
погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позову ОСОБА_1та
зазначає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки
рішення про висловлення недовіри позивачу не може вважатися обґрунтованим та
справедливим, тобто таким, що відповідає вимогам ч.3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Отже, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового
рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205,
ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Дворічанської районної ради Харківської області -
залишити без задоволення, а постанову Куп'янського міськрайонного суду
Харківської області від 31.08.2007 року по справі № 2-а-5/2007 - без змін.

Ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий (підпис) Ю.М.Філатов

Судді: (підпис) Н.В. Шевцова

(підпис)
Н.С.Водолажська

З ОРИГІНАЛОМ
ЗГІДНО:

Суддя

Харківського
апеляційного

адміністративного
суду Н.В.Шевцова