Справа № 22а-755/07
Суддя: Панасенков В.О.
Дата ухвалення: 2007-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

апеляційний суд одеської області
постанова

іменем України

05 квітня 2007
року м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
- Панасенкова В.О.

суддів: Парапана
В.Ф.,

Громіка Р.Д.,

при
секретарі: Тер-Григорян
Л.Г.,

за участю:
позивачки ОСОБА_1., представника відповідача Комунального підприємства
"Іллічівське виробниче управління комунального господарства" - Поведик Т.П., представника
третьої особи, Відкритого акціонерного товариства "Іллічівський завод
залізобетонних конструкцій", -Маляренко
О.С.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 грудня 2006 року

за позовом
ОСОБА_1до Комунального підприємства "Іллічівське виробниче управління
комунального господарства", третіх осіб: Приватного підприємства "АРК
ЛТД", Відкритого акціонерного товариства "Іллічівський завод
залізобетонних конструкцій" про визнання бездіяльності посадових осіб
неправомірною та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

04 липня 2003 року ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства "Іллічівське
виробниче управління комунального господарства" про визнання дій посадових
осіб неправомірними та відшкодування моральної шкоди. В заяві позивачка
ОСОБА_1. зазначала, що вона з матір'ю ОСОБА_2. проживає в квартирі № АДРЕСА_1. На території
с. Малодолинське населення забезпечене питною водою здійснює відповідач,
Іллічівське виробниче управління комунального господарства виконкому
Іллічівської міської ради Одеської області (з 07 червня 2004 року - Комунальне
підприємство "Іллічівське виробниче управління комунального
господарства".

З 1998 року
плату за водопостачання вона вносила на рахунок відповідача, Комунального
підприємства "Іллічівське виробниче управління комунального
господарства" (далі -
КП "ІВУКГ").

Головуючий у
першій інстанції Ледньова Т.В. Справа
№ 22а - 75507

Доповідач
апеляційноїйної інстанції Панасенков В.О. Категорія
АП 37

2

З 01
січня 2003 року по 23 квітня 2003 року відповідач,
припинив водопостачання і не прийняв своєчасно заходи щодо ремонту мереж
водопроводу. З цього приводу вона неодноразово зверталася к відповідачу з
зверненням про забезпечення питною водою мешканців будинку, але звернення
залишилися без розгляду. Лише після колективного звернення мешканців сіла 24
квітня 2003 року відповідач відновив подачу питної води.

Відсутність водопостачання тривалий час, а також
порушення права на звернення до органів місцевого самоврядування з заявами
(скаргами), завдала їй моральної шкоди, бо порушила звичайний уклад життя, на
протязі тривалого часу була необхідність вирішувати проблему з забезпеченням
родини водою, що причинило додаткові погіршення стану здоров'я, відносин з сусідами.
Розмір моральної шкоди вона оцінила у 5 000 грн.

Посилаючись ці обставини та на ст. 248-1 ЦПК України, ст. ст. 4, 6, 440-1
ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. ст. 7,22,23,46,47,48 Закону України
"Про питну воду та питне водопостачання", ст. ст. 1, 4, 8, 25 Закону
України "Про звернення громадян", позивачка ОСОБА_1. просила суд
визнати дії посадових осіб відповідача КП "ІВУКГ" щодо відключення
водопостачання в період з 01 січня 2003 року по 23 квітня 2003 року
неправомірним та стягнути з відповідача, КП "ІВУКГ" на її користь
моральну шкоду в сумі 5 000 гри.

При розгляді справи позивачка ОСОБА_1. неодноразово змінювала та уточнювала
позовні вимоги, збільшивши розмір моральної шкоди до 50 000 грн. (т. 1, а.с.
385-386).

Представник відповідача, КП "ІВУКГ", проти позову заперечувала і
в своїх поясненнях зазначала, що дійсно з 01 січня 2003 року по 23 квітня 2003
року було відключено водопостачання позивачки ОСОБА_1. на підставі п.п 13.1.,
13.7 Правил користування системами комунального водопостачання, у зв'язку з
витоком води і аварією внутрішнього водопроводу, який не знаходиться на балансі
підприємства та експлуатується абонентом.

До участі у справі у якості третіх осіб були залучені Приватне підприємство
"АРК ЛТД" та Відкрите акціонерне товариство "Іллічівський завод
залізобетонних конструкцій".

Представник третьої особи, Приватного підприємства "АРК ЛТД", в судове зсідання
не з'явився.

Представник третьої особи, Відкрите акціонерне товариство
"Іллічівський завод залізобетонних конструкцій", визнав позов і в
своїх поясненнях зазначав, що акціонерне товариство у 2003 році не надавало
послуги з водопостачання позивачу ОСОБА_1. і водопровід ніколи не перебував на
балансі заводу.

Рішенням суду у
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1. просить рішення
суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення її
позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції є
незаконним і необгрунтованим.

Представник третьої особи, Приватного підприємства "АРК ЛТД", в судове засідання
не з'явився, але про розгляд справи був сповіщений належним чином, про що

Головуючий
у першій інстанції Ледньова Т.В. Справа
№ 22а - 75507

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О. Категорія
АП 37

3

свідчать повідомлення про отримання
повісток про виклик в суд. Відповідно до ч. 4 ст. 196
КАС України його неявка в суд не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги
позивачки ОСОБА_1., пояснення на апеляцію позивачки ОСОБА_1., представника
відповідача КП "ІВУКГ" -
Поведик Т.П., представника
третьої особи, ВАТ "ІЗЖК", -
Маляренко О.С., перевіривши матеріали справи, копію Статуту КП
"ІВУКГ", наданий представником відповідача, розрахункові книжки про
оплату за водопостачання, надані позивачкою ОСОБА_1., законність і
обгрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивачки ОСОБА_1. піддягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що водоканал має
право на тимчасове припинення подачу води без попереджання у разі аварій, які
призводять до витоку води. Водопровід, яким користується позивачка ОСОБА_1., не
перебуває на балансі КП "ІВУКГ", тому водоканал не несе
відповідальності за постачання її водою.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися
неможливо, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним
обставинам справи і суд порушив норми матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1. є ветераном війни і з
85-річною матір'ю ОСОБА_2. проживає в квартирі № АДРЕСА_1 (т. 1,
ах. 5).

Цей будинок знаходився на балансі Відкритого акціонерного товариства
"Іллічівський завод залізобетонних конструкцій" і мав статус
гуртожитку.

Рішенням виконкому Малодолинської сільської ради Одеської області № 229 від 12 грудня 1997 року будинок № АДРЕСА_2передано на
баланс сільської ради та змінений його статус на "жилий" (т. 1, ах. 312-313).

Рішенням Іллічівської міської ради Одеської області № 153-ХХІП від 16 листопада 2001 року орган
місцевого самоврядування територіальної громади - села Малодолинське, ліквідовано з 20 грудня 2001 року (т. 1, ах. 75).

Згідно акту від 20 грудня 2001 року,
затвердженим Іллічівським міським головою, мережі водопроводу у с Малодолинське
були передані на баланс Іллічівської міської ради Одеської області (т. 1,ах. 165-168).

Жилий будинок №
АДРЕСА_2м. Іллічівська є комунальною власністю Іллічівської
територіальної громади в управлінні Малодолиської адміністрації (т. 1, ах. 314).

До теперішнього
часу вказана квартира не приватизована (т. 1, ах. 311).

З 1998 року
плату за водопостачання позивачка ОСОБА_1. вносить на рахунок відповідача, КП
"ІВУКГ", що підтверджується копіями розрахункової книжки за водоспоживання,
а також актами-приписами відповідача від 18
грудня 2003 року, 27 квітня 2004 року, 28 квітня 2004 року (т. 1, ах. 61,62,64-66,114-117,361-364).

Відповідно до п. п. 1.1,
2.1., 3.1 Статуту -
КП "ІВУКГ" є юридичною особою, яка створена з метою задоволення
потреб населення в послугах водопостачання та водовідведення (т. 1, а. 53-57).

Головуючий
у першій інстанції Ледньова Т.В. Справа
№ 22а - 75507

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О. Категорія
АП 37

4

Таким чином, відповідач,
КП "ІВУКГ", є підприємством питного водопостачання, а позивачка
ОСОБА_1. - споживачем
питної води.

У період з 01
січня 2003 року по 23 квітня 2003 року відповідач,
припинив

водопостачання будинку № 1, у тому числі і квартири № 1, а також будинку №
3, у зв'язку

з аварію, яка призвела до витоку води який проходить по
території

колишньої
військової частини (АДРЕСА_2),
яка знаходиться через дорогу від будинку (т. 1, а.с. 7,8,67,68).

З цього приводу позивачка ОСОБА_1. неодноразово зверталася до відповідача
з"заявами про забезпечення питною водою мешканців будинку, але звернення
залишилися без розгляду. Лише після колективного звернення мешканців села 24
квітня 2003 року відповідач відновив подачу пітної води (т.1, а.с. 60).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне
водопостачання" споживачі питної води мають право на забезпечення водою,
якість якої відповідає державним стандартам, кількість і режим подачі якої
визначаються на договірних засадах в обсязі, не меншому від нормативів питного
водопостачання.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України "Про питну воду та питне
водопостачання" підприємства питного водопостачання зобов'язані
забезпечити виробництво та постачання споживачам питної води відповідно умов
договору, а також вживати заходи щодо забезпечення населення питною водою у
випадках аварійної ситуації.

Відповідно до п. 33 Правил
надання населенню послуг з водо -
теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 30 грудня 1997 року № 1497, споживач зобов'язаний за
власний рахунок ремонтувати та змінювати у квартирі санітарно-технічні прилади
і пристрої, що вийшли з ладу з його вини (через невідповідну експлуатацію,
механічне пошкодження тощо).

Колегія суддів вважає, що вказаний несправний ввід до жилого
будинку № АДРЕСА_1, який
проходить по території колишньої військової частини (АДРЕСА_2) не є
абонентським вводом, за справність якого відповідає позивачка ОСОБА_1. і
відповідно до Акту від 20 грудня 2001 року цей водопровід знаходиться на
балансі відповідача, КП "ІВУКГ".

Відповідно до п. п. 2.7.,
13.2. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення
в містах і селищах України, затверджених Наказом Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від 01
липня 1994 року № 65, водоканал
зобов'язаний проводити ремонти вводів до будинку і у випадку припинення подачі
води більш чим на добу водоканал зобов'язаний забезпечити доставку води
населенню автотранспортом.

За таких обставин, колегія судців дійшла до висновку про
те, що відповідач, КП "ІВУКГ", не прийняв своєчасно заходи щодо
ремонту мереж водопроводу та не забезпечив доставку води населенню
автотранспортом, чим порушив встановлені законом зобов'язання виконавця послуг
водопостачання та позбавив сім'ю позивачки ОСОБА_1. життєво необхідного - питної води.

Головуючий у
першій інстанції Ледньова Т.В. Справа
№ 22а-75507

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О. Категорія
АП 37

5

Тому є достатньо підстав вважати бездіяльність посадових
осіб відповідача, КП "ІВУКГ", неправомірною, такою, що порушує право
позивачки ОСОБА_1. на забезпечення питною водою.

Відповідно до ч. 1 ст. 440-1 ЦК УРСР, який був чинний на момент виникнення
спірних правовідносин, моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації
діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою,
яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її
вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за
рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 441 ЦК УРСР організація повинна
відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними
своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 23, ч. 1 ст. 46 Закону України "Про питну воду
та питне водопостачання" підприємства питного водопостачання зобов'язані
відшкодувати збитки, завдані юридичним і фізичним особам внаслідок порушення
вимог законодавства у сфері питної води та питного водопостачання, що сталося з
їх вини.

Колегія судців вважає, що з вини відповідача, КП "ІВУКГ"
позивачки ОСОБА_1. була заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних
стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з неправомірною бездіяльністю
посадових осіб відповідача, які порушили звичайний уклад життя, на протязі
тривалого часу була необхідність вирішувати проблему з забезпеченням родини
водою, що причинило додаткові погіршення стану здоров'я (т.1., а.с. 21) та
відносин з сусідами.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 440-1 ЦК УРСР про те, що розмір грошового
відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи,
яка завдала моральної шкоди, а також роз'яснень Пленуму Верховного Суду України
"Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" від 31 березня 1995 року (з наступними змінами), викладених у п. п.
3, 9 постанови, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, заподіяної
позивачки ОСОБА_1., повинен складати 5 000 грн.

Колегія суддів вважає, що зазначений розмір моральної шкоди визначений з
врахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме, ст. ст.
22, 23, 46 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання",
ст. ст. 6,440-1,441 ЦК УРСР, відповідно до п. п. 3, 4 ст. 202 КАС України є
підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення постанови
про задоволення позову ОСОБА_1. частково.

Головуючий у
першій інстанції Ледньова Т.В. Справа
№ 22а - 75507

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О. Категорія
АП 37

6

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 3, 4 , 206 КАС України,
колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської
області,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити, рішення
Іллічівського міського суду Одеської області від 06 грудня 2006
року скасувати й ухвалити постанову.

Позов ОСОБА_1до Комунального підприємства "Іллічівське виробниче
управління комунального господарства", третіх осіб: Приватного
підприємства "АРК ЛТД", Відкритого акціонерного товариства
"Іллічівський завод залізобетонних конструкцій" про визнання
бездіяльності посадових осіб неправомірною та відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Комунального підприємства "Іллічівське виробниче
управління комунального господарства" щодо невиконання зобов'язань по
доставки води населенню на протязі чотирьох місяців автотранспортом та не
своєчасного ремонту водопроводу неправомірною.

Стягнути з Комунального підприємства "Іллічівське виробниче управління
комунального господарства", ідентифікаційний код: 03350172, розташованого за
адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Леніна, 41-а, на користь ОСОБА_1,
яка проживає за адресою: Одеська область, м. АДРЕСА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня
набрання законної сили постановою.

Головуючий
у першій інстанції Ледньова Т.В. Справа
№ 22а - 75507

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О. Категорія
АП 37