Справа № 22-а-41/2007
Суддя: Карпук А.К.
Дата ухвалення: 2007-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а - 41/07 Головуючий в 1-й
інстанції Денисюк Р.С
Категорія: 12 Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

1
березня 2007 року м.
Луцьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого
судді Стрільчука В.А.

суддів Карпук
А.К., Здрилюк О.І.

при
секретарі Губарик
К.А.

з участю
позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_3 розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Ковельської міської ради, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 про
визнання незаконним рішення Ковельської міської ради у частині надання
земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Ковельського міськрайонного суду від 13 грудня 2006 року

колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась в суд з указаним позовом покликаючись
на те, що з належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою по
АДРЕСА_1

Претендуючи на отримання цієї земельної ділянки, на її
звернення Ковельська міська рада повідомила, що спірна земельна ділянка
передана в оренду для ведення городництва громадянину ОСОБА_2 Оскільки межі
суміжного землекористування з нею погоджені не були, передача в оренду
земельної ділянки здійснена без проекту відведення, просила визнати незаконним
п. 1.8 рішення Ковельської міської ради від 5 жовтня 2004 року №22/3 «Про
надання громадянам земельних ділянок в оренду» в частині надання земельної
ділянки в оренду для городництва громадянину ОСОБА_2

Постановою
Ковельського міськрайонного суду від 13 грудня 2006 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 до Ковельської міської ради, третьої особи на
стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення Ковельської міської
ради у частині надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі позивач, покликаючись на незаконність постанови суду
першої інстанції, просила постанову суду скасувати і ухвалити нову про
задоволення позовних вимог.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та
процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Зокрема, порушено вимоги ст. 16 Закону України «Про
оренду землі», ст.ст. 19, 36, ч.З ст. 124 ЗК України, якими визначено, зо
передача земельної ділянки в оренду зі зміною цільового призначення
здійснюється за проектами відведення після визначення меж землекористування в
натурі.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова Ковельського
міськрайонного суду від 13 грудня 2006 року до скасування з ухвалою нової
постанови з наступних підстав.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні позовних
вимог, суд виходив із того, що при прийнятті оскаржуваного рішення Ковельська
міська рада діяла у межах повноважень, наданих Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні», та норми земельного законодавства не порушила. При
цьому зазначив у рішенні, що у зв'язку з наданням спірної земельної ділянки в
оренду на три роки, не було потреби розробляти проект відведення і змінювати її
цільове призначення.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він зроблений з
порушенням норм матеріального права.

Судом встановлено, що відповідно до п.1.8 рішення Ковельської міської ради
від 5 жовтня 2004 року №22/3 ОСОБА_2 надано для городництва земельну ділянку
площею 137 кв. АДРЕСА_1 строком
на три роки, (а.с.6, 34)

Відповідно до п.3 ст. 124 Земельного кодексу України,
передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх
цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за
проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.7, 9 ст. 118 Земельного кодексу України
відповідна міська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної
ділянки у власність (у даному випадку в оренду) надає дозвіл на розробку
проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з
органом по земельних ресурсах,
природоохоронними і санітарно-епідеміологічними органами,

органами архітектури та
подається на розгляд відповідному органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України „ Про оренду
землі" у разі зміни цільового призначення земельної ділянки надання її в
оренду здійснюється за проектом відведення в порядку, встановленому законом.

З
матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка розташована на землях
громадської житлової забудови.

Відповідно до ст.. 83 Земельного кодексу України та ст. 32 Закону України „
Про власність" спірна земельна ділянка перебуває у комунальній власності,
суб"єктом права якої є Ковельська міська рада.

Відповідачами не подано суду доказу про визначення меж спірної земельної
ділянки в натурі на місцевості.

Змінивши
цільове призначення спірної земельної ділянки без додержання вимог закону,
Ковельська міська рада передала спірну земельну ділянку в оренду без
виготовлення проекту відведення, що стверджується договором оренди земельної
ділянки, без визначення її меж в натурі на місцевості, а також без погодження
меж із власником суміжної земельної
ділянки ОСОБА_1 /а.с. 34/

Наведені обставини свідчать про те, що п. 1.8 рішення
Ковельської міської ради № 22/3 від 5 жовтня 2004 року прийнято з порушенням
вимог закону, тому є підстави для задоволення позову.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і
зроблені з порушенням наведених вище норм матеріального права, оскаржувану
постанову слід скасувати і ухвалити нову постанову, якою позов задоволити.

Керуючись ст.
ст. 198, 202, 207 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову
Ковельського міськрайонного суду від 13 грудня 2007 року у даній справі
скасувати та ухвалити нову постанову.

Визнати незаконним п.1.8 рішення Ковельської міської ради № 22/3 від 5
жовтня 2004 року „Про надання громадянам земельних ділянок в оренду" у
частині надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для ведення городництва

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з часу набрання постановою законної сили.