Справа № 22а-9301/2007
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2007-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-9301/07 Головуючий
у І інстанції Ігнатченко Н.В.
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
грудня 2007 року Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Глущенко
суддів Бараненка І.І.,
секретарі Маркевичі Т.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за апеляційними скаргами Голови Дніпровської
районної у м. Києві ради Сотникова Олександра Миколайовича та Дніпровської
районної у м. Києві ради на постанову Шевченківського районного суду м. Києва
від 01 серпня 2007 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Дніпровської районної у м. Києві ради, Голови Київської міської державної
адміністрації Черновецького Леоніда Михайловича, за участю третіх осіб -
Дніпровської районної у м. Києві територіальної виборчої комісії, Голови
Дніпровської районної у м. Києві ради Сотникова Олександра Миколайовича, про
визнання протиправним та скасування рішення, -
У липні 2007 року позивач звернувся до суду
з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати
рішення Дніпровської районної у м. Києві ради 5-го скликання від 20 квітня 2006
року «Про обрання головою Дніпровської районної у м. Києві ради 5-го скликання
Сотникова Олександра Миколайовича», а також зобов'язати Голову Київської
міської ради Черновецького Л.М. направити подання про звільнення Сотникова О.М.
до Секретаріату Президента України.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 серпня 2007 року
позов задоволено в повному обсязі.

Не
погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Голова Дніпровської районної у
м. Києві ради Сотников О.М. та Дніпровська районна у м. Києві рада подали
апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Суд
першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив
обставини, яким та наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до
обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що позовні вимоги підлягають
задоволенню повністю, позаяк оскаржуване рішення прийнято з порушенням
встановленої законом вимоги щодо таємності проведення голосування, а також у
зв'язку з тим, що кандидатура Сотникова О.М на посаду голови ради не
відповідала вимогам законодавства.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися.

Колегією суддів встановлено, що 20 квітня 2006 року на першій сесії
Дніпровської районної у м. Києві ради 5-го скликання було обрано головою ради
Сотникова Олександра Миколайовича, про що прийнято відповідне рішення.

З
огляду на виявлені позивачем порушення під час здійснення голосування по
обранню голови ради, він звернувся до суду з адміністративним позовом про
скасування вищезазначеного рішення.

Аргументуючи свою позицію щодо необхідності
відмови в задоволенні позовних вимог, апелянти серед іншого зазначають про
неправомірність застосування для вирішення даного спору загального строку
позовної давності, а також вказують на безпідставність його поновлення.

Обговоривши зазначені доводи, судова колегія
дійшла висновку, що судом першої інстанції правомірно застосовано
до спірних правовідносин загальний річний строк позовної давності, оскільки ці
відносини не пов'язані з виборчим процесом, адже голова ради обирається
відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» з числа
депутатів ради після закінчення виборчого процесу, що відбувся на підставі
Закону України «Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим,
місцевих рад та сільських, селищних, міських голів» ( далі - Закон № 1667-ІУ).

Відносно доводів апелянтів про безпідставність поновлення
строку позовної давності колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 20 квітня 2007 року позивач вже звертався до суду з аналогічним адміністративним позовом.
Проте, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2007 року
позовну заяву повернуто позивачеві з посиланням на те, що він є неналежним
позивачем у даній справі, оскільки не має адміністративної процесуальної
дієздатності.

Ураховуючи,
що позивач вперше із даними позовними вимогами звернувся до суду в межах
річного строку - 20.04.2007 року, в прийнятті яких йому було відмовлено
безпідставно, суд першої інстанції правильно визнав дану обставину поважною
причиною пропуску позивачем строку на звернення до суду з адміністративним
позовом, що розглядається.

Не є
такими, що спростовують правомірність висновку суду першої інстанції з цього
питання і твердження апелянтів, що невинесення судом окремої ухвали з питання
поновлення строку перешкодило учасникам процесу оскаржити її в апеляційному
порядку, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 102 КАС України оскарженню в
апеляційному порядку підлягають лише ухвали суду про відмову в
поновленні чи продовженні пропущеного процесуального строку.

Доводи
апелянта про те, що вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального
строку не у спосіб, передбачений вищезгаданою процесуальною нормою, призвело до
неправильного вирішення справи, також є неспроможними. По-перше, ч. 3 ст. 102 КАС України взагалі
не містить жодних положень щодо способу вирішення питання про поновлення
строку. По-друге, відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС України якщо суд визнає
причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа
розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. А тому
недоречно вести про неправильне вирішення спору за наведених обставин.

Судова колегія вважає правомірними висновки суду першої
інстанції, що кандидат на посаду голови ради не може мати іншого
представницького мандату.

Недоречними є посилання Дніпровської районної у м. Києві ради з цього приводу на рішення Конституційного
Суду України від 06.07.1999 року у
справі щодо сумісництва посад народного депутата України і міського голови,
адже предмет конституційного розгляду в зазначеній справі був зовсім інший (можливість здійснення народним депутатом України своїх повноважень на
постійній основі з одночасним перебуванням на посаді міського голови).

Обов'язковість складання Сотниковим О.М. повноважень
депутата Київської міської ради до висування на посаду голови Дніпровської
районної у м. Києві ради вбачається з контексту нижчезгаданих Законів в
редакціях, що діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Так, частина 1 ст. 77 Закону України «Про вибори депутатів Верховної Ради
Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів»
передбачає обов'язок особи, обраної депутатом, для її реєстрації подати до територіальної виборчої комісії не пізніш як на двадцятий день з
дня офіційного оприлюднення результатів місцевих виборів копію зареєстрованої
заяви про припинення дії іншого представницького мандата, поданої відповідно до
Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевої
ради.

Відповідно
до ч.ч. 3, 4 ст. 77 цього Закону при отриманні документів, зазначених у частині
першій цієї статті, територіальна виборча комісія приймає рішення про
реєстрацію депутата, а у разі невиконання зазначеного обов'язку - про визнання
особи такою, яка відмовилася від депутатського мандата.

Втім,
як вбачається з матеріалів справи, на момент обрання голови Дніпровської
районної у м. Києві ради Сотников О.М. до Дніпровської районної в місті Києві
територіальної виборчої комісії оформлену відповідно до вищезгаданих вимог
Закону копію зареєстрованої в Київській міській раді заяви про припинення
депутатських повноважень в цій раді не подав, перебуваючи між тим до 25.04.2006
року зареєстрованим у якості депутата саме в Київській міській раді (а.с. 54,
т. 1).

Відповідно
до даних стенограми (а.с.77, т. 1) на день обрання голови Дніпровської районної
у м. Києві ради Сотников О.М. ще не визначився
депутатом якої ради він бажає бути. Лише наступного дня після обрання
головою Дніпровської районної у м. Києві ради
Сотников О.М. подав до Київської міської ради заяву про припинення
депутатських повноважень в ній (а.с. 55, т. 1), належно зареєстровану та
належно посвідчену копію якої, як того вимагає Закон № 1667-ІУ, до Дніпровської районної в м.Києві територіальної виборчої
комісії не подав дотепер.

До того ж, з правового аналізу положень частин 1 і 3 ст. 55 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні», якими передбачено, що голова ради
обирається відповідною радою з числа її депутатів та не може мати інший
представницький мандат, вбачається, що кандидати на цю посаду безумовно
мають бути виключно депутатами відповідної ради, обов'язково такими, що
визначилися щодо депутатських повноважень саме в цій раді, бо в протилежному
випадку втрачається перспектива розгляду кандидатур, що не відповідають
переліченим вимогам.

Проте,
як вже зазначалось вище, на момент обрання голови Дніпровської районної у м.
Києві ради Сотников О.М. був зареєстрований депутатом Київської міської ради та
ще не визначився, чи бажає він бути
депутатом ради, на посаду голови якої претендував, а тому суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для висування його
кандидатури на цю посаду.

Варто
відмітити, що відповідно до ч. 2 ст. 76 Закону № 1667-ІУ офіційне оприлюднення територіальною виборчою комісією результатів
місцевих виборів депутатів є підставою для прийняття рішення про припинення дії
іншого представницького мандата особи, обраної депутатом. З урахуванням дня
офіційного оприлюднення результатів виборів у Дніпровську районну у м. Києві
раду - 06 квітня 2006 року, Сотников О.М. мав можливість подати до Дніпровської
районної у м.Києві ТВК заяву про припинення представницького мандата Київської
міської ради до 20 квітня 2006 року, адже вказаний Закон не забороняє подавати
таку заяву до спливу двадцятого дня з дня офіційного оприлюднення
результатів місцевих виборів, проте Сотников О.М. такою можливістю не
скористався.

Судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги заяву Сотникова О.М.
про припинення депутатських повноважень в Київській міській раді від
20.04.2006р., оскільки вона не відповідає процедурі її подання до
територіальної виборчої комісії, встановленої ч.1 ст.77 Закону №1667-ІУ.

З огляду на викладене, рішення Дніпровської районної в м.Києві
територіальної виборчої комісії від 20.04.2006р. в частині реєстрації депутатом
Дніпровської районної у місті Києві ради Сотникова О.М. не можна вважати таким,
що прийнято з дотриманням вимог ст.77 Закону №1667-ІУ.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги стосовно відсутності у позивача права
на оскарження рішення Дніпровської районної у м. Києві ради від 20.04.2006
року, у зв'язку з тим, що він не має адміністративної процесуальної
дієздатності, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно
до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних повноважень. При цьому, відповідно до ч. 2
вказаної статті до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового провадження.

В свою
чергу, згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Разом з тим, частиною 2 статті
50 КАС України встановлено, що позивачем в адміністративній справі можуть бути
громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи,
організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень.

І
найважливіше відмітити, що статтею 104 вказаного Кодексу передбачено, що до
адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка
вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових
відносин.

З
огляду на викладене, безпідставними є посилання апелянта на ч. 1 ст. 174 КАС
України, що передбачає перелік суб'єктів, яким надається право на оскарження
рішень, прийнятих під час виборчого процесу, оскільки дана справа такого процесу не стосується. Позивач був одним із
суб'єктів обрання голови Дніпровської районної у м. Києві ради, мав інтерес щодо обрання на дану посаду
певної кандидатури, а тому внесення до виборчого бюлетеню кандидатури, яка не
відповідає передбаченим законом вимогам, вплинуло на можливі інші результати
голосування, у тому числі на користь волевиявлення позивача.

Окрім
того, інтерес позивача зачіпається тим, що обрання голови ради відбувалося з
порушенням умов таємності голосування та встановлення його результатів, що
ставить під сумнів дійсність волевиявлення депутатів та достовірність
встановлення результатів голосування взагалі.

Що стосується
доводів апеляційної скарги про те, що Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та Законом України «Про статус депутатів місцевих
рад» не передбачено можливості оскарження депутатом ради рішення органу
місцевого самоврядування, то судова колегія вважає їх хибними, оскільки
можливість звернення позивача до суду передбачається не зазначеними Законами, а
частиною 1 ст. 5 КАС України, відповідно до якої адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. ОСОБА_1
звернувся до суду як фізична особа, яка має право на оскарження рішення
відповідача на підставі вищенаведених положень ст.ст. 2, 17, 50 та 104 КАС
України.

Слід
зазначити, що неоскарження позивачем ухвали Дніпровського районного суду м.
Києва від 25.04.2007 року, також не свідчить про відсутність у позивача права
на оскарження рішення відповідача.

Відповідно
до ст. 185 КАС України оскарження ухали
не є обов'язком позивача, а є його правом, яким він не забажав скористатися.

У
зв'язку з цим безпідставними є посилання апелянта на п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС
України, адже відповідно до ч. 6 ст. 108 Кодексу повернення позовної заяви не
позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду.

Безпідставними
є також доводи апелянта щодо порушення принципу змагальності сторін, оскільки
суд відхилив клопотання відповідача про виклик свідків.

Так,
доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі (ст. 69 КАС України). При
цьому, відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, а також відповідно до ч. 3 цієї статті оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо. В наданих в судовому засіданні
поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3
суперечностей не містилося, що може свідчити про їх достовірність, а
тому у суду не було необхідності додатково встановлювати ці обставини. Окрім того, саме секретарю лічильної комісії
ОСОБА_2 з огляду на виконувану функцію було
достеменно відомо про факт наявності або відсутності помарок в
бюлетенях. А тому встановлені судом обставини
підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно
до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для
прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це
рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З
огляду на те, що бюлетені для голосування заповнювалися депутатами різнокольоровими
авторучками, виданими від різних партій та блоків, мали випадки факти
голосування поза межами відповідних кабінок, під час голосування
використовувалися відео та фотозйомка, що є порушенням принципу таємності
голосування, а також враховуючи, що бюлетені мали помарки та виправлення, а
протоколи пленарного засідання та лічильної комісії були заповненні не у точній
відповідності до заповнених депутатами бюлетенів, оскаржуване позивачем рішення
не можна вважати таким, що прийняте відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних
вимог.

Доводи
Голови Дніпровської районної у м. Києві ради Сотникова Олександра Миколайовича
та Дніпровської районної у м. Києві ради спростовуються наведеним, матеріалами
справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А
Л И В :

Апеляційні
скарги Голови Дніпровської районної у м. Києві ради Сотникова Олександра
Миколайовича та Дніпровської районної у м. Києві ради залишити без задоволення.

Постанову
Шевченківського районного суду м. Києва від 01 серпня 2007 року залишити без
змін.

Повний
текст ухвали виготовлений 10 грудня 2007 року.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця з дня складання в повному обсязі, тобто з 11 грудня 2007 року,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий
суддя

Судді: