Справа № К-22608/06
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2007-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2007
№ К-22608/06

Вищий адміністративний с
уд України у складі колегії с
уддів:
Карася О.В. (головуючого),

Бившевої Л.І., Голубєвої Г.К
., Рибченка А.О., Федорова М.О.

при секретарі: Міненко О.М.

за участі представників по
зивача Лукяна С.Г. та
відповідача Чередничен
ко Д.Л.
розглянувши у відкритому с
удовому засіданні касаційну
скаргу Державної податко
вої інспекції у Біляївському
районі Одеської області на п
останову Одеського апеляцій
ного господарського суду від
25.04.2006 по справі № 23/381-05-11415 А

за позовом Державн
ої податкової інспекції у Бі
ляївському районі Одеської о
бласті
до Товарист
ва з обмеженою відповідальні
стю «Фінростбанк»
третя особа Сільсь
когосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
«Ірен-Агронатурпродукт»
про стягнення
заборгованості перед бюджет
ом в сумі 213 866,60 грн.
ВСТАНОВИВ:
Заявлено позовні вим
оги (з уточненням) про стягнен
ня заборгованості перед бюдж
етом в сумі 213 866,60 грн.
Рішенням Господарського с
уду Одеської області від 20.02.2006
позов задоволено.
При цьому судом встановле
но, що СТОВ «Ірен-Агронатурпр
одукт», яке знаходиться на об
ліку в Державній податковій
інспекції у Біляївському рай
оні (далі ДПІ), надані подат
кові векселя в оплату ПДВ при
розмитненні імпортних товар
ів згідно п.11.5 ст. 11 Закону Украї
ни «Про податок на додану вар
тість» на загальну суму 213 866,60 г
рн., а саме: № 99 на суму 80 567,58 грн
., з терміном погашення 18.10.2005, № 77 на суму 80 567,58 грн.; з терміном
погашення 18.10.2005 та № 85 на суму
52 731,44 грн., з терміном погашення
02.11.2005, які були підтверджені ТО
В «Фінростбанк» шляхом авал
ю. Відповідно пославшись на с
т. 554 ЦК України, п.11.5 ст. 11 Закону У
країни «Про податок на додан
у вартість» та п. 2, 3, 6, абз. 3 п. 19 по
станови Кабінету Міністрів У
країни від 01.10.1997 № 1104 суд першо
ї інстанції прийшов до висно
вку, що комерційний банк зобо
в'язаний оплатити податковий
вексель у разі його неоплати
платником у строк.
Постановою Одеського апе
ляційного господарського су
ду від 25.04.2006 по справі № 23/381-05-11415 А р
ішення Господарського суду О
деської області від 20.02.2006 скасо
вано та відмовлено в позові п
овністю.
Враховуючи встановлені об
ставини справи, суд апеляцій
ної інстанції мотивував своє
рішення тим, що розділом 4 Пол
оження (Вексельне поручитель
ство), затвердженого постано
вою Кабінету Міністрів Украї
ни від 01.10.1997 № 1104 встановлюються
правила, за якими банки вчиня
ють аваль та здійснюють плат
ежі за авальованим векселем,
а також умови припинення зоб
овязань банку як аваліста.
Будь-яких особливостей відн
осно порядку погашення банка
ми авальованих ними податков
их векселів Положення не виз
начає.
На думку суду апеляційної і
нстанції - правовий режим под
аткового векселя є спеціальн
им порівняно з тим, що передба
чений для векселя Женевською
конвенцією 1930 року, якою запро
ваджено Уніфікований закон п
ро переказні векселі та прос
ті векселі, та Закону України
«Про обіг векселів в Україні
». І тому пославшись на п. 18 Пор
ядку випуску, обігу та погаше
ння векселів, які видаються н
а суму податку на додану варт
ість при імпорт і товарів на м
итну територію України судом
зазначено, що протест у непла
тежі податкового векселя не
здійснюється, а у разі неопла
ти векселя у встановлений ст
рок сума векселя підлягає ст
ягненню з векселедавця держа
вною податковою адміністрац
ією векселедержателем у поря
дку, передбаченому для стягн
ення недоїмки за обов'язкови
ми платежами до бюджету і рег
улюється Законом України «Пр
о порядок погашення забовя
зань платників податків пере
д бюджетами та державними ці
льовими фондами». Таким шлях
ом суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, що вказа
ні особливості стосуються вз
аємовідносин векселедавців
податкових векселів і вексе
ледержателів податкових орг
анів.
Відповідно до зазначеного
, на думку суду для визначення
загальних умов, правил і поря
дку виконання банками функці
й розрахункових палат, призн
ачених згідно ст. 38 Уніфікова
ного закону для пред'явлення
векселів до платежу, розробл
ене Положення про розрахунко
ві палати для пред'явлення ве
кселів до платежу, затвердже
не постановою Правління Наці
онального банку України від
25.09.2001 № 403, згідно п. 1 глави 1 розді
л 1 якого установи банків, що з
дійснюють розрахунково-касо
ве обслуговування векселеда
вців простих векселів, траса
тів (акцептантів) за переказн
ими векселями, виконують фун
кції розрахункових палат згі
дно зі ст. 38 Уніфікованого зак
ону. Судом апеляційної інста
нції також зазначено, що у вип
адку авалювання банком подат
кових векселів, виданих і не п
огашених платником податків
відповідно до п. 11.5 ст. 11 Закону
України «Про податок на дода
ну вартість», орган державно
ї податкової служби повинен
пред'явити вексель до платеж
у, дотримуючись вищенаведено
го порядку такою пред'явленн
я по відношенню до вексельно
го поручителя - установи банк
у і на цій підставі вказано, що
наведене не враховане ДПІ пр
и зверненні до суду з позовом
про стягнення з ТОВ заборгов
аності перед бюджетом у сумі
213 866,60 грн. у зв'язку з неперерах
уванням сум ПДВ згідно подан
их векселів за вимогами - лист
ами ДПІ до ТОВ і залишено поза
увагою та межами правового а
налізу судом першої інстанці
ї при прийнятті постанови.
Не погодившись із постано
вою Одеського апеляційного г
осподарського суду від 25.04.2006 по
справі № 23/381-05-11415 А - позивач (Дер
жавна податкова інспекція у
Біляївському районі Одесько
ї області) подав касаційну ск
аргу, в якій просить скасуват
и судове рішення та позову ві
дмовити, оскільки рішення ви
несені із порушенням та непр
авильним застосуванням норм
матеріального права і судом
апеляційної інстанції не пр
ийнято до уваги визначення п
. 11.5 ст. 11 Закону України «Про по
даток на додану вартість» та
вимоги постанови Кабінету М
іністрів України від 01.10.1997 № 1104 «
Про затвердження Порядку вип
уску, обігу та погашення векс
елів, які видаються на суму по
датку на додану вартість при
імпорті товарів на митну тер
иторію України».
Відповідач надав запереч
ення на касаційну скаргу, в як
ому проти скарги заперечив т
а просив касаційну скаргу за
лишити без задоволення, а пос
танову суду апеляційної інст
анції без змін, посилаючись п
ри цьому на те, що на дату пост
авки податкових векселів орг
ану митного контролю, платни
ком узгоджена сума бюджетног
о відшкодування, таке узгодж
ення підтверджено відповідн
им записом у картці обліково
го рахунку платника податку
та сума бюджетного відшкодув
ання в розмірі, не менше суми п
одаткових векселів, залишала
сь невідшкодованою на дату ї
х погашення, податкові вексе
лі № 97 від 19.09.2005 та № 99 від 19.09
.2005, № 85 від 04.10.2005 вважаються по
гашеними, відповідно до норм
чинного законодавства Украї
ни. Також відповідач мотивує
тим, що позивач звернувся до Т
ОВ «Фінростбанк» з порушенн
ям порядку пред'явлення векс
елів до платежу у порядку ст.
38 Уніфікованого закону, оскіл
ьки позивач повинен був звер
нутися до територіального уп
равління Національного банк
у України, з відповідною заяв
ою про пред'явлення векселів
до платежу, але ДПІ звернулас
я лише з простим листом, не дод
авши оригінали векселів чи н
авіть завірені їх копії, але з
вимогами погасити, згідно ли
ста, податкові векселі.
Перевіривши правильніст
ь застосування судами першої
та апеляційної інстанцій но
рм матеріального та процесуа
льного права, юридичної оцін
ки обставин справи, доводи ка
саційної скарги, заперечення
на неї та пояснення представ
ників сторін, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга н
е підлягає задоволенню з нас
тупних підстав.
В силу пп. 11.5 ст. 11 Закон
у України від 03.04.1997 № 168 «Про пода
ток на додану вартість» -з мом
енту набрання чинності цим З
аконом платники податку при
імпорті товарів на митну тер
иторію України, за умови офор
млення митної декларації (за
винятком тимчасової чи непо
вної, періодичної чи поперед
ньої декларації), можуть за вл
асним бажанням надавати орга
нам митного контролю податко
вий вексель на суму податков
ого зобовязання зі строком
погашення на тридцятий кале
ндарний день з дня його поста
вки органу митного контролю,
один примірник якого залиша
ється в органі митного контр
олю, другий надсилається орг
аном митного контролю на адр
есу органу державної податко
вої служби за місцем реєстра
ції платника податку, а треті
й залишається платнику подат
ку;
податковий вексель підляг
ає обовязковому підтвердж
енню комерційними банками шл
яхом авалю;
комерційні банки зобовя
зані оплатити податковий век
сель у разі його непогашення
платником у строк;
платник податку може за
самостійним рішенням достро
ково погасити вексель шляхом
перерахування коштів до бюд
жету або шляхом заліку сум бю
джетного відшкодування, підт
вердженого податковим орган
ом.
Як встановлено судами перш
ої та апеляційної інстанцій
19.09.2005 СТОВ «Ірен-Агронатурпр
одукт» подано векселі в опла
ту податку на додану вартіст
ь при розмитненні імпортних
товарів відповідно до п.11.5 ст.
11 Закону України «Про податок
на додану вартість» № 99 на
суму 80 567,58 грн., термін погашенн
я якого 18.10.2005, зареєстрованого Д
ПІ у журналі обліку податков
их векселів за №57, № 97 на суму
80 567,58 грн., з терміном погашення
18.10.2005, зареєстрованого ДПІ у жу
рналі обліку податкових векс
елів за №58, та № 85 на суму 52 731,44
грн., з терміном погашення 02.11.2005
, зареєстрованого ДПІ у журна
лі обліку податкових векселі
в за №59, який ведеться відпові
дно до п. 23 постанови Кабінету
Міністрів України від 01.10.1997 № 11
04 «Про затвердження Порядку в
ипуску, обігу та погашення ве
кселів, які видаються на суму
податку на додану вартість п
ри імпорті товарів на митну т
ериторію України».
ДПІ звернулася до СТОВ «Ір
ен-Агронатурпродукт» з листа
м від 18.10.2005 №20677/10/1600 та від 04.11.2005 № 21324/10/160
0 щодо необхідності погашенн
я зобов'язання по виданим вищ
езазначеним векселям. Також
ДПІ звернулася до ТОВ «Фінро
стбанк» з листами від 19.10.2005 № 20814/
9/1600 та від 03.11.2005 №21735/9/1600 з вимогами п
огасити зобов'язання по вище
зазначеним векселям, виданим
СТОВ «Ірен-Агронатурпродук
т», авальованих ТОВ «Фінрост
банк», однак непогашених СТО
В «Ірен-Агронатурпродукт» у
вказані терміни, зазначені у
векселях.
А оскільки факт заборгован
ості відповідача судами підт
верджено, тому правомірним б
уло застосування судом першо
ї інстанції визначення п. 2, 3 по
станови Кабінету Міністрів У
країни від 01.10.1997 № 1104 «Про затв
ердження Порядку випуску, об
ігу та погашення векселів, як
і видаються на суму податку н
а додану вартість при імпорт
і товарів на митну територію
України», за яким наведені ни
жче терміни мають таке значе
ння:
податковий вексель - це пись
мове безумовне грошове зобов
'язання платника податку спл
атити до бюджету відповідну
суму коштів у порядку та терм
іни, визначені Законом, яке пі
дтверджене комерційним банк
ом шляхом авалю та видається
платником на відстрочення с
плати податку на додану варт
ість, що справляється у разі і
мпорту товарів на митну тери
торію України;
аваль - вексельне поручител
ьство, згідно з яким комерцій
ний банк бере на себе відпові
дальність за оплату податков
ого векселя перед векселедер
жателем і яке оформляється г
арантійним написом банку на
векселі чи на спеціальному д
одатковому аркуші (алонж) окр
емо для кожного окремого при
мірника кожного векселя. Заб
ороняється оформлення авалю
одним документом більше ніж
на один вексель.
3. Зобов'язання щодо сплати п
одатку на додану вартість пр
и імпорті товарів на митну те
риторію України виникають у
день оформлення вантажної ми
тної декларації (за винятком
тимчасової чи неповної, пері
одичної чи попередньої декла
рації), але сплату можна відст
рочити шляхом видачі податко
вого векселя.
Також розглядаючи даний сп
ір необхідно врахувати, що зг
ідно п. 6 зазначеного Порядку,
затвердженого постановою Ка
бінету Міністрів України від
01.10.1997 № 1104 - видача податкового в
екселя здійснюється за бажан
ням платника податку на дода
ну вартість. Векселедержател
ем є державна податкова адмі
ністрація (інспекція) за місц
ем реєстрації векселедавця я
к платника податку на додану
вартість.
Таким чином суд касаційної
інстанції погоджується із в
исновком суду першої інстанц
ії про те, що стягнення заборг
ованості перед бюджетом в су
мі 213 866,60 грн. є правомірним, оск
ільки строк,на який видаєтьс
я податковий вексель, не може
перевищувати 30 днів, включаю
чи дату його видачі, про що заз
начено в п. 8 даного Порядку. Ро
зділом третім цього Порядку
передбачено забезпечення (пі
дтвердження) податкових орга
нів в обов'язковому порядку к
омерційними банками шляхом а
валю, а відповідно до п. 19 зазна
ченого Порядку комерційні ба
нки зобов'язані оплатити под
атковий вексель у разі його н
епогашення платником у строк
. Тобто відповідач ТОВ «Фінро
стбанк» як аваліст за СТОВ «І
рен-Агронатурпродукт» зобов
'язаний був оплатити податко
ві векселя перед векселедерж
ателем - позивачем у зв'язку ї
х непогашенням СТОВ «Ірен-Аг
ронатурпродукт» у строк 18.10.2005 п
о векселю № 099 на суму 80 567,58 гр
н. та по векселю № 97 на суму 80
567,58 грн., та у строк 02.11.2005 по вексе
лю № 85 на суму 52 731,44 грн.
При цьому необхідно зверн
ути увагу на помилковість ви
сновків суду апеляційної інс
танції, оскільки жодних дій н
а зазначені вище листи ДПІ у Т
ОВ «Фінростбанк» здійснено н
е було. Таким чином, Одеським а
пеляційним господарським су
дом було безпідставно застос
овано вимоги Закону України
«Про обіг векселів в Україні
» та Положення про порядок зд
ійснення банками операцій з
векселями в національній вал
юті на території України, зат
вердженого Постановою Правл
іння Національного Банку Укр
аїни від 16.12.2002 № 508, так як в даном
у випадку необхідно було зас
тосовувати вимоги Закону Укр
аїни «Про податок на додану в
артість» та постанови Кабіне
ту Міністрів України від 01.10.1997
№ 1104 «Про затвердження Порядк
у випуску, обігу та погашення
векселів, які видаються на су
му податку на додану вартіст
ь при імпорті товарів на митн
у територію України», тому що
зазначені нормативно-правов
і акти є спеціальними актами
, що регулюють питання видачі
, обліку та погашення векселі
в, які видаються на суму подат
ку на додану вартість при імп
орті товарів на митну терито
рію України.
Відповідно враховуючи за
значене, суд касаційної інст
анції визнає постанову Одесь
кого апеляційного господарс
ького суду від 25.04.2006 такою, що пі
длягає скасуванню, як така, що
винесена за помилкового зас
тосування норми матеріально
го права, а рішення Господарс
ького суду Одеської області
від 20.02.2006 підлягає залишенню в
силі.
Керуючись ст. ст. 160, 220, 221, 223, 226,
230 Кодексу адміністративног
о судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Держа
вної податкової інспекції у
Біляївському районі Одесько
ї області задовольнити.
Постанову Одеського апеля
ційного господарського суду
від 25.04.2006 по справі № 23/381-05-11415 А ска
сувати.
Рішення Господарського су
ду Одеської області від 20.02.2006 п
о справі № 23/381-05-11415 А залишити в с
илі.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і о
скарженню не підлягає, крім я
к з підстав, у строк та в поряд
ку, визначеними ст. ст. 237-239 КАС У
країни.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Л.І. Бивш
ева

Г.К. Голуб
єва

А.О. Рибче
нко

М.О. Федор
ов