Справа № 3/73
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2007-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 3/73
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Блажівської Н. Є.
при секретарі Серпутько Т. С.
за участю представників сторін:
За результатами розгляду у
відкритому судовому засіданні адміністративної справи
Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи
ОСОБА_2(надалі -Позивач)
Державної податкової інспекції
у Печерському районі міста Києва (надалі - Відповідач)
скасування податкових повідомлень
На підставі частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 24 грудня
2007 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Виготовлення
Постанови у повному обсязі відкладено на 29 грудня 2007 року.
Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_2 звернулася з позовом до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва про скасування
податкового повідомлення -рішення
Ухвалою Окружного Адміністративного
суду м. Києва від 24 жовтня 2007 року
об'єднано до спільного розгляду і вирішення адміністративні справи № 3/73 за позовом суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2. до Державної податкової інспекції
у Печерському районі міста Києва про скасування податкового повідомлення
липня 2007року та адміністративну справу № 11/91 за позовом суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2.
до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва про
присвоєнням об'єднаним справам загального № 3/73.
Свої позовні вимоги Позивач
обґрунтовує тим, що Відповідачем неправомірно донараховані Позивачу податкові
зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб -суб'єктів господарської
діяльності в розмірі 35 139 гривень 00 коп.,
збільшено суму податкових
зобов'язань з ПДВ на суму 54 060 грн. 00 коп. та нараховані штрафні санкції за
несвоєчасну сплату ПДВ на суму 27 030
Позивач не погоджується з
висновками виїзної планової документальної перевірки його
фінансово-господарської діяльності з
питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування і сплати податків та зборів, дотримання вимог
податкового законодавства, за результатами якої було складено Акт №
липня 2007 року, згідно якого по результатам діяльності СПД ОСОБА_2. за період
з 1 квітня 2006 року по 31 березня 2007 року було виявлено розбіжність по
доходам між задекларованими показниками і результатами перевірки на суму 270
300 гривень, на підставі якого винесені податкові повідомлення -рішення №
донараховано податок з доходів
фізичних осіб в розмірі 35 139 грн. 00 коп. та податкове повідомлення
2007 року про нарахування податку на додану вартість у розмірі 54 060 грн. 00
коп. та штрафних санкцій за несвоєчасну сплату
на суму 27 030 грн. 00 коп.
Позивач стверджує, що суми грошових
коштів в розмірі 270 000 гривень були
одержані нею в якості повернення безпроцентної позики наданої
ТОВ „Ідея -2002” на підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги від 7
листопада 2005року. Позивач зазначає, що вказана сума грошових коштів не може
вважатись сукупним чистим доходом, оскільки
вона була надана раніше ТОВ „ІДЕЯ -2002” в якості безпроцентної
фінансової позики, а отже повернення даної суми боржниками не є доходами що відповідають вимогам статті 13 Декрету Кабінету Міністрів
України „Про прибутковий податок з громадян”
№ 13-92 від 26 лютого 1992 року, згідно якої оподатковуваним доходом вважається сукупний
чистий доход, тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій і натуральній формі) і документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаних з
Окрім цього, Позивач звертає увагу
на те що кошти у сумі 300 грн. по меморіальному ордеру КО /6/19 від 29 грудня
2006 року є поверненням позики від
неї самої на свій же рахунок суб'єкта підприємницької діяльності, як
такі , що отримувались днем раніше (28 грудня 2006 року) і оскільки не були
використанні протягом дня в повному
обсязі і в сумі 300 грн. були повернуті на банківський рахунок, як того вимагає
порядок проведення касових операцій в Україні. Таким чином цю суму
також немає підстав визнавати доходом, або ж об'єктом для нарахування податку на додану
Відповідач проти позовних вимог
заперечив та зазначив, що перевіркою Позивача встановлено розходження даних
декларацій з наданими під час перевірки первинними документами на суму 270
ПДВ, які виникли внаслідок не включення до складу доходу суми грошових коштів та до складу податкових
зобов'язань сум ПДВ, отриманих на розрахунковий рахунок Позивача від ТОВ
„Ідея-2002” з призначенням платежу „повернення позикових коштів (часткове) по
акту звірки б/н від 05.10.2006” та від населення з призначенням платежу
„повернення позики без ПДВ ОСОБА_2.”.
Відповідач стверджує, що Позивачем
до перевірки не надані первинні
документи, що підтверджують факт надання позики ТОВ „Ідея-2002” та
Таким чином, Відповідач стверджує,
що за порушення статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий
податок з громадян” Позивачу донараховано податку з доходів фізичних осіб за
2006 рік у сумі 35 139, 00 грн. та за
порушення підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України „Про податок на
додану вартість” збільшено суму податкових зобов'язань з ПДВ на загальну
З урахуванням зазначеного,
Відповідач просить відмовити Позивачу у задоволенні позову.
Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши пояснення представників Позивача та
Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до
наступних висновків:
Спірні правовідносини регулюються
Законом України „Про погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами”, Декретом Кабінету Міністрів України „Про
прибутковий податок з громадян”, Законом України „Про податок на додану вартість”.
ОСОБА_2 здійснює господарську
діяльність на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи
-підприємця Серії НОМЕР_1, виданого Печерською районною у місті Києві державною
адміністрацією 20 жовтня 2003 року.
Державною податковою інспекцією у Печерському
районі м. Києва в період з 7 червня 2007 року по 26 червня 2007 року було
проведено виїзну планову перевірку
Позивача з питання дотримання податкового та валютного законодавства за період
з 1 квітня 2006 року по 31 березня 2007 року.
За результатами перевірки складено
міститься в матеріалах справи).
На підставі вказаного акту Державна
податкова інспекція в Печерскому районі
липня 2007 року визначила позивачеві суму податкового зобов'язання по податку з
Нарахування податкових зобов'язань
здійснено на підставі того, що в ІІ-ІV кварталах 2006 року Позивач отримувала
грошові кошти в сумі 270000,00 грн. (без ПДВ) від ТОВ „Ідея-2002” в якості
повернення позики та повернуто позику від населення в розмірі 300,00 грн. (без
ПДВ), які не включені до складу валового доходу та до податкових зобов'язань не
включено відповідні суми ПДВ з отриманих грошових коштів.
За таких обставин, відповідач
прийшов до висновку про порушення
Позивачем статті 13 Декрету Кабінету
Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян” Позивачу донараховано
податку з доходів фізичних осіб за 2006 р у сумі 35 139,00 грн. та за порушення підпункту 7.3.1 пункту 7.3
статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”.
Виходячи із змісту пункту 22.10
статті 22 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” розділу IV
Декрету Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 року N 13-92 "Про
прибутковий податок з громадян" у частині
оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю
застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9
діє до набрання чинності спеціальним
оподаткування фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності.
Згідно з підпунктом 9.12.1 пункту
9.12 статті 9 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”
оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної особи,
а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір,
здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з
цих питань, з урахуванням норм цього пункту.
Відповідно до статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян” оподатковуваним
доходом вважається сукупний чистий
доход, тобто різниця між
валовим доходом (виручки
у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з
Таким чином, з урахуванням
підпункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб” та статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий
податок з громадян”, можна зробити висновок, що до валового доходу фізичної
особи -підприємця відноситься виручка у грошовій або натуральній формі отримана
від продажу нею товарів (надання послуг,
виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення
7 листопада 2005 року між ТОВ
„Ідея-2002” та Позивачем укладено Договір про надання поворотної фінансової
допомоги, у відповідності до якого Позивач зобов'язався надати ТОВ „Ідея-2002”
поворотну фінансову допомогу, а останній зобов'язався повернути її у визначений
цим Договором строк. У відповідності до пункту 1.2 поворотна фінансова допомога
Позичальнику (ТОВ „Ідея-2002”) надається на безвідсотковій основі.
Згідно пунктів 5.1 та 5.2 Договору
повернення поворотної фінансової допомоги здійснюється протягом строку, що
окремо узгоджується сторонами, але не пізніше 30 червня 2007 року. Поворотна
фінансова допомога повертається у готівковому порядку через касу Позивача або в
безготівковому шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позивача.
Відповідно до Акту звірки від 5
жовтня 2006 року в рамках Договору про
надання поворотної фінансової допомоги від 07 листопада 2005 року Позивачем
надано ТОВ „Ідея-2002” протягом листопада -грудня 2005 року 350 100, 26 грн., а
протягом грудня 2005 року -березня 2006 року повернуто коштів на суму 56 342,08
грн., борг складає 293758,18 грн.
Згідно платіжних доручень № 39 від
10 жовтня 2006 року на суму 200 000,00 грн., № 47 від 14 листопада 2006 року на
суму 50 000,00 грн., № 48 від 15 листопада 2006 року на суму 20 000,00 грн. на
розрахунковий рахунок Позивача були перераховані кошти від ТОВ „Ідея-2002” на
загальну суму 270 000,00 грн. з призначенням платежу „повернення позичкових
коштів (часткове) по акту звірки б/н від 5 жовтня 2006 року”.
Таким чином, матеріалами справи
підтверджується, що грошові кошти в сумі 270 000,00 грн. отримані Позивачем не
від продажу нею товарів (надання послуг,
виконання робіт), а в якості повернення позики.
Згідно квитанції № 19 від 29 грудня
2006 року та меморіального ордера КО/6/19 від 29 грудня 2006 року ОСОБА_2.
внесено на розрахунковий рахунок Позивача 300,00 грн. з призначенням платежу „повернення
позики без ПДВ ОСОБА_2.”. Таким чином, кошти в розмірі 300,00 грн. внесені
самою Позивачкою (ОСОБА_2.) на свій же власний рахунок суб'єкта підприємницької
діяльності в банку, а тому не є коштами, отриманими від продажу нею товарів
(надання послуг, виконання робіт).
Таким чином, висновок Відповідача
про порушення Позивачем статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України „Про
прибутковий податок з громадян”, а саме не віднесення до валових доходів коштів
в сумі 270300,00 грн., отриманих Позивачем у ІІ-ІV кварталі 2006 року в якості повернення позичкових
коштів, є неправомірним та спростовується матеріалами справи, оскільки вказані
кошти не є такими, що отримані Позивачем в результаті продажу товарів, надання
послуг, виконання робіт.
Позивач зареєстрована платником ПДВ
у відповідності до Свідоцтва платника ПДВ №НОМЕР_2 виданого Відповідачем 17
листопада 2004 року.
Відповідно до підпункту 7.3.1
пункту 7.3 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” датою виникнення
податкових зобов'язань з поставки
товарів (робіт, послуг) вважається дата,
яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
або дата зарахування
коштів від покупця
(замовника) на банківський рахунок
платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові
грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку,
інкасації готівкових коштів у
банківській установі, що обслуговує
або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.
Об'єктом оподаткування податком на
додану вартість, згідно із пункту 3.1 Закону України „Про податок на додану
вартість” об'єктом оподаткування є операції платників податку з:
поставки товарів (робіт,
послуг) на митній території України,
в тому числі операції з оплати вартості послуг за договорами
оренди (лізингу) та
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору) для погашення кредиторської
заборгованості заставодавця;
- ввезення (пересилання)
територію України та отримання робіт (послуг), що надаються нерезидентами для їх
використання або споживання на митній території України, в тому
числі операції з ввезення
(пересилання) майна за договорами оренди (лізингу), застави та іпотеки;
вивезення (пересилання) товарів
за межі митної території України та
поставки послуг (виконання робіт) для їх споживання за межами митної території
У відповідності до підпункту 3.2.5
пункту 3.2 статті 3 вказаного Закону не є об'єктом оподаткування операції з
повернення грошових коштів за
договорами позики, а також поставки
послуг з розрахунково-касового
Згідно із статтею 1046 Цивільного
кодексу України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Таким чином, Договір про надання
поворотної фінансової допомоги від 7 листопада 2005 року, укладений між
Позивачем та ТОВ „Ідея-2002”, за своєю сутністю є договором позики грошових
коштів, а тому у відповідності до підпункту 3.2.5 пункту 3.2 статті 3 Закону
України „Про податок на додану вартість” не є об'єктом оподаткування ПДВ.
Внесення Позивачем на власний
розрахунковий рахунок грошових коштів в сумі 300,00 грн. входить до послуг
банку з розрахунково-касового обслуговування, а тому згідно підпункту 3.2.5
пункту 3.2 статті 3 Закону України „Про податок на додану вартість” така операція не є об'єктом оподаткування
Враховуючи викладене, висновок
Відповідача про порушення Позивачем підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону
України „Про податок на додану вартість”, а саме не віднесення до податкових зобов'язань
отриманих Позивачем у ІІ-ІV кварталі
2006 року в якості повернення позичкових коштів, є неправомірним та
спростовується матеріалами справи, оскільки вказані кошти не є об'єктом
Доказів, які б спростовували доводи
Позивача, Відповідач суду не надав.
Таким чином, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній
заяві доводи Позивача є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Керуючись статтями 71, 86, 94 та
158-163 Кодексу адміністративного судочинства
України, адміністративний суд, -
Позов задовольнити повністю.
2. Скасувати податкове повідомлення
-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва від 12
3. Скасувати податкове повідомлення
-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва від 12
Постанова відповідно до частини 1
статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному
обсязі за правилами, встановленими статтями
185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням
протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Н. Є. Блажівська

Дата
складення та підписання постанови в повному обсязі -29 грудня 2007 року.