Справа № К-20830/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2007-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
Головуючого - судді Ліпського Д.В.,
суддів: Амєліна С.Є., Гуріна М.І.,
Кобилянського М.Г., Юрченка В.В.
секретар: Мудрицька Ю.В.
за участю представника позивача -
ОСОБА_2, представника відповідача - Косенко Т.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в Борзнянському районі Чернігівської
області про визнання незаконним рішення комісії та відшкодування моральної
шкоди за його касаційною скаргою на
постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 8 лютого 2006
року на постанову апеляційного суду Чернігівської області від 30 березня 2006
У квітні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до до Управління Пенсійного фонду України в Борзнянському
районі Чернігівської області про визнання незаконним рішення комісії та
відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до
висновку МСЕК від 22 січня 1992 року він є інвалідом з дитинства другої групи,
в якому причиною встановлення йому групи інвалідності зазначено захворювання з
дитинства, тобто інвалідність набута до досягнення 18 років. В березні 2005
року звернувся до Управління ПФУ в Борзнянському районі з заявою про
призначення пенсії по втраті годувальника і надав необхідні документи, але
рішенням комісії від 16 березня 2005 року № 671/04 йому було відмовлено в
призначенні пенсії з посиланням на норми Законів України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне
забезпечення». Позивач вважав дане рішення відповідача незаконним, оскільки
прийняте без належного з'ясування обставин справи та всупереч вимогам чинного
законодавства. В січні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з додатковою
позовною заявою до відповідача про визнання та скасування рішення Управління
ПФУ в Борзнянському районі від 16 березня 2005 року та просив зобов'язати
відповідача призначити йому пенсію по втраті годувальника з часу, визначеного
ст.83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стягнути 1000 грн. в рахунок
відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Постановою Борзнянського районного суду
Чернігівської області від 8 лютого 2006 року зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Борзнянському районі призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті
годувальника за померлого 19 листопада 2004 року батька Крапивку М.Ф.; стягнуто
з Управління Пенсійного фонду України в Борзнянському районі на користь ОСОБА_1
в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 грн., судовий збір на користь
держави 3 грн. 40 коп.

Постановою апеляційного суду
Чернігівської області від 30 березня 2006 року рішення суду першої інстанції
скасовано в частині відшкодування моральної шкоди. В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовлено. В іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями в частині відшкодування
моральної шкоди, позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України. В касаційній скарзі позивач просить скасувати
рішення суду першої та апеляційної інстанції в частині відшкодування моральної
шкоди та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки суди порушили
норми матеріального прав. Зокрема,
порушено вимоги Конституції України та положення ст.23 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши доводи касаційної скарги за матеріалами справи , колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди суд
апеляційної інстанції правильно посилався на те, що під час розгляду справи
судом першої інстанції висновком Бахмацької міжрайМСЕК від 4 січня 2006 року
було встановлено час настання інвалідності у позивача з 1971 року, тобто
зазначеним висновком його визнано інвалідом з 1971 року, а тому він має право на призначення пенсії у зв'язку
з втратою годувальника, правові підстави для призначення якої були відсутні у
відповідача до 4 січня 2006 року.

Відповідно до
п.2 ст. 36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» непрацездатними членами сім'ї вважаються зокрема діти(в тому числі
діти , які народились не пізніш як за 10 місяців з дня смерті годувальника)
померлого годувальника, які не досягли 18 років , або старші цього віку, якщо
вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Як встановлено
судами, на час звернення ОСОБА_1 до УПФУ в Борзнянському районі з заявою про
призначення йому пенсії по втраті годувальника, останнім не було надано
висновку МСЕК про час настання інвалідності, який би давав право на призначення
йому пенсії, а було надано лише акт огляду МСЕК з виправленням, де зазначено
причину захворювання - інвалід з дитинства.

Враховуючи
наведене суд апеляційної інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про те, що
відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди, а тому правильно
відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Враховуючи те, що посилання касатора в касаційній скарзі на порушення
судами норм матеріального права не знайшли свого підтвердження при розгляді
даної справи, а судом апеляційної інстанції повно
та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у
рішенні, яке належним чином мотивоване і за своїм
змістом та формою відповідає вимогам матеріального та процесуального закону,
касаційна скарга підлягає залишенню без
задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230 КАС України,
колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А
:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову апеляційного
суду Чернігівської області від 30 березня 2006 року, якою була частково
скасована постанова Борзнянського районного суду Чернігівської області від 8
лютого 2006 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст.ст. 237
КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Д.В. Ліпський

СУДДІ : С.Є.
Амєлін

М.І. Гурін

М.Г.
Кобилянський

В.В. Юрченко