Справа № К-17353/07
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2007-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. -
головуючий,

Амєліна С.Є. -
суддя-доповідач,

Гуріна М.І.,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.

при секретарі Замезі Ю.І.,

з участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Черкаської області від 23 травня 2005 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Черкаського обласного управління юстиції про поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2004 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним
позовом

Зазначала, що наказом начальника Черкаського обласного
управління юстиції від 04 листопада 2004 року №161-Л параграф 1 її звільнено з
посади старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби
Придніпровського районного управління юстиції міста Черкаси згідно пункту 1
статті 40 Кодексу законів про працю України.

Вважала, що звільнення проведено з порушенням вимог
статті 184 Кодексу законів про працю України, оскільки вона є одинокою матір'ю.

Просила поновити на посаді старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції,
яке було створене на базі ліквідованої установи, стягнути середню заробітну
плату за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси
від 24 січня 2005 року позов задоволено.

Рішенням судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Черкаської області від 23 травня 2005 року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийняте нове про відмову в задоволенні позову.

В касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм
матеріального процесуального права, позивачка просить скасувати судове рішення
та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачка
проходила державну службу на посаді старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції міста
Черкаси.

Виховує неповнолітню дочку, шлюб з батьком дитини
розірваний.

Наказом начальника Черкаського обласного управління
юстиції від 09 серпня 2004 року №90-О прийнято рішення про ліквідацію, зокрема,
Придніпровського районного управління юстиції міста Черкаси та утворення
Черкаського міського управління юстиції. Наказ прийнято на підставі наказу
Міністра юстиції України від 06 липня 2004 року №64/5.

Наказом начальника Черкаського обласного управління
юстиції від 09 серпня 2004 року №108-Л параграф 17 ОСОБА_1 попереджено про
наступне звільнення.

Наказом Черкаського обласного управління юстиції від 04
листопада 2004 року №161-Л параграф 1 її звільнено з займаної посади згідно
пункту 1 статті 40 Кодексу законів про
працю України.

Поновлюючи позивачку на посаді старшого державного
виконавця відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління
юстиції суд першої інстанції виходив з того, що суб'єкт владних повноважень
порушив вимоги частини 3 статті 184 Кодексу законів про працю України,
відповідно до якої звільнення, зокрема, одиноких матерів при наявності дитини
віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації
підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального й процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про
те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а судові рішення
підлягають скасуванню з таких підстав.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від
06 листопада 1992 року №9 «Про
практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що одинокою матір'ю є
жінка, яка, зокрема, виховує і утримує дитину сама.

Оскільки ОСОБА_1 виховувала і утримувала дитину сама, то
на неї поширювалися гарантії, встановлені частиною 3 статті 184 Кодексу законів
про працю України, відповідно до якої звільнення одиноких матерів при наявності
дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації
підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з
обов'язковим працевлаштуванням.

Скасовуючи рішення районного суду апеляційний суд
помилково вважав, що на позивачку не поширюються гарантії, встановлені частиною
3 статті 184 Кодексу законів про працю України.

В той же час, рішення районного суду про поновлення
позички на роботі у заново утвореній установі суперечить вимогам статті 235
Кодексу законів про працю України.

Оскільки на позивачку, яка звільнена у зв'язку з повною
ліквідацією установи, поширюються гарантії встановлені частиною 3 статті 184
Кодексу законів про працю України, то судам слід було перевірити чи дотримані
відповідачем вимоги закону щодо обов'язкового працевлаштування позивачки.
Відповідні дослідження і висновки судів із зазначеного питання відсутні у
судових рішеннях.

Таким чином суди попередніх інстанцій допустили
порушення вимог процесуального і
матеріального права, які не можна усунути у касаційному порядку.

На підставі наведеного та керуючись статтями 223, 226,
231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від
24 січня 2005 року та рішення судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Черкаської області від 23 травня 2005 року скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня їх відкриття.

Судді:

М.І. Цуркан С.Є. Амєлін М.І. Гурін М.Г. Кобилянський В.В. Юрченко