Справа № К-30668/07
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого:

Харченко В.В.

Суддів:

Гончар Л.Я.

Васильченко Н.В.

Кравченко О.О.

Чалого С.Я.

при секретарі : Коротких В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 10 серпня
2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до УМВС
України в Запорізькій області про скасування наказу про звільнення і поновлення
на роботі, -

в
с т а н о в и л а :

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до УМВС України в Запорізькій області про
скасування наказу 119 о/с від 21 листопада 2002 року про звільнення її зі
служби і поновленні її на роботі.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що з
1998 року проходила службу у Заводському Районному відділі Запорізького
міського відділу УМВС України в Запорізькій
області дізнавачем.

На її утриманні знаходиться неповнолітній син
ОСОБА_2, 1996 р.н., який часто хворіє, перебуває на диспансерному обліку з
приводу резидуальної енцефонопатії з затримкою мозкового розвитку. З 2 жовтня 2002 року по 9 жовтня 2002 року їй
був виданий лікарняний лист по догляду за хворою дитиною. З 8 жовтня 2002 року
по 25 жовтня 2002 року дитина знаходилася на стаціонарному лікуванні.

З 25 жовтня 2002 року по 29 жовтня 2002 року
вона була звільнена від роботи по догляду за хворою дитиною. З 30 жовтня 2002 року по 7 листопада 2002 року
вона була звільнена від роботи у зв'язку з хворобою, про що їй виданий
лікарняний лист 2906 від 30 жовтня 2002 року. 3 11 листопада 2002 року по 20
листопада 2002 року їй був виданий лікарняний лист по догляду за хворою
дитиною. 3 21 листопада 2002 року по 28листопада 2002
року вона була звільнена від роботи по догляду за хворою дитиною згідно
довідки. Наказом № 119 о/с від 21листопада 2002 року вона звільнена зі служби з
посади дізнавача за |ст.65 п. "а" Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого
Постановою КМ України від 29 липня 1991 року № 114. Про звільнення з роботи їй стало відомо 24 листопада 2002
року, тоді ж їй була вручена і трудова книжка.

Своє звільнення вважала незаконним, оскільки
воно було зроблено в період, коли вона була звільнена від роботи по догляду за
хворою дитиною.

Крім того, вона звільнена за ст.65 п.
"а" Положення у відставку за віком. Разом з тим, згідно зазначеного
пункту за віком звільняються особи рядового і начальницького складу у
відставку, зі зняттям з військового обліку, при досягненні граничного віку. Згідно п.7 Положення особи середнього
начальницького складу перебувають на службі в органах внутрішніх справ до
45-літнього віку. Їй на момент звільнення був 31 рік, у зв'язку з чим вона не
могла бути звільнена за віком.

У грудні 2002 року вона зверталася в суд з позовом про поновлення на
роботі, ухвалою суду їй було запропоновано усунути недоліки позову, подавши
скаргу в порядку гл. ЗІ-А ЦПК України. Вона не усунула зазначені недоліки і
ухвалою суду позов залишений без розгляду. Після цього вона не мала можливості
звернутися до суду з позовом із-за
хвороби дитини.

Просила суд відновити пропущений строк для звернення до суду через його
пропуск з поважної причини, зобов'язати
відповідача скасувати наказ про її звільнення зі служби №119 о/с від 21.11.02 року і поновити її на
службу дізнавачем у Заводський РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2006 року в
задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалою судді апеляційного суду Запорізької області від 10 серпня 2006
року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без розгляду із-за пропуску (на
думку судді ) процесуального строку на її подачу.

У поданій касаційній скарзі
ОСОБА_1, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, просила
скасувати судове рішення апеляційного суду
та направити справу на судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга задоволенню підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 186 КАС України заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів
з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу
- з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Відповідно до частини п'ятої
зазначеної статті апеляційна скарга
може бути подана без
попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова суду першої інстанції у повному обсязі була складена 27 липня 2006 року. Апеляційна скарга на неї
була подана 3 серпня 2006 року, тобто з дотриманням строку, передбаченого
законом. У суду не було підстав для
залишення без розгляду
апеляційної скарги ОСОБА_1

Більше того, відповідно до ч.6 ст.
186 КАС України, залишити апеляційну скаргу без розгляду може суд, а не суддя і тільки після розгляду питання про можливість поновлення процесуального
строку.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст., ст. 186, 220, 221, 227, 230 КАС України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від
10 серпня 2006 року скасувати, справу
направити до апеляційного суду Запорізької області для розгляду по суті апеляційної скарги ОСОБА_1
на постанову Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 21 липня 2006 року.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді :