Справа № 22а-1475/2008
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул. Чоловського, 2 тел. 261-38-59
Головуючий у 1-й інстанції суддя -
С.І. ряд.ст.зв. №48
Шевченківський районний суд м. Чернівці, справа №2-А-136/2007р.
Доповідач у 2-й інстанції суддя - Яворський І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2008 року
Справа № 22а - 1475/08 (4670/07)
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного
адміністративного суду в складі:

доповідача у справі -
судді Яворського І.О.

суддів Довгополова
О.М.

Любашевського В.П.

при секретарі Поворознику Д.Б.

розглянувши
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Шевченківського районного суду міста Чернівці від 13 серпня 2007 року в справі
за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської Ради про визнання права на одержання
земельної ділянки у власність, зобов'язання Чернівецької міської Ради передати
у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 у місті Чернівці загальною площею 0,10 га, визнання нечинним
п.7.1 рішення 40 сесії ІУ скликання Чернівецької міської Ради від 22.12.2005
року №923 про надання дозволу ОСОБА_2. на складання проекту відведення
земельної ділянки розміром 0,10 га по АДРЕСА_2 у місті Чернівці для будівництва
індивідуального житлового будинку, -

В С Т
А Н О В И Л А :

26
березня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста
Чернівці про визнання права на одержання земельної ділянки у власність, про
зобов'язання Чернівецької міської Ради передати у власність земельну ділянку на
АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 міста Чернівці загальною площею 0,10 га. З
адміністративного позову також вбачається, що 15 червня 1987 року позивачу
органом місцевого самоврядування безстроково надано земельну ділянку по
АДРЕСА_1 у місті Чернівці, площею 600 кв. метрів під будівництво житлового
будинку на праві приватної власності, про що було укладено відповідний договір
за №185. Позивач також вказує на те, що житловий будинок по АДРЕСА_1 та інші
прилеглі до нього споруди, в тому числі
і вбиральня по АДРЕСА_3, у 1992 році здані в експлуатацію, про що свідчить
зведений оціночний акт по вказаному домоволодінню та схематичний план, який
зареєстрований відповідними органами та установами. На неодноразові звернення
до органів місцевого самоврядування, в частині виділення та передачі у
власність земельних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, які є суміжними земельними
ділянками, позивач отримував негативні відповіді. Тому ОСОБА_1. просив суд
постановити рішення, яким визнати за ним право на одержання земельних ділянок у
власність по АДРЕСА_1 площею 0,06 га та по АДРЕСА_2 площею 0,04 га для
обслуговування будинку №АДРЕСА_1; зобов'язати Чернівецьку міську Раду передати
позивачу у власність земельні ділянки по АДРЕСА_1 площею 0.06 га та на АДРЕСА_2 площею 0,04 га для обслуговування
будинку №АДРЕСА_1.

Постановою Шевченківського районного
суду міста Чернівці від 13 серпня 2007 року в позові позивачу ОСОБА_1 до
Чернівецької міської Ради про визнання права на одержання земельної ділянки у власність, зобов'язання Чернівецької міської Ради передати у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 та
по АДРЕСА_2 в місті Чернівці загальною площею 0,10 га, визнання нечинним п.7.1
рішення 40 сесії ІУ скликання Чернівецької міської Ради від 22.12.2005 року
№923 про надання дозволу ОСОБА_2 на складання проекту відведення земельної
ділянки розміром 0,10 га по АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального житлового
будинку відмовлено за безпідставністю. Суд першої інстанції дійшов до висновку,
що земельна ділянка, яка розміщена по АДРЕСА_2 в місті Чернівці належить
територіальній громаді міста Чернівці.

Згадана постанова оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги, в якій ставиться питання скасування постанови
Шевченківського районного суду міста Чернівці. Апелянт, зокрема, вказує, що
відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном
і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти
років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю
регулюється законом.

Колегія суддів, перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту
встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому
рішенні суду першої інстанції, заслухавши осіб, що приймають участь в розгляді
справи, суддю-доповідача, дійшла до висновку про безпідставність апеляційної
скарги та законність рішення суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів враховує
наступне.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів
при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового
провадження.

У відповідності з ст.69 КАС України доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення
справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та
їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегією суддів встановлено, що 12 березня 2007 року позивач отримав
офіційну відповідь з Департаменту містобудівного комплексу та земельних
відносин, якою передбачено, що рішенням виконкому міської Ради від 16 вересня
1986 року №330/15 йому виділено земельну ділянку за адресоюАДРЕСА_1 площею 0,06
га для будівництва житлового будинку. На теперішній час ним зайнята земельна
ділянка площею приблизно 0,04 га, за що
його і було притягнуто до адміністративної відповідальності за самовільне
зайняття земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 0,04 га. На дану земельну ділянку
ОСОБА_2. рішенням сесії міськради від 22.12.2005 року №923 надано дозвіл на
складання проекту відведення по наданню в оренду під будівництво
індивідуального житлового будинку.

Згідно ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної Ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади органів
місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у
місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують
розмір земельної ділянки.

На підставі ст.119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і
безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають
документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку,
можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого
самоврядування з клопотанням про
передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної
ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності на земельну ділянку і
право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними
актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації - забороняється.

З листа Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин
Чернівецької міської Ради №В-438/2 від 22.08.2006 року вбачається, що згідно з
генеральним планом міста Чернівці земельна ділянка на АДРЕСА_1 знаходиться у
зоні перспективної житлової забудови, тому передати у власність вищевказану
ділянку площею 0,10 га немає можливості. Тому ОСОБА_1. пропонувалось земельну
ділянку площею 0,06 га приватизувати у власність для будівництва і
обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Будь-яких порушень закону при наданні земельної ділянки ОСОБА_2. не було
встановлено, прийняте рішення відповідає вимогам закону, і тому в позові
позивачу відмовлено підставно.

З врахуванням викладеного вище, судом першої інстанції ухвалено судове
рішення на підставі повно і всебічно з'ясованих обставинах в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1, 206 КАС України,
колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного
суду міста Чернівці від 13 серпня 2007
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного
адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може
бути оскаржена до касаційної інстанції - Вищого Адміністративного Суду України
протягом одного місяця з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий
суддя: І.О.Яворський

Суддя:
В.П.Любашевський

Суддя:
О.М.Довгополов