Справа № 22А-300/2007
Суддя: Новікова Г.В.
Дата ухвалення: 2007-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22 A- 300
2007 р. Головуючий
Категорія-27 Доповідач- Новикова Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 березня 2007 р. Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого судді:
Рибалко Л.І. суддів Новікової Г.В., Дем"яносова М.В. при
секретарі: Ставріновій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу по
апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на постанову
Сніжнянського міського суду від 28
грудня 2006 р. по
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
до управління праці та соціального захисту населення м.Сніжне про стягнення щорічної компенсації на
оздоровлення,-

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд-

В С ТАНОВИВ:

В
апеляційній скарзі позивачі просять скасувати постанову Сніжнянського

міського
суду від
28 грудня 2006 р. , якою їм відмовлено в задоволенні позову.

Посилалися на те, що вони є
інвалідами 3 групи і
відносяться до категорії осіб, які постраждали під час виконання робіт по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На підставі Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" вони мають право на одержання щорічної компенсації на
оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Незважаючи на
вимоги Закону, відповідач виплачує їм щорічну компенсацію в розмірі,
визначеному постановами Кабінету Міністрів України, в результаті чого за період
2001 - 2006 р. їм
було недоплачено суми, які просили стягнути на їх користь. Суд при
постановленні рішення не прийняв до уваги вимоги Закону і необгрунтовано дійшов
висновку про, те що компенсація на оздоровлення їм виплачується правильно
відповідно до положень Постанов Кабінету Міністрів України.

Ухвалою
Сніжнянського міського суду від 28
грудня 2006 р.
закрито провадження в справі в частині позовних вимог про стягнення виплат на
оздоровлення за 2001-2004
роки у зв"язку із тим, що за цей період є такі, що набрали законної
сили постанови з того самого спору між тими ж самими сторонами.

Апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд виходив з того, що Сніжнянським УПСЗН при нарахуванні позивачам щорічних
виплат на оздоровлення за період 2005-2006
роки виходило з положень Закону та постанови Кабінету Міністрів України
"Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996
р.№836 та №562 від 12 липня 2005 р. „Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи", згідно з якими позивачам підлягала виплаті щорічна допомога
на оздоровлення як інвалідам 3-ої групи у розмірі 21,5 грн..

2

Однак, вказані висновки суду не відповідають вимогам
закону.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивачі є
учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідами 3 групи, у зв'язку
з чим користуються правами та пільгами, передбаченими Законом України „Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи".

Ухвалою
Сніжнянського міського суду від 28
грудня 2006 р.
закрито провадження в справі в частині позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
виплат на оздоровлення за 2001-2004
роки і в частині позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення
виплат на оздоровлення за 2001
рік у зв"язку із тим, що за цей період є такі, що набрали законної
сили постанови з того самого спору між тими ж самими сторонами.

Статтею 48 Закону України
"Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" передбачена виплата щорічної компенсації на
оздоровлення, зокрема інвалідам третьої групи у розмірі 4-ох мінімальних
розмірів заробітної плати. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Розмір
мінімальної заробітної плати становив з 1.01.2005
року -262 грн.; з 1.04.2005 року - 290 грн.. Зі змісту
Закону не вбачається будь-яких обмежень щодо можливості застосування розміру
мінімальної заробітної плати з метою реалізації статті 48 Закону.

Діючі закони не
містили обмежень щодо застосування статті 48
Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Оскільки ні Верховна
Рада України, ні Кабінет Міністрів України в 2005 році будь-яких рішень із цих питань не приймали, то
виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними
нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме
стаття 48 Закону
України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Постанова Кабінету Міністрів
України.

За таких
обставин та з урахуванням вимог статті 48
Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідач повинен
виплатити позивачам щорічну допомогу на оздоровлення за 2005 рік, виходячи із
суми мінімальної заробітної плати на момент виникнення права на виплату.

ОСОБА_2 28.03.2005
року було виплачено 21,50
грн., ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виплата проведена 1.03.2005 року в сумі 21,50
грн..

З урахуванням
отриманої позивачами суми 21,50
грн. та розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент
виплати в 262 грн. на
користь позивачів за 2005
рік підлягає стягненню допомога на оздоровлення в розмірі 1026,50 грн. кожному (262x4 -21,50).

Позовні вимоги
ОСОБА_3 щодо стягнення сум за 2002-2004
роки не підлягають задоволенню, так як позивачем пропущено строк для
звернення до суду і поважності причин пропуску не надано.

Відмовляючи в
задоволенні позову в частині стягнення щорічних виплат на оздоровлення за 2006 рік, суд
правильно виходив з вимог пункту 37
ст.77 Закону України "Про державний бюджет на 2006 рік", яким
зупинена на 2006 рік дія
абзацу 3 частини 4 статті 48 Закону України
„Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи" в частині виплат компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Керуючись ст. 202 КАС України,
апеляційний суд -

3

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,ОСОБА_2
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Сніжнянського міського суду від 28
грудня 2006 р.
скасувати.

Позов ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити
частково. Стягнути з управління праці та соціального захисту населення м.Сніжне
на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 по 1026 ( одна
тисяча двадцять шість) грн.50 коп. кожному недоплачені суми щорічної допомоги
на оздоровлення за 2005 рік. В
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 в
частині стягнення допомоги на оздоровлення за 2006 рік та в задоволенні позову ОСОБА_3 в частині стягнення
допомоги на оздоровлення за 2002-
2004 роки відмовити.

Постанова може бути оскаржена
до Вищого Адміністративного Суду
України протягом одного місяця з дня проголошення.