Справа № 3/382
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2008-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

місто
Київ

10 год. 47 хв.

13.03.2008 р.
№ 3/382

Окружний
адміністративний суд міста Києва у складі судді Блажівської Н. Є. при секретарі
Серпутько Т. С.

за
участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1);

від відповідача-1: Солдатенко Н. Г. (довіреність
б/н від 15 січня 2008 року)

від відповідача-2: Фортуненко Т.П. (довіреність №
09/2150-11 від 26 грудня 2007 року)

За
результатами розгляду у відкритому судовому засіданні адміністративної справи

За
позовом

ОСОБА_1
(надалі -Позивач)

до

Управління
праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві
державної адміністрації (надалі -Відповідач-1) та Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (надалі -Відповідач-2)

про

стягнення невиплаченої суми допомоги

На
підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в
судовому засіданні 13 березня 2008 року проголошено вступну та резолютивну
частину постанови.

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним
позовом до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської
районної у місті Києві державної адміністрації про зобов'язання провести перерахунок
щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного
віку починаючи з 1 січня 2007 року та здійснити виплату заборгованість по
виплаті щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку на кожну дитину.

В
судовому засіданні 13 березня 2008 року Позивач уточнила позовні вимоги та
просила суд здійснити виплату починаючи з 9 липня 2007 року по 28 грудня 2007
року.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що відповідно до рішення Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 щодо скасування ряду положень Закону України
«Про державний бюджет України на 2007 рік»норми статті 56 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік», на які посилається Відповідач у своєму
листі втратили чинність, як такі, що визнанні неконституційними. Таким чином,
Відповідач, відмовляючи Позивачці в перерахунку грошової допомоги, керується
нормою закону, яка втратила чинність. Статтею 62 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік»чітко зазначено розмір прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Представник
Відповідача в судовому засіданні 26 лютого 2008 року проти задоволення позовних
вимог заперечила, а також подала клопотання про залучення в якості
співвідповідача по даній справі Київський міський центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат (надалі -Відповідач 2). Заслухавши пояснення
сторін, суд задовольнив заявлене клопотання зважаючи на його
обґрунтованість.

Представник
Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у
місті Києві державної адміністрації (надалі також -Відповідач 1) в
обґрунтування своєї позиції зазначила наступне. Відповідно до частини 1 статті
15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Згідно частиною 3
Прикінцевих положень Закону розмір державної допомоги сім'ям з дітьми,
передбаченої статтею 15, визначається Верховною Радою України щороку у
відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму з поступовим наближенням до
прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, яка
дорівнює 25 відсотків від встановленого рівня прожиткового мінімуму. Відповідно
до статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та
роз'яснення Міністерства праці та соціальної політики України від 11
вересня 2007 року № 430/5/75-07, про
порядок застосування норм рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007
року № 6-рп/2007 щодо скасування ряду положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», які стосуються обмеження у 2007 році розміру
допомоги за дитиною до досягнення нею трирічного віку встановлено, що допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»здійснюється за рахунок коштів
відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам і становить 90
гривень для незастрахованих осіб, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів
України (порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми,
затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №
1751). Виходячи з цього, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007
рік»передбачений відповідний обсяг видатків. Разом з тим, згідно статті 95
Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування
цих видатків. Відповідно до частини другої статті 4 Бюджетного кодексу України
при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів
застосовується лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції
України, Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.
Водночас відповідно до пункту 2 Положення про Міністерство, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2006 р. № 1543, Мінпраці
України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами
Президента України, Кабінетом Міністрів України. У межах своїх повноважень
Мінпраці України організовує виконання актів законодавства і здійснює
систематичний контроль за їх реалізацією. Враховуючи викладене, Мінпраці, як
головний розпорядник коштів керуючись вимогами чинного законодавства,
забезпечує через місцеві органи праці та соціального захисту населення виплату
допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірах,
визначених Верховною Радою Україні у законі про Державний бюджет України на
відповідний календарний рік. Виходячи з вищевикладеного, управління праці та
соціального захист; населення не погоджується з позовною заявою, оскільки
позовні вимоги н«відповідають чинному законодавству.

В
судовому засіданні 13 березня 2008 року представник Відповідача 2 проти
задоволення позовних вимог заперечив та надав письмові заперечення по суті
заявлених позовних вимог.

Розглянувши
подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників
Позивача, Відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судова колегія
приходить до наступних висновків:

Відповідно
до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах,
передбачених цим Законом та іншими законами України.

Як
підтверджується матеріалами справи,ОСОБА_1 має двох дітей, які не досягли
трьохрічного віку: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Листом
від 2 листопада 2007 року № 42/11-4502 Відповідач відмовив Позивачці провести
перерахунок суми щорічної допомоги посилаючись на те, що відповідно до статті
56 Відповідно до статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік»та роз'яснення Міністерства праці та соціальної політики України від 11 вересня 2007 року № 430/5/75-07, про порядок
застосування норм рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №
6-рп/2007 щодо скасування ряду положень Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», які стосуються обмеження у 2007 році розміру допомоги за
дитиною до досягнення нею трирічного віку встановлено, що допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції
з державного бюджету місцевим бюджетам і становить 90 гривень для
незастрахованих осіб, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України
(порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751).

Відповідно
до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року у справі за конституційним поданням 46
народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини
другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29,
30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік»(справа про соціальні гарантії
громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є
неконституційним), зокрема положення пункту 14 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» в частині зупинення на 2007 рік дії
статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві
положення»Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»щодо
встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Статтею 15 Закону України про державну
допомогу сім'ям з дітьми»( в редакції від 9 липня 2007 року) передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у
розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до положень статті 62
Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»передбачено, зокрема,
затвердити на 2007 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць
у розмірі з 1 січня - 492 гривні, з 1 квітня - 525 гривень, з 1 жовтня - 532
гривні та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп
населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 434 гривні, з 1 квітня - 463
гривні, з 1 жовтня - 470 гривень.

Відповідно
до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що
включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин,
а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином,
щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення
громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто,
фактично ця вимога Позивача щодо виплати допомоги по догляду за дитиною є
формою реалізації конституційного права громадян на соціальний захист.

За
умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату допомоги по догляду за
дитиною громадянам України, в сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела
коштів, з яких має виплачуватися зазначена надбавка. Однак, в той же час, на
думку Суду, це не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний
захист, в тому числі й на отримання допомоги по догляду за дитиною, яка прямо
передбачена законом.

Суд
звертає увагу сторін на те, що реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного
законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань,
тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги. Так, наприклад, у
справі «ОСОБА_4 проти України»Європейський Суд з прав людини констатував, що не
приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної
влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання
своїх зобов'язань.

Правовідносини,
що виникають в процесі реалізації права на отримання допомоги по догляду за
дитиною засновані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не
дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який
визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у
конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van
Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної
визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання,
взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті,
який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу
пов'язана з іншим принципом -відповідальності держави, який полягає у тому, що
держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання
відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили
певну концепцію, в даному випадку це надання дітям війни надбавок до пенсії,
така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони
відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без
завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки
схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих
сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної
влади такої політики чи поведінки.

Відносини,
що склалися між позивачем та відповідачем є публічно-правовими відносинами,
виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Як
зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і
щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини - це умови
і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні
для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це
кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його
множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних
одиницях виміру.

Звуження
змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик
можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто
якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола
суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких
інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх
кількісної характеристики.

Враховуючи
те, що Позивач має двох дітей віком до трьох років, тобто наділена державою
певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи
соціального захисту, зокрема право на отримання допомоги по догляду за дитиною.

Наділивши
осіб зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе
публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які мають
дітей віком до трьох років.

Тобто,
між Позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері
життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави
забезпечити соціальний захист громадяни України, в сім'ях яких виховуються та
проживають неповнолітні діти.

Відповідно
до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і
не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно
до частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України
завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

До
адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Відповідно
до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно
до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Таким
чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи Позивача є частково обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню
частково.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

П О С Т А Н О В И В

1.
Адміністративний Позов задовольнити повністю.

2.
Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської
районної у місті Києві державної адміністрації провести перерахунок щомісячної
грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,
починаючи з 9 липня 2007 року по 28 грудня 2007 року.

3.
Зобов'язати Київський міський центр по нарахуванню та здісненню соціальних
виплат виплатити заборгованість по виплаті щомісячної грошової допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на кожну дитину починаючи
з 9 липня 2007 року по 28 грудня 2007 року.

4. Стягнути з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3
грн. 40 коп.

Постанова
відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Н. Є. Блажівська