Справа № 2/37
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2008-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м. Київ

21.02.2008 р.
№ 2/37

За
позовом ОСОБА_1

До Управління Північного
територіального командування ВВ МВС України (військова частина 3001)

Про визнання незаконними дисциплінарних
стягнень

Суддя
Келеберда В.І.

Секретар
Мельникова Л.В.

Представники сторін:

Від
позивача ОСОБА_1

Від
відповідача Єрьомін В.О.

Обставини справи:

Позов
заявлено про визнання незаконними дисциплінарні стягнення. В подальшому позивач
уточнив свої вимоги та просить суд визнати протиправним рішення командування
в/ч 3001 про накладення наОСОБА_1 дисциплінарних стягнень; про скасування
дисциплінарних стягнень; про стягнення з відповідача суми грошового утримання,
яку позивач недоотримав у зв'язку із незаконним покаранням, як матеріальну
шкоду; про призначення психологічної експертизи, на вирішення якої поставити
запитання про наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди
ОСОБА_1внаслідок систематичного накладення незаконних дисциплінарних стягнень
та вирішити питання про розмір такої шкоди; а також вимоги про стягнення з
відповідача моральної шкоди у розмірі, який має встановити експерт.

В
обгрунтування своїх вимог позивач посилався на Закон України «Про прокуратуру»,
Статут ВС ЗСУ, ст.ст. 85, 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та
зазначив, що службові розслідування належним чином проведено не було, відсутні
письмові накази щодо таких розслідувань тощо, в результаті чого обрані підстави
для притягнення до відповідальності визначені невірно, а отже є незаконними.
Крім того, зауважив, що в результаті накладення дисциплінарних стягнень у позивача
виник гіпертонічний криз та погіршилися відносини з оточуючими його людьми.

Відповідач
позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях та зазначив, що
дисциплінарні стягнення були накладені у відповідності до встановлених законами
України норм. Крім того зазначив, що такий вид відповідальності є методом
впливу на військовослужбовця з метою усвідомлення позивачем свого військового
обов'язку та неухильного додержання всіма військовослужбовцями порядку і
правил, встановлених статутами та іншим законодавством України щодо проходження
військової служби, а тому відповідач вважає, що моральної шкоди позивачу
завдано не було.

В
ході судового розгляду справи, позивач уточнив свої вимоги та просив суд
прийняти відмову від позовних вимог в частині призначення психологічної
експертизи та стягнення з відповідача моральної шкоди.

Відповідно
до ст. 51 КАС України позивач має право змінити підставу або предмет позову,
збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від
адміністративного позову в будь-який час до закінчення судового розгляду, а
тому суд прийняв до розгляду уточнені позовні вимоги.

Розглянувши
подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
у серпні 2006 року був переведений до військової частини 3001, де проходить
військову службу в Управлінні Північного територіального командування ВВ МВС (
далі УПТрК -в/ч 3001 ) на посаді старшого офіцера оперативного відділу.

В
період з квітня по вересень 2007 року наОСОБА_1 було накладено чотири
дисциплінарні стягнення: 1) 26.04.2007 року - за допущений випадок самовільного
залишення без поважних причин місця несення служби у вигляді догани; 2)
25.05.2007 року - за безпідставну відсутність на робочому місці у вигляді
догани; 3) 06.07.2007 року - за самовільне залишення меж гарнізону у вигляді
суворої догани; 4) 26.09.2007 року - за неналежне виконання службових обов'язків
у вигляді суворої догани.

Законом
України від 24.03.1999р. № 551-ХІV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил
України»затверджено Дисциплінарний статут, що визначає сутність військової
дисципліни, обов'язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок
подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно
до загальних положень наведеного Закону стан військової дисципліни у військовій
частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю
особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання,
морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів
(начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно
кожного випадку правопорушення командир зобов'язаний прийняти рішення щодо
необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин
скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та
розміру завданих державі та іншим особам збитків.

У
разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових
обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або
громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за
необхідності - накласти дисциплінарне стягнення (Розділ ІІІ Статуту, ст. 45).

Відповідно
до ст. 68 Статуту на старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні
стягнення: зауваження; догана; сувора
догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження в посаді;
пониження військового звання на один ступінь; звільнення з військової служби за
службовою невідповідністю; позбавлення військового звання.

На
військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок,
можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим
Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній
владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення
(ст. 83 Дисциплінарного статуту).

2
квітня 2007 року у військових частинах внутрішніх військ МВС України згідно
розпорядження Міністра внутрішніх справ України від 02.04.2007 року № 322 та
наказу командувача внутрішніх військ МВС України від 03.04.2007 року № 3/2-1654
було введено посилений варіант несення служби. Наказом начальника управління
від 03.04.2007 року № 88 було визначено чисельний склад добового наряду
(оперативної групи) та затверджено графік несення служби офіцерами управління
територіального командування.

21
квітня 2007 року підполковник ОСОБА_1 перебував згідно рішення начальника
управління у складі добового наряду. Під час несення служби позивач декілька
годин не перебував на своєму посту, про що складено рапорт заступником
начальника УПТрК від 21.04.07р. У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що
його відсутність була пов'язана з викликом до прокуратури.

Письмового
повідомлення чи будь якої інформації про виклик позивача в прокуратуру до
територіального командування не надходило.

Статтею
17 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України встановлено, що на
військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому
наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні
обов'язки.

Статтею
291 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України визначено, що без дозволу
чергового частини (відповідального по територіальному командуванню)
військовослужбовці добового наряду не мають права припиняти чи передавати
будь-кому виконання своїх обов'язків.

Проте
позивач, перебуваючи у добовому наряді, без дозволу на те відповідального по
управлінню територіального командування залишив місце служби. Зазначені
обставини підтверджуються письмовими поясненнямиОСОБА_1, письмовими поясненнями
старшого помічника НВК УПТрК, графіком нарядів, шляховим листом № 2352 (з
шляхового листа вбачається, що ОСОБА_1 перебував на службовому місці з 7:45 до
10:05) та рапортом Заступника начальника УПТрК з виховної роботи від 21.04.07р.

Позивач
зазначає, що відповідач повинен був призначити службове розслідування, проте
письмовий наказ про розслідування відсутній, бесіду з позивачем перед
накладенням стягнення проведено не було, що є порушенням ст.ст. 85, 86
Дисциплінарного статуту.

Порядок
накладення дисциплінарних стягнень передбачений статтями 83-88 Дисциплінарного статуту.
Відповідно до положень наведених статей прийняттю рішення командиром про
накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове
розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли
вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Якщо
виникла така необхідність, то службове розслідування призначається письмовим
наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної
відповідальності.

Як
вбачається з наведених норм, службове розслідування не є обов'язковим.

Враховуючи,
що факт відсутності позивача на місці служби більше трьох годин було
встановлено та по суті визнано позивачем, то суд приходить до висновку про
правомірність дій посадових осіб відповідача при застосуванні дисциплінарного
стягнення до позивача.

17
травня 2007 року позивач звернувся з рапортом до начальника управління про
надання йому можливості бути присутнім в судовому засіданні, яке відбудеться
22.05.07 року в м. Львові, де він є позивачем у справі. За рішенням начальника
управління ОСОБА_1було надано відпустку з 21 по 23 травня 2007 року.

На
службу позивач прибув 24.05.2007 року.

З
пояснювальної запискиОСОБА_1 було встановлено, що судове засідання закінчилося
о 18.30 22.05.07 року і ОСОБА_1 використав 23 травня 2007 року для вирішення
особистих питань в суді (отримання документів, здійснення певних процесуальних
дій тощо).

Законом
України від 20.12.1991р. № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей»встановлено право військовослужбовця на
відпустку за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення.
Зокрема, така відпустка надається за рішенням командира (начальника) військової
частини - тривалістю до 3 календарних днів без урахування часу, необхідного для
проїзду до місця проведення відпустки та назад. Така відпустка може надаватися
один раз протягом календарного року.

З
рапорту Начальника штабу від 25.05.07р. вбачається, що ОСОБА_1 прибув на робоче
місце із запізненням, а саме 24 травня після 12:00 годин. Крім того, позивачем
не було отримано відпускного квитка.

Таким
чином, позивач допустив неприбуття в строк на службу з відпустки.

Відповідно
до Додатку № 2 до Статуту Гарнізонної та вартової служб, затвердженим Законом
України від 24.03.1999р. № 550-ХІV та статей 23, 25 цього Статуту встановлений
порядок обліку військовослужбовців, які перебувають у відпустці та у
відрядженні. Так, по прибутті до місця проведення відпустки військовослужбовець
повинен не пізніш як наступного дня стати на облік у відповідному органі
управління Служби правопорядку в гарнізоні або в найближчому військовому
комісаріаті, за день перед вибуттям до місця служби - знятися з обліку. Якщо
місце перебування військовослужбовця віддалене від відповідного органу
управління Служби правопорядку в гарнізоні гарнізону або військового
комісаріату на відстань понад 30 км, військовослужбовець може стати на облік
(знятися з обліку) в органі місцевого самоврядування. Про час узяття на облік і
зняття з обліку на відпускній картці або посвідченні про відрядження роблять
відповідну позначку.

Позивачем
не було отримано відпускного квитка, він не став на облік у військовій
комендатурі та не попередив до військової комендатури про затримку у відпустці,
чим порушив вимоги ст.ст. 23, 25 Статуту гарнізонної та вартової служби Збройних
сил України і додатку № 2 до цього статуту.

Пунктом
3 Додатку 3 Наказу Командувача внутрішніх військ МВС України від 6 лютого 2007
року № 50 встановлено, що дисциплінарним проступком є неприбуття в строк на
службу з відпустки, під час призначення, переведення, з відрядження,
лікувальної установи.

Дисциплінарний
проступок - це військове правопорушення, за який внаслідок малозначності винний
притягується до відповідальності із застосуванням вимог Дисциплінарного
Статуту Збройних Сил України та яке не вважається за злочин.

Враховуючи
викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування
дисциплінарного стягнення до позивача, а тому дії посадових осіб відповідача
визнаються правомірними.

З 28
травня по 27 червня 2007 року відповідно до виклику № 52/24 підполковнику
ОСОБА_1було надано додаткову оплачувану відпустку на період складання державних
іспитів.

Як
вже було встановлено судом, під час знаходження військовослужбовця у відпустці
він повинен стати на облік у військовій комендатурі (відповідно до Додатку № 2
до Статуту Гарнізонної та вартової служб, затвердженим Законом України від
24.03.1999р. № 550-ХІV та статей 23, 25 цього Статуту щодо порядку обліку
військовослужбовців, які перебувають у відпустці та у відрядженні).

На
військову комендатуру покладено завдання по оповіщенню військовослужбовців під
час виникнення надзвичайних обставин у державі. Посилання позивача на те, що
про його місцезнаходження знав керівник навчального закладу є безпідставним.
Навчальні заклади МВС України не здійснюють мобілізацією та оповіщенням
військовослужбовців у випадку надзвичайних обставин (оголошення надзвичайного
стану в державі, війни), що є складовою частиною військової служби та
забезпечує підтримання бойової готовності.

Як
встановлено в ході службового розслідування, позивачу необхідно було вийти на
службу 28 червня 2007 року, проте 28
червня він звернувся за медичною допомогою в місті Хирові. При цьому, суд
враховує ті обставини, що позивач 28.06.07р. не знаходився у місті Львові, де
здавав державні іспити, а також не знаходився у місті Самборі, де проживав під
час здачі державних іспитів (встановлено з пояснювальноїОСОБА_1).

У
разі зміни адреси, одержання дозволу на подовження відпустки або строку
відрядження, у зв'язку з хворобою чи з інших причин, що затримують вчасний
виїзд, військовослужбовці мають негайно повідомити про це до відповідного
органу управління Служби правопорядку в гарнізоні або до військового
комісаріату, де вони стали на облік. У відповідному органі управління Служби
правопорядку в гарнізоні гарнізону та у військовому комісаріаті ведеться книга
обліку військовослужбовців, які перебувають у відпустці або у відрядженні,
відповідно до Додатку № 2 до Статуту Гарнізонної та вартової служб.

Позивачем
не надано відповідних документальних доказів щодо його обліку, обставини щодо
зміни місця свого перебування не заперечує.

Відповідно
до обставин, встановлених в результаті проведеного службового розслідування,
суд приходить до висновку, що до позивача було правомірно застосовано
дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення суворої догани.

Четверте
дисциплінарне стягнення було накладено на позивача 26.09.07р. за неналежне
виконання службових обов'язків.

Розпорядженням
Головного управління внутрішніх військ МВС України визначено порядок доповіді
проведених в частинах раптових перевірок бойової готовності (готовність до
виконання службово-бойових завдань) та встановлено термін - 25 число кожного
місяця, до якого належить надіслати аналіз проведеної роботи в підпорядкованих частинах
і підрозділах територіального командування. Головне управління внутрішніх
військ узагальнює данні за всі внутрішні війська.

22.08.2007
року на адресу територіального командування надійшла телеграма-звіт раптових
перевірок бойової готовності з підпорядкованої частини. На телеграмі начальник
оперативного відділу підполковник Дробінський А.С. поставив завдання
підполковнику ОСОБА_1 встановивши термін до 23.08. На цій телеграмі позивачем
було проставлено напис «Виконано», про що поставлено дату 23.08.07 року та
підпис.

Позивач
зазначає, що такий напис не є наказом командира, проте дійсність свого підпису
із зазначенням напису «Виконано»та дати в судовому засіданні не оспорив.

Позивач
відпрацював і відправив телеграму лише 28.08.2007 року з запізненням на 5діб.
Мотивуючи тим, що телеграма з одної частини прийшла з запізненням. Однак нікому
про неможливість виконати своєчасно розпорядження не доповів. Зазначені
обставини підтверджуються матеріалами службового розслідування. Крім того, зі
змісту телеграми НР.7031/, що надійшла з ГУВВ МВС України, судом вбачається, що
за липень та серпень 2007 року Управлінням Північного ТРК було несвоєчасно
подано звіти, що суттєво впливає на роботу.

Стаття
35 Статуту Збройних сил України передбачає, наказ можна віддавати одному чи
групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням
технічних засобів зв'язку, а також вказати причини невиконання або його
несвоєчасного виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний
виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов'язаний доповісти
вищезазначеним особам негайно.

Статтею
37 Статуту Збройних сил України визначено, що військовослужбовець зобов'язаний
неухильно виконувати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або
невиконання наказу військовослужбовець зобов'язаний доповісти командирові
(начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові
(начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його
несвоєчасного (неповного) виконання.

В
порушення наведених норм позивачем не було повідомлено командування про
затримку надходження від однієї військової частини облікових даних, а отже
позивач усвідомлював, що відсутність таких даних перешкоджає направленню
відповідного звіту раптових перевірок бойової готовності у встановлені строки,
чим порушив безпосередньо покладені на нього обов'язки щодо проведення
відповідного узагальнення даних, та що не могло не вплинути на своєчасність
направлення телеграми до ГУВВ МВС України.

Наказом
начальника управління Північного територіального командування ВВ МВС України
від 26 вересня 2007 року № 278, за результатами службової перевірки, ряд
посадових осіб притягнуто до дисциплінарної відповідальності, в тому числі і
позивач за неналежне виконання службових обов'язків.

Як
вже зазначалось судом, порядок накладення дисциплінарних стягнень передбачений
статтями 83-88 Дисциплінарного статуту. Відповідно до положень наведених статей
прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного
стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою
уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Якщо
виникла така необхідність, то службове розслідування призначається письмовим
наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної
відповідальності. Розслідування проводиться за участю безпосереднього
начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове
розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення
командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено
командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим
командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Після
розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир
проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину
військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення
дисциплінарного стягнення.

Під
час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується:
характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня
поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень
знань про порядок служби.

Дисциплінарне
стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові
(начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового
розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення
дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність
підлеглого.

Про
накладені дисциплінарні стягнення оголошується офіцерському складу особисто, у
письмовому розпорядженні, на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які
мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду)
військовослужбовця, що вчинив правопорушення. Крім того, дисциплінарні
стягнення можуть оголошуватися в письмовому наказі (ст. 97 Дисциплінарного
статуту).

Розгляд
і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості (ст. 11 КАС України).

До
матеріалів справи залучено відповідні документальні докази щодо порядку
проведення службових розслідувань та накладення дисциплінарних стягнень на
позивача, з яких судом не вбачається, що проведення таких дій відповідачем
відбувалось із порушенням встановлених вимог.

Дисциплінарним
статутом Збройних Сил України встановлено, що військова дисципліна - бездоганне
і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил,
встановлених статутами та іншим законодавством України.

Враховуючи,
що дисциплінарні стягнення були накладені на позивача правомірно та відповідно
до законодавства України, то суд не вбачає підстав для визнання неправомірним
рішення відповідача про накладення таких стягнень.

За
таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача, а
тому позов визнається необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись
ст.ст. 161-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити
у задоволенні позову повністю.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження (ст.254 КАС України).

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України -з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя
В.І. Келеберда