Справа № 22а-2583/2008
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-2583/08 Головуючий
суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 38 інстанції - Черновський Г.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 лютого 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю.(доповідач)

суддів -
Уханенка С.А., Стежко В.А.,

при секретарі
- Усевич Р.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

начальника підрозділу
примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного
управління юстиції у Дніпропетровській області

на постанову Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2007 року по справі №2а-358/07 за
позовом ОСОБА_1 до начальника підрозділу примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби головного управління юстиції у Дніпропетровській
області про визнання дій начальника
підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби
головного управління юстиції у Дніпропетровській області неправомірними і
скасування постанови від 16.07.2007 року про накладення штрафу,-

в с т а н о в и л а:

31.07.2007р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним
позовом до відповідача про визнання дій начальника підрозділу
примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного
управління юстиції у Дніпропетровській області неправомірними і скасування
постанови від 16.07.2007 року про накладення штрафу.

В своєму позові ОСОБА_1 вказує, що державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного управління юстиції у Дніпропетровській області на
адресу ЗАТ КБ «Приватбанк», де працює позивач на посаді директора юридичного
департаменту, було направлено для виконання постанову від 18.06.2007 року про
арешт коштів боржника ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» в межах
суми 6 992 973,84 коп.

ЗАТ КБ «Приватбанк» постанова про арешт
коштів не була прийнята до виконання, про що відповідачу був направлений лист,
в якому зазначалися причини неможливості арешту коштів. Так, позивач зазначив,
що підставою для накладення арешту на грошові кошти клієнтів банку є рішення
суду про стягнення коштів або накладення арешту, проте відповідач виніс
постанову від 18.06.2007 року не тільки на виконання виконавчих документів суду
про стягнення коштів, а й на виконання ряду виконавчих документів суду про
стягнення майна. Оскільки, банк не наділений повноваженнями самостійно
розмежовувати суми грошових коштів від іншого майна боржника, то він
позбавлений можливості виконати вищезазначену постанову.

Постановою
від 16 липня 2007 року на позивача було
накладено штраф у розмірі 510 грн. за невиконання законних вимог державного
виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої
служби головного управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме за
відмову у прийнятті постанови від 18.06.2007р. про арешт коштів боржника ВАТ
«Південний гірничо-збагачувальний комбінат».

Позивач вважає постанову про накладення
штрафу на позивача за невиконання вимог державного виконавця незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Постановою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 31 жовтня 2007 року адміністративний позов ОСОБА_1 було
задоволено у повному обсязі. Визнано неправомірними дії начальника підрозділу
примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного
управління юстиції у Дніпропетровській області. Постанова від 16.07. 2007 року
про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 510 грн. скасована.

Начальник підрозділу примусового виконання
рішень ВДВС головного управління юстиції у Дніпропетровській області подав
апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову районного суду, а позовну
заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Перевіривши
матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а постанову суду залишити без змін виходячи з наступного.

Задовольняючи
позовні вимоги, районний суд виходив з того, що підставою
для накладення арешту на грошові кошти клієнтів банку є рішення суду про
стягнення коштів або накладення арешту, проте відповідач виніс постанову від
18.06.2007 року не тільки на виконання виконавчих документів суду про стягнення
коштів, а й на виконання ряду виконавчих документів суду про стягнення майна.
Оскільки, банк не наділений повноваженнями самостійно розмежовувати суми
грошових коштів від іншого майна боржника, то він позбавлений можливості
виконати вищезазначену постанову. Тому, державний виконавець незаконно наклав
стягнення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що державний виконавець неправомірно
наклав стягнення на особу, яка не є відповідальною за виконання постанови
державного виконавця.

Відповідно
до вимог п.3 ст.5 ЗУ „Про виконавче провадження” державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження має право:

- накладати
арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством;

- на
виконання рішення суду про стягнення коштів або накладення арешту в порядку,
встановленому цим Законом накладати арешт на грошові кошти та інші цінності
боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в
установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах, а
також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно
ч.6 цього закону вимоги державного виконавця щодо виконання зазначених у статті
3 цього Закону рішень є обов'язковими для усіх органів, організацій, посадових
осіб, громадян і юридичних осіб на території України.

Державному
виконавцю у встановлений ним строк повинні бути надані безкоштовно документи
або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

Невиконання
законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно з
законом.

Частиною 1 ст. 88 цього Закону передбачено, що за
порушення вимог цього Закону, невиконання законних вимог державного виконавця
громадянами чи посадовими особами, втрату або несвоєчасне відправлення
виконавчого документа, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи
і майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця
роботи (знаходження), якщо ці дії не мають ознак злочину, а також за неявку без
поважних причин за викликом державного виконавця на винних осіб за постановою
начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований, накладається штраф від десяти до тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у порядку, передбаченому законом.

Проте,
накладаючи штраф на позивача, начальник підрозділу примусового виконання рішень
відділу ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області не звернув
уваги, що позивач займає посаду директора юридичного департаменту ЗАТ КБ
„Приватбанк”.

Як
видно із постанови про арешт коштів боржника від 18 червня 2007 року
(а.с.45-47) копія цієї постанови для виконання була направлена до ЗАТ КБ
„Приватбанк”. Крім того, державним виконавцем службові особи були попереджені
про відповідальність за невиконання постанови.

Згідно
до ч.1 ст.92 ЦК України ( в редак.
2003 р.) юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і
здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та
закону.

Частиною
3 передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів
юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно
до ст. 97 ЦК України:

ч.1
Управління товариством здійснюють його органи.

ч.2
Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий
орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно
ст.99 ЦК України та матеріалів справи, виконавчим органом ЗАТ КБ „Приватбанк” є
керуючий, до якого 11 липня 2007 року звертався державний виконавець Антонов
Є.М. щодо невиконання постанови. (а.с.52).

За таких обставин, колегія суддів приходить до
висновку, що ОСОБА_1 не є відповідальною особою до якої було направлено вимоги
державного виконавця зазначені в постанові від 18 червня 2007 року, а
відповідальність може бути покладено саме на керівника товариства - банку.

Крім
того, відсутні будь-які докази, що вимоги щодо виконання постанови від 18
червня 2007 року були адресовані до позивача, як службової особи.

Таким
чином, висновок суду про скасування накладення державним виконавцем штрафу на
позивача є законним та відповідає обставинам справи.

Керуючись
ст.ст. 200 КАС України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу начальника
підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби
головного управління юстиції у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2007 року залишити без змін.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Вищого
Адміністративного Суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Суддя: