Справа № 2а-1909/2007
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2007-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1909/07
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2007 року

м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі: судді - Спірідонова
М.О.

при секретарі - Андренко Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адмінистративний позов в залі
суду адміністративний позов Приватного підприємства «ЕлетроМашСтан» до ДПІ у
Орджонікідзевському районі м.Харкова про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення .

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
адміністративного суду з позовом до ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Харкова
в якому просив суд визнати нечинним податкове повідомлення-рішення №
/0 від 15 березня 2007 року, яким приватному підприємству
«ЕлетроМашСтан» було визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 91879,90 грн., з яких за основним платежем - 83349,00 грн., та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 8530,00 грн.

В обґрунтування
своїх вимог позивач вказав, що 15 березня 2007 року Державною податковою
інспекцією у Орджонікідзевському районі м. Харкова було складено податкове
повідомлення-рішення № /0, яким ПП «Електромашстан» було визначено
податкове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 91879,90 грн., з яких за
основним платежем - 83349,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями -
8530,00 грн.

Рішенням Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м. Харкова від 12.04.2007р. № 2352/10/25-011 та
рішенням Державної податкової адміністрації у Харківській області від
07.06.07р. № 2051/10/25-103, які були винесені за результатами розгляду
первинної та вторинної скарги ПП «Електромашстан», податкове
повідомлення-рішення № /0 від 15.03.07р. було залишено без змін.

Податкове повідомлення-рішення № /0 від
15.03.2007р. є незаконним та порушує права і інтереси приватного підприємства
«Електромашстан», з наступних підстав:

З податкового повідомлення-рішення № /0 від
15.03.07р. та акту № 412/23-32235483 ДСК від 05.03.07р. про результати виїзної
планової перевірки ПП «Електромашстан» з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006р. по 31.12.2006р.
вбачається, що підставою для визначення податкового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 91879,90 грн. є встановлення порушення ПП «Електромашстан»
п.п. 5.2.1. п. 5.2., п.п. 5.3.2. п. 5.3. ст. 5, п. 8.1. ст. 8 Закону України
«Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р. № 283/97-ВР (далі по
тексту - Закон).

Відповідно до п. 3.1.2. „Валові витрати" акту
перевірки при перевірці правильності визначення витрат з придбання товарів
(робіт, послуг) та інших витрат пов'язаних з господарською діяльністю, що
відображені у рядках 04.1, 04.13 декларації з податку на прибуток підприємства
було виявлено, що підприємством завищена сума валових витрат у розмірі 332934,00
грн., в зв 'язку з включенням до складу валових витрат:

1. витрат на оплату юридичних послуг ФО-П ОСОБА_1 по
захисту інтересів підприємства та ведення справ у суді з громадянкою ОСОБА_2
згідно угоди № 50/А від 22.08.06р. та угоди № 52/А від 26.09.2006р., на
загальну суму 7070,00 грн., чим порушено вимоги п.п. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5
Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.94р, в
редакції від 22.05.1997р. зі змінами та доповненнями. Відповідно до висновків
перевіряючих послуги надані ФО-П ОСОБА_1
не пов'язані

з господарською діяльністю підприємства, тому не можуть бути включені до
складу валових витрат.

Зазначене твердження не відповідає дійсності у зв'язку з наступним:

Відповідно до підп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 Закону до складу
валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті. При цьому згідно з п.
5.1. ст. 5 ЗУ „Про оподаткування прибутку підприємств" зазначені витрати
повинні мати безпосередній зв'язок з господарською діяльністю підприємства.

Відповідно до підп. 5.3.2. п. 5.3. ст. 5 Закону не
включаються до складу валових витрат витрати на придбання, будівництво,
реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів та
витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням
нематеріальних активів, які підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та
підпунктом 7.9.4 цього Закону.

Згідно з підп. 8.1.1. п. 8.1. ст. 8 Закону під терміном
„амортизація" основних фондів і нематеріальних активів слід розуміти
поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на
зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних
відрахувань, установлених цією статтею.

З п.п. 8.1.1. п. 8.1. ст. 8 Закону
вбачається, що амортизації підлягають не основні

фонди, а витрати на їх придбання,
будівництво, реконструкцію.............

Згідно підп. 8.1.2. п. 8.1. ст. 8 Закону амортизації підлягають витрати на:

- придбання
основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого

використання, включаючи
витрати на придбання
племінної худоби та
придбання,

закладення і вирощування
багаторічних насаджень до початку плодоношення;

·
самостійне виготовлення
основних фондів для
власних виробничих потреб,

·
включаючи витрати на
виплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на

·
виготовленні таких
основних фондів;

·
проведення всіх
видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших
видів

·
поліпшення основних
фондів;

·
капітальні поліпшення
землі, не пов'язані з будівництвом,
а саме: іригація,

·
осушення, збагачення та
інші подібні капітальні поліпшення землі.

Пунктом 8.4.1. п. 8.4. ст. 8 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" встановлено, що у разі здійснення
витрат на придбання основних фондів балансова вартість відповідної групи
збільшується на суму вартості їх придбання, з урахуванням транспортних і
страхових платежів, а також інших витрат, понесених у зв'язку з таким
придбанням, без урахування сплаченого податку на додану вартість, у разі коли платник податку на прибуток підприємств
зареєстрований платником податку на додану вартість.

Представник позивача звертав увагу суду на те, що для
визначення балансової вартості основних фондів в податковому обліку слід
керуватися нормами Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні
засоби" (далі за текстом - П(С)БО 7), затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 27.04.2000р. № 92.

Згідно з підп. 5.1. п. 5. П (С)БО 7 „Основні засоби"
до основних засобів, зокрема відносяться будинки, споруди та передавальні
пристрої.

Відповідно до п. 8 П (С)БО 7 первісна вартість об'єкта
основних засобів складається з таких витрат:

- суми, що
сплачують постачальникам активів
та підрядникам за
виконання

будівельно-монтажних робіт (без
непрямих податків);

· реєстраційні збори, державне мито та аналогічні платежі, що здійснюються в
зв'язку

· з придбанням (отриманням) прав на об'єкт основних засобів;

· суми ввізного мита;

· суми непрямих податків у зв'язку з придбанням (створенням) основних засобів
(якщо

· вони не відшкодовуються підприємству);

· витрати зі страхування ризиків доставки основних засобів;

· витрати на транспортування, установку, монтаж, налагодження основних
засобів;

- інші
витрати, безпосередньо пов'язані з доведенням основних засобів до стану, у

якому вони придатні для
використання із запланованою метою.

З вищенаведеного вбачається, що п. 8 П(С) БО 7 передбачає
перелік витрат на придбання основних фондів, які підлягають амортизації.

Відповідно до висновків
перевіряючих (сторінка 20 акту перевірки) витрати понесені на оплату послуг
ФО-П ОСОБА_3., ФО-П ОСОБА_4 та приватного нотаріуса ОСОБА_5, були помилково
віднесені ПП «Електромашстан» до валових витрат підприємства, а повинні були
бути віднесені на збільшення вартості придбаної будівлі на підставі п. 8 П
(С)БО 7 «Основні засоби». При цьому особи, які проводили перевірку прирівнюють
витрати на оплату юридичних послуг наданих ПП „Електромашстан" до таких
витрат як: реєстраційний збір, державне мито та аналогічні платежі, що
здійснюються у зв'язку з придбанням (отриманням) прав на об'єкт основних
засобів.

Відповідно до Закону України "Про систему
оподаткування" від 18.02.1997р. № 77/97-ВР. державне мито та реєстраційні
збори відносяться до податків і зборів (обов'язкових платежів), що справляються
відповідно цього Закону.

Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про систему
оподаткування" під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів
та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету
відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у
порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Представник позивача зазначив, що
виходячи з вище викладеного оскаржуване податкове повідомлення-рішення №
/0 від 15 березня 2007 року, яким ПП „Електромашстан" було
визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток, код 11021000 в сумі
91879,90 грн., з яких за основним платежем -83349,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 8530,00 грн. є незаконним і необґрунтованим та просив
суд визнати його нечинним.

Представник позивача в судове
засідання з'явився та підтримав позов у повному
обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явися та з позовом не погодився у повному обсязі вказавши, що п.п 5.3.9
пунктом 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку
підприємств" визначено, що не належать до складу валових витрат будь-які
витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року
№ 590 „Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок
держави" встановлені граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та адміністративних справ, які не повинні перевищувати
суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40
відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Пунктом 4 Методики оцінки вартості
майна під час приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України
від 22.07.1998 року N 1114 встановлено, що первісна вартість основних засобів -
це вартість, що складається із суми витрат, пов'язаних із виготовленням,
придбанням, доставкою, спорудженням, встановленням, страхуванням під час
транспортування, державною реєстрацією, реконструкцією та іншим удосконаленням
основних засобів.

Відповідно до підпунктів 8.4.1 - 8.4.2 п. 8.4 ст. 8
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" первісна вартість окремого об'єкта придбаного
основного фонду складається із вартості їх придбання, з урахуванням
транспортних і страхових платежів, а також інших витрат, понесених у зв'язку з
таким придбанням, без урахування сплаченого податку на додану вартість, у разі
коли платник податку на прибуток підприємств зареєстрований платником податку
на додану вартість.

Згідно з пп. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств", амортизації підлягають витрати на:
придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого
використання, включаючи витрати на придбання племінної худоби та придбання,
закладення і вирощування багаторічних насаджень до початку плодоношення;
самостійне виготовлення основних фондів для власних виробничих потреб,
включаючи витрати на виплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на
виготовленні таких основних фондів; проведення всіх видів ремонту,
реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних фондів.

Відповідно до підпункту 8.1.1 п.
8.1 ст. 8 зазначеного Закону, під терміном „амортизація" основних фондів і
нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на їх
придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку
платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією
статтею.

Підпунктом 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 вищезазначеного Закону
визначено, що під терміном "основні фонди" слід розуміти матеріальні
цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській
діяльності платника податку з метою отримання доходу протягом періоду, який
перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких
матеріальних цінностей, та вартість яких поступово зменшується у зв'язку з
фізичним або моральним зносом.

Відповідно до вимог пп. 5.3.2 п.
5.3 ст. 5 зазначеного Закону, до складу валових витрат не включаються витрати
на придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші
поліпшення основних фондів, та витрати, пов'язані з видобутком корисних
копалин, а також з придбанням нематеріальних активів, які підлягають
амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього Закону.

Виходячи з вищенаведеного
представник відповідача зазначив, що
вартість послуг, що надана ФО-П ОСОБА_3 (згідно договору від 06.11.2006
року № 19-А), ФО-П ОСОБА_4 (згідно договору від 14.11.2006 року № ЗО) та послуг
Приватного нотаріуса ОСОБА_5 за нотаріальне оформлення Договору по придбанню
нерухомості (згідно Довідки від 15.12.2006 року) повинна включатися на
збільшення вартості придбаної будівлі.

Підпунктом 17.1.3 пункту 17.1
статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" передбачено, що
у разі - коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового
зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті
"б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник
податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми
недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи
податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків
податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти
відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових
періодів, що минули.

Таким чином, представник ДПІ у
Орджонікідзевському районі м. Харкова зазначив, що висновки по акту перевірки
відповідають вимогам діючого законодавства та податкове повідомлення- рішення
винесено правомірно та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Суд дослідивши матеріали справи встановив, що 12 лютого
2007 року на підставі направлення №111
виданого ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова, відповідно до ст. 11-1
Закону України "Про Державну податкову службу в Україні" та до
плану-графіку проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання була
проведена планова виїзна документальна перевірка фінансово - господарської
діяльності ПП "Електромашстан", , з питань
дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з
01.01.2006 року по 31.12.2006 року під час якої було складено акт перевірки від
05.03.2007 року № 412/23-32235483.

Згідно
акту перевірки, при перевірці
було встановлено, що
ПП
"Електромашстан" в
перевіряємому періоді було
віднесено до складу
валових витрат витрати
у загальному розмірі
324020,0 грн. згідно
укладених договорів: з
ФОП ОСОБА_1 щодо
ведення справи у суді та органах виконавчої служби з громадянкою
ОСОБА_2; з ФОП ОСОБА_3 щодо пошуку виробничих та офісних приміщень,
розташованих на території м. Харкова та Харківської області, надання юридичних
послуг та аналізу правових аспектів за іншими об'єктами; з ФОП ОСОБА_4 щодо
юридичного супроводження угоди по придбанню нерухомості. Крім цього,
підприємством було віднесено до складу валових витрат суму у розмірі 8913,79
грн. вартості послуг приватного нотаріуса ОСОБА_5 щодо нотаріального оформлення
договору по придбанню нерухомості. Податковою інспекцією було зроблено
висновок, що оскільки ПП "Електромашстан" не було доведено зв'язок
отриманих послуг щодо захисту інтересів в суді з господарською діяльністю
підприємства, а саме, до актів виконаних робіт (послуг) не надано розрахунків
компенсації витрат в суді за годину роботи, а витрати щодо наданих послуг ФОП
ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 та приватним нотаріусом ОСОБА_5 повинні включатися на
збільшення вартості придбаної будівлі. ПП "Електромашстан" в
перевіряємому періоді в порушення пп. 5.2.1, 5.3.2, 8.1.1, 8.1.2 п. 5.2, 5.3,
8.1 ст. 5, 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств"
неправомірно було віднесено до складу валових витрат витрати у III кварталі 2006 році у
розмірі 7070,0 грн. та у IV кварталі 2006 року у розмірі 325863.79 грн.

За
перевірки ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова податковим
повідомленням - рішенням ПП "Електромашстан" від 15 березня 2007 року
№ /0 було визначено суму податкового зобов'язання з податку на
прибуток у загальному розмірі 91879,9 грн., у тому числі за основним платежем -
83349,0 грн. та за штрафними (фі­нансовими) санкціями - 8530,9 грн.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.1. п. 5.2
ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валові
витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах,
здійснюваний як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у
власній господарській діяльності. До складу валових витрат включаються: суми
будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті.

У відповідності п. 5.1. ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку
підприємств" валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у
власній господарській діяльності.

Як було встановлено судом в період з 01.11.2004р. по
10.03.2006р. громадянка ОСОБА_2 обіймала посаду заступника директора з
фінансових питань та головного бухгалтера ПП „Електромашстан". 10 березня
2006 року ОСОБА_2 за власним бажанням була звільнена (наказ № 4 від
10.03.06р.).Після звільнення ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ПП
„Електромашстан" про стягнення заробітної плати, невиплаченої при
звільнені працівника, компенсації за затримку видачі трудової книжки та
остаточного розрахунку у розмірі - 5842,24 грн. Не погоджуючись з позовними
вимогами ОСОБА_2 ПП „Електромашстан" було вимушено звернутися за правовою
допомогою до ФО-П ОСОБА_1 З метою надання юридичних послуг між ПП „Електромашстан"
та ФО-П ОСОБА_1 були укладені угода № 50/А від 22.08.06р. та угода № 52/А від
26.09.06р.

Оплата послуг ФО-П ОСОБА_1 у розмірі 7070,00 грн. була
здійсненна ПП „Електромашстан" на підставі акту виконаних робіт № 164 від
26.09.06р. до угоди № 50/А від 22.08.06р. та рахунку № 164 від 26.09.06р., а
також акту виконаних робіт № 165 до угоди № 52/А та рахунку № 165 від
26.09.06р.

Суд аналізуючи положення Закону України „Про оподаткування прибутку
підприємств" приходить до висновку,
що згідно зі ст. З Господарського кодексу України господарська діяльність - це
діяльність з виготовлення, реалізації продукції, яка здійснюється фізичними
особами, що уклали трудовий договір з власником (уповноваженим органом)
суб'єкта господарювання.

Також згідно аналізу вищенаведених статей суд приходить
до висновку , що оплата юридичних послуг пов'язаних з захистом прав і інтересів
підприємства у справах щодо нарахування та виплати заробітної плати у
будь-якому випадку також безпосередньо пов'язана з господарською діяльністю
підприємства.

Судом встановлено, що відповідно до договору № 19А від
06.11.06р. укладеного між ПП „Електромашстан" та ФО-П ОСОБА_3. та
додаткової угоди до договору № 1 від 09.11.06р. ФО-П ОСОБА_3. взяв на себе
зобов'язання надати ПП „Електромашстан" інформаційно-консультаційні
послуги, які полягають у пошуку виробничих та офісних приміщень, розташованих
на території м. Харкова та Харківської області, надання юридичних консультацій,
аналіз правових аспектів, економічної доцільності та надання порівняльної
характеристики об'єкта з іншими об'єктами. .Відповідно до акту приймання-сдачі
виконаних робіт (послуг) № 7 від 29.12.06р. та рахунку № 7 від 29.12.2006р.
загальна вартість інформаційно-консультаційних послуг ФО-П ОСОБА_3. становить
315350,00 грн.

14 листопада 2006 року між ПП
„Електромашстан" та ФО-П ОСОБА_4 було

укладеного
договір № 30 про надання юридичних послуг, згідно з яким ФО-П ОСОБА_4
зобов'язався за плату надати ПП „Електромашстан" правову допомогу -
юридичне

супроводження
правочину по придбанню нерухомості. В п. 14 Договору від 14.11.06р.

сторони
передбачили, що вартість послуг ФО-П ОСОБА_4 становить 1600,00 грн.

Факт
виконання ФО-П ОСОБА_4 взятих на себе за договором зобов'язань

підтверджується
підписаним сторонами актом № 1 сдачі-приймання наданих послуг до

договору № 30
від 14.11.2006р.

Що стосується
витрат на оплату інформаційно-консультаційних послуг ФО-П ОСОБА_3. на підставі
договору № 19-А від 06.11.06р. та додаткової угоди № 1 від 09.11.2006р. на
загальну суму 315350,00 грн. та витрат на оплату юридичних послуг ФО-П ОСОБА_4
на підставі договору № ЗО від 14.11.2006р. на загальну суму 1600,00 грн. які
згідно на думку перевіряючих позивач повинен був включені на збільшення вартості придбаної
будівлі - нежитпового приміщення виробничого призначення, розташованого:
АДРЕСА_1 по договору купівлі-продажу № 3340 від 15.12.2006р.

Суд зазначає, що згідно з п.п. 8.1.1. п. 8.1. ст. 8
Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" під терміном „амортизація" основних
фондів і нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на їх
придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку
платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією
статтею.

Суд аналізуючи
положення п.п. 8.1.1. п. 8.1. ст. 8 вищевказаного Закону приходить до висновку,
що амортизації підлягають не основні фонди, а витрати на їх придбання,
будівництво, реконструкцію.

Згідно п.п. 8.1.2. п. 8.1. ст. 8 Закону амортизації
підлягають витрати на:

- придбання основних фондів та нематеріальних
активів для власного виробничого

використання, включаючи
витрати на придбання
племінної худоби та
придбання,

закладення і
вирощування багаторічних насаджень до початку плодоношення;

·
самостійне виготовлення
основних фондів для
власних виробничих потреб,

·
включаючи витрати на
виплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на

·
виготовленні таких
основних фондів;

·
проведення всіх
видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших
видів

·
поліпшення основних
фондів;

·
капітальні поліпшення
землі, не пов'язані з будівництвом,
а саме: іригація,

·
осушення, збагачення та
інші подібні капітальні поліпшення землі.

Пунктом 8.4.1. п. 8.4. ст. 8 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" встановлено, що у разі здійснення
витрат на придбання основних фондів балансова вартість відповідної групи
збільшується на суму вартості їх придбання, з урахуванням транспортних і
страхових платежів, а також інших витрат, понесених у зв'язку з таким
придбанням, без урахування сплаченого податку на додану вартість, у разі
коли платник податку на прибуток
підприємств зареєстрований платником податку на додану вартість.

Крім цього Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7
"Основні засоби" (далі за текстом - П(С)БО 7), затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 27.04.2000р. № 92 . визначає балансову
вартість основних фондів в податковому обліку .

Згідно з п.п. 5.1. п. 5. П (С)БО 7 „Основні засоби"
до основних засобів, зокрема відносяться будинки, споруди та передавальні
пристрої.

Відповідно до п. 8 П (С)БО 7 первісна вартість об'єкта
основних засобів складається з таких витрат:

- суми, що
сплачують постачальникам активів
та підрядникам за
виконання

будівельно-монтажних робіт (без
непрямих податків);

· реєстраційні збори, державне мито та аналогічні платежі, що здійснюються в
зв'язку

· з придбанням (отриманням) прав на об'єкт основних засобів;

· суми ввізного мита;

· суми непрямих податків у зв'язку з придбанням (створенням) основних засобів
(якщо

· вони не відшкодовуються підприємству);

· витрати зі страхування ризиків доставки основних засобів;

· витрати на транспортування, установку, монтаж, налагодження основних
засобів;

- інші витрати,
безпосередньо пов'язані з доведенням основних засобів до стану, у

якому вони придатні для використання із запланованою
метою.

З вищенаведеного суд вбачає, що п. 8 П(С) БО 7 передбачає
перелік витрат на придбання основних фондів, які підлягають амортизації.

Суд аналізуючи вищевказані договора та акти виконаних
робіт до договорів приходить до висновку, що послуги надані ФО-П ОСОБА_3, ФО-П
ОСОБА_4 пов'язані з пошуком об'єкту нерухомості -виробничого приміщення,
підготовкою та оформленням документів необхідних для виникнення права власності
на такий об'єкт, пов'язані з підготовкою виробництва та з веденням
господарської діяльності підприємства.

Також суд зазначає п. 5.3. - 5.7. ЗУ „Про оподаткування
прибутку підприємств" містять
вичерпний перелік витрат, які не можуть бути включені до складу валових
витрат підприємства, будь-яких обмежень щодо віднесення до складу валових
витрат підприємства витрат на оплату наданих підприємству юридичних послуг
пункти 5.3. - 5.7. Закону не передбачають. Згідно з п. 5.11. ст. 5 Закону
установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових
витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не
дозволяється.

Виходячи з вище викладено суд приходить до висновку , що
витрати на оплату послуг ФО-П ОСОБА_3., ФО-П ОСОБА_4 були правомірно та у
відповідності до норм чинного в Україні законодавства віднесені ПП
„Електромашстан" до складу валових витрат підприємства.

Що стосується віднесення позивачем до складу валових
витрат затрат понесених на оформлення у нотаріуса ОСОБА_5 угоди
купівлі-продажуи № 3340 від 15.12.2006р приміщень виробничого призначенні
розташованого: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що 15 грудня 2006 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 було
нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу частини
комплексу (приміщень виробничого призначення). Відповідно до довідки від 15.12.2006р., виданої приватним
нотаріусом ОСОБА_5, ПП „Електромашстан" за вчинення нотаріальних дій
сплатив ОСОБА_5 суму у розмірі 8913,79 грн.

Згідно довідки виданої приватним
нотаріусом ОСОБА_5 за вчинення нотаріальної дії, а саме посвідчення договору
купівлі-продажу, реєстрований № 3340 від 15.12.2006 року, сплачено платіж у
розмірі 8913,79 грн з яких: 8500,00 грн. стягнуто плата (Дек тер «Про державне мито»);
150,00 грн. довідки про відсутність заборон; 135,00 грн. реєстрація в
Державному реєстрі правочинів; 28,79 грн. нотаріальні бланки; 100,00 грн заява
та нотаріально посвідчені копії договору.

Суд зазначає, що у відповідності до вимог п. 8 П (С)БО 7 первісна
вартість об'єкта основних засобів складається з витрат, а саме з реєстраційних
зборів, державне мито та аналогічні платежі, що здійснюються в зв'язку з
придбанням (отриманням) прав на об'єкт основних засобів.

Виходячи з вище викладеного суд
приходить до висновку, що витрати пов'язані з оформленням договору купівлі
-продажу та сплатою відповідних державних зборів повинні бути віднесені підприємством на
збільшення вартості придбаної будівлі - нежитлового приміщення виробничого
призначення, розташованої: АДРЕСА_1 по договору купівлі-продажу № 3340 від
15.12.2006р. а тому висновки ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Харкова є
обгрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного в Україні
законодавства.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 17, 86, 94, 160 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

ПОТАНОВИВ:

Адмніністративний позов Приватного підприємства
«ЕлетроМашСтан» до ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Харкова про визнання
нечинним податкового повідомлення-рішення № /0 від 15 березня 2007
року - задовольнити частково.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення №
/0 від 15 березня 2007 року винесене ДПІ у Орджонікідзевському районі
м.Харкова в частині визначення податку на прибуток в сумі 89283,4 грн., з яких
основний платіж 81006 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - 8277,4
грн.

В іншій частині податкове повідомлення-рішення №
/0 від 15 березня 2007 року винесене ДПІ у Орджонікідзевському районі
м.Харкова залишити без змін.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з
дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або у строк встановлений ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків
для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова
суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова у повному обсязі виготовлена 24.12.2007 року.

Суддя

Спірідонов М.О.