Справа № 4-1609/07
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Суддів:

Харченко
В.В.

Гончар Л.Я.

Васильченко Н.В.

Кравченко О.О.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня
2004 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2004 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, за участю третьої
особи - НАСК ”Оранта” про неправильне визначення місячного грошового утримання
для нарахування страхової суми, -

встановила:

В липні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Генеральної
прокуратури України про неправильне визначення місячного грошового утримання
для нарахування страхової суми.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що з 03 березня 1967 року по 24
березня 2004 року працював на різних посадах в органах прокуратури. 6 травня
2003 року йому було ампутовано частину правої ноги в зв'язку із захворюванням,
одержаним при виконанні службових обов'язків. Голосіївською міжрайонною МСЕК м.
Києва йому було встановлено другу групу інвалідності пожиттєво з втратою 70%
професійної працездатності, що надало йому право на одержання страхового
відшкодування. 05 березня 2004 року заявник
звернувся до НАСК "Оранта" із відповідною заявою, в якій Генеральна
прокуратура вказала суму щомісячного грошового утримання 571,0 грн., виходячи
із посадового окладу та виплати за класний чин.

Посилаючись на те, що його місячне грошове утримання складає 1167,2 грн. ,
в тому числі: посадовий оклад-436,0 грн., надбавка за класний чин-135 грн.,
надбавка за вислугу років-228,4 грн., надбавка до посадового окладу-87,2 грн.,
за виконання особливо важливих завдань-85,65 грн., щомісячна премія-194,95
грн., позивач просив зобов'язати Генеральну прокуратуру України провести
розрахунок його місячного грошового утримання, включивши в нього вказані суми.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2004 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2004
року, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з зазначеними вище судовими
рішеннями, ОСОБА_1 звернувся
з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, з посиланням на
порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Заявник в касаційній скарзі просив скасувати оскаржувані
судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, а
апеляційний суд обґрунтовано погодився з тим, що наказом Міністра оборони
України від 05 березня 2001 року № 75 було затверджено Положення про порядок
виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України. Згідно
п.1.1 цього Положення грошове забезпечення військовослужбовців визначається
залежно від посади, військового звання, кваліфікації, наукового ступеня і
вченого звання, тривалості та умов військової служби. Воно складається з
окладів грошового утримання та додаткових видів грошового забезпечення. До
окладів грошового утримання належать оклади за військовим званням та посадові
оклади. Оскільки Закон України ”Про прокуратуру” не визначає поняття грошового
утримання, а заявник працював на прокурорсько-слідчих посадах військової
прокуратури, на думку судової колегії, на нього поширюється зазначений наказ
Міністра оборони, згідно якого грошове утримання складається з окладу за
військовим званням та посадового окладу. Тому обчислення генеральною
прокуратурою грошового утримання, виходячи із посадового окладу та виплати за
класний чин, відповідає вимогам чинного законодавства, що регулює дані
правовідносини.

Згідно з ч.3 ст.211 КАС України підставами касаційного
оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги
не спростовують висновків суду і не свідчать про неправильність судового
рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 211 Кодексу
адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2004 року залишити без змін.

Ухвала є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
(підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя

Вищого адміністративного

суду України
Гончар Л.Я.