Справа № 2-а-1316/2007
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2007-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-1316/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня
2007 року 10 год.00 хв. м. Рівне

Рівненський
окружний адміністративний суд під головуванням судді Шевчук С.М. за участю
секретаря судового засідання Паршутич С.Л. та сторін і інших осіб, які беруть участь
у справі:

позивача: Дочірнє підприємство «ДЦ
-Рівне» директор Матвіюк Н.П.;

відповідача: Державна податкова інспекція у м.
Рівне в особі представників ГДПІ юридичного відділу Оніщук В.П., ГДПР- інспектор відділу
документальних перевірок Колоненко О.Ф. (копії довіреностей в матеріалах
справи);

розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дочірнього
підприємства «ДЦ -Рівне» до
Державної податкової інспекції у м. Рівне про визнання частково недійсним
податкового повідомлення-рішення від 30.10.2007року №/3/23-121, суд,
-

В С Т А Н О В И В:

Позивач- Дочірнє
підприємство «ДЦ -Рівне»
звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.
Рівне, відповідно до якого просив суд визнати
недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.10.2007
року №/3/23-121, яким позивачеві визначено податкове зобов'язання по
податку на прибуток в розмірі 28277, грн., з яких 22231грн.-основний платіж та
6046,00грн. -штрафна санкція. В подальшому головним бухгалтером позивача було подано через канцелярію суду
заяву про зміну позовних вимог вих. №79 від 10.12.2007року, відповідно до якої
головний бухгалтер позивача просив визнати частково недійсним податкове
повідомлення -рішення №/3/23-121 від 30.10.2007року.

В судовому
засіданні представник позивача (директор Матвіюк Н.П.) підтримала заяву
головного бухгалтера ДП «ДЦ -Рівне» про зміну позовних вимог та просила суд визнати частково недійсним податкове
повідомлення -рішення №/3/23-121 від 30.10.2007року на підставах та в
розмірі, визначеному в заяві про зміну
позовних вимог №79 від 10.12.2007року.

В судовому
засіданні представник позивача
надала пояснення, які повністю
співпадають з позицією, викладеною в заяві про зміну позовних вимог вих. № 79 від 10.12.2007року, а зокрема представник позивача зазначив, що 2005р. в
річній декларації підприємство задекларувало в рядках 4.1 та 4.13 валових витрат
на суму 7 232 600,00 грн. За даними перевірки інспектор виявила валових витрат
на суму 7 216 647,00 грн. Різниця становить 16000,00 грн. Представник позивача
зазначає, що під час перевірки перевіряючою в порушення п. п. 7.4.3. п. 7.4
Закону України «Про податок на додану вартість» не враховано до складу валових витрат суму вхідного податку на додану вартість в розмірі
5346,87 грн., яка визначається за даними головної книги за 2005 рік.

Поряд з
вказаним, представник позивача зазначив, що перевіряючою також під час
перевірки не враховано у складі валових витрат підприємства витрати позивача за
2005рік на придбання матеріальних цінностей, що відносяться до категорії
«основних фондів», вартість яких не перевищує 1000 гривень, що призначені для
використання у господарській діяльності платника податку на загальну суму
6587,26 гривень, в підтвердження чого залучено до матеріалів справи оборотну відомість по рах. 15 головної книги
та первинні документи на обумовлену суму.

В 2006р. в
річній декларації підприємство задекларувало в рядках 4.1 та 4.13 валових
витрат на суму 9 302 136,00 грн.. За даними перевірки відповідач
підтвердив валові витрати в сумі 9 229
657,00 грн. Різниця становить 72 479,00 грн. Під час перевірки ДПІ у м.Рівне
також не врахувала суму вхідного податку на додану вартість в розмірі 4748,71
грн. та витрати позивача за 2006рік на придбання малоцінних та швидкозношувальних предметів на
загальну суму 3181,54 гривень, в підтвердження чого залучено до матеріалів
справи оборотну відомість по рах. 15
головної книги та первинні документи на обумовлену суму. Позивач вважає, що
загальна сума його податкового зобов'язання з податку на прибуток основний платіж повинний становити 17 153,65
грн., проти 22 231,00грн основного платежу, визначеного відповідачем в
оспорюваному податковому повідомленні -рішенні. Таким чином, позивач просить
визнати недійсним податкове повідомлення -рішення №/3/23-121 від
30.10.2007року в частині визначення йому
податкового зобов'язання з податку на прибуток
в розмірі 5077,35грн -основного платежу та відповідно штрафної санкції,
нарахованої на зазначену суму.

Відповідач проти позову заперечує. В судовому засіданні представники
відповідача надали пояснення, які співпадають з позицією викладеною в
запереченні на позовну заяву, а
зокрема представники відповідача
зазначили, що в період з 13.04.2007року по 27.04.2007року проведено планову
комплексну документальну перевірку позивача, результати якої відображені в акті
перевірки від 04.05.2007року. Під час
проведеної названої перевірки посадовими особами відповідача, що проводили
перевірку, виявлено порушення позивачем підпункту 5.3.9 п. 5.3. ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку підприємств» за № 334/94-ВР від 28.12.1994
року (із наступними змінами та доповненнями), а саме під час проведення
перевірки позивач не підтвердив відповідними
первинними документами валові витрати на суму:

- 16000 грн. за 2005рік. В декларації за 2005 рік в
рядках 4.1 та 4.13 підприємством задекларовано валові витрати в розмірі 7 232
600 грн. 00 коп., за даними перевірки первинними документами та даними головної
книги за 2005 рік підтверджено лише 7
216 600 грн. 00 коп.;

- 72 924 грн. 00 коп. за 2006рік. В декларації за 2006 рік в рядках 4.1 та 4.13
підприємством задекларовано 9 302 136 грн. 00 коп., за даними перевірки
первинних документів та даних головної книги за 2006 рік підтверджено 9 229 212
грн. 00 коп.

Загальна сума непідтверджених валових витрат складає 88
924 грн. 00 коп..

У зв'язу з вказаним, за порушення
п.п 5.2.1, 5.2.6 п. 5.2, абз.4 п.п. 5.3.9 п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» відповідачем винесено податкове
повідомлення рішення (відповідно до якого позивачеві визначено податкове
зобов'язання по податку на прибуток в розмірі 28277, грн., з яких
22231грн.-основний платіж та 6046,00грн. -штрафна санкція)

Відповідач просить суд відмовити
позивачеві в задоволенні адміністративного позову

Судом досліджені
письмові докази, наявні у матеріалах справи, які подані позивачем одночасно із
позовною заявою та докази, подані позивачем та відповідачем безпосередньо в ході судового розгляду
справи.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності, суд вважає,
що адміністративний позов слід
задоволити частково.

Суд виходив з такого.

За порушення п.п 5.2.1, 5.2.6 п. 5.2,
абз.4 п.п. 5.3.9 п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств» відображені в акті документальної перевірки від
04.05.2007року відповідачем винесено
податкове повідомлення - рішення про визначення
позивачу податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 28277, грн.,
з яких 22231грн.-основний платіж та 6046,00грн. -штрафна санкція.

З акту документальної перевірки від 04.05.2007року (а.с.
15) та декларацій з податку на прибуток
підприємства за 2005рік та 2006рік (складених позивачем власноручно)
вбачається, що: в декларації за 2005 рік в рядках 4.1 та 4.13 підприємством
задекларовано валові витрати в розмірі 7 232 600 грн. 00 коп.; в декларації за
2006 рік в рядках 4.1 та 4.13 підприємством задекларовано 9 302 136 грн.. За
даними перевірки первинними документами та даними головної книги по нижче
приведеним рахункам за 2005 рік підтверджено
валові витрати в сумі 7 216 600
грн. 00 коп., різниця між задекларованими витратами та витратами встановленими за даними
перевірки становить 16000 грн., в тому числі:

Дт 20 рах Кт 68 рах - 18 700 грн.; Дт 20 рах Кт 63 рах
-32 425 грн.; Дт 22 рах Кт 63 рах - 4 678 грн.; Дт 22 рах Кт 68 рах- 331 грн.; Дт 28 рах Кт 63 рах - 3 689 709
грн.; Дт 28 рах Кт 68 рах - 2 997 877 грн.; Дт 92 рах Кт 31рах - 124 грн.; Дт
92 рах Кт 37 рах- 391 грн.;

Дт 92 рах Кт 39 рах - 117 грн.; Дт 92 рах Кт 63 рах - 45 202 грн.; Дт 92
рах Кт 68 рах - 593 грн.; Дт 93 рах Кт 31 рах - 4 090 грн.; Дт 93 рах Кт 37
рах- 317 грн.; Дт 93 рах Кт 63 рах -
311 753 грн.; Дт 93 рах Кт 68 рах - 109 924 грн.; Дт 95 рах Кт 96 рах- 463 грн..

За даними перевірки первинними
документами та даними головної книги за 2006рік підтверджено валові витрати в сумі 9 229 212 грн. 00 коп.,
різниця між задекларованими витратами та
витратами встановленими за даними перевірки становить 72479,00грн., в тому
числі:

Дт 20 рах Кт 68 рах - 35 837 грн.; Дт 22 рах Кт 63 рах
- 4 775 грн.; Дт 28 рах Кт 63 рах - 1 857 084 грн.; Дт 92 рах Кт 31 рах -
1347 грн.; Дт 93 рах Кт 39 рах -57 954 грн.; Дт 92 рах Кт 68 рах - 1 156
грн.; Дт 93 рах Кт 37 рах - 1 735 грн.;

Дт 20 рах Кт 63 рах - 11 228 грн; Дт 95 рах Кт 68 рах -
8 072 грн.; Дт 28 рах Кт 68 рах - 6 793 600 грн.; Дт 92 рах Кт 37 рах - 250
грн. 00 коп.; Дт 92 рах Кт 63 рах - 9 548 грн.; Дт 93 рах Кт 31 рах - 3 078
грн.; Дт 93 рах Кт 63 рах - 303 797 грн.; Дт 93 рах Кт 68 рах - 140 196 грн.

В ході
судового розгляду справи позивач надав суду оборотні відомості по рахунку 15 за 2005 рік, за 2006рік та
первинні документи на придбання матеріальних цінностей, що відносяться
до категорії «основних фондів», вартість яких не перевищує 1000 гривень, на
загальну суму 6587,26 гривень за 2005 рік та
на суму 3181,54 грн.

Так, згідно
до оборотної відомості по рахунку 15, вбачається, що позивачем було
відображено витрати на придбання
матеріальних цінностей, що відносяться до категорії «основних фондів», вартість
яких не перевищує 1000 гривень:

за 2005 рік: Дт 15рах Кт
63.4 рах - 2 459, 41грн..
Дт 15 рах Кт 63.7рах - 307,00грн. Дт 15 рах Кт 68.2.9рах - 3820,85грн..

за 2006рік: Дт15
рах Кт63.4 рах -
1888,22грн. Дт15рах Кт63.7
рах - 100,32 грн. Дт 15рах Кт 68.2.9 рах -
1193,0 грн.

Відповідно до наданих суду
первинних документів (копії яких
залучені до матеріалів справи) витрати позивача на придбання матеріальних
цінностей, що відносяться до категорії «основних фондів», вартість яких не
перевищує 1000 гривень, що призначені для використання у господарській
діяльності платника податку за 2006рік
становлять 3181,54грн., за 2005 рік становлять 5991,84 грн.

Щодо витрат понесених позивачем
на придбання музичного центру по
видатковій накладній № рв-19837 від 16.10.2005року на суму 289,58грн.,
мікрохвильової печі по рахунку № 20902 від 07.10.2005року на суму 259,17грн.,
то позивач не надав суду жодних доказів
про те, що придбання вказаних товарно -матеріальних цінностей пов'язане з
використанням їх у господарській
діяльності позивача. Поряд з обумовленим, позивач не підтвердив
правомірність віднесення ним до складу валових витрат затрат понесених ОСОБА_1 у зв'язку з придбання
нею товару на загальну суму 46,67 грн.
по рахунку №35399.

Підпункт 8.2.1
п.8.2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачає, що до
валових витрат платника податку відносяться витрати на придбання будь-яких
матеріальних цінностей, що відносяться до категорії «основних фондів», вартість
яких не перевищує 1000 гривень, що призначені для використання у господарській
діяльності платника податку. Такі витрати включаються до складу валових витрат
платника податку в загальному порядку.

Згідно до
пояснень позивача під час перевірки відповідачеві було надано головну книгу (в тому числі і оборотні відомості по рахунку 15) за 2005 - 2006рр. та первинні
документи, що підтверджують придбання
матеріальних цінностей, що відносяться до категорії «основних фондів», вартість
яких не перевищує 1000 гривень.

Представник
позивача ГДПР-інспектор відділу документальних перевірок Колоненко О.Ф.,
пояснила, що вона проводила документальну перевірку позивача, результати
вказаної перевірки відображені нею в акті перевірки від 04.05.2007року. Так, на стор. 4 в п. 2.10 акту перевірки
серед переліку оборотних відомостей, по рахунках, що використовувались нею при
перевірці вона відобразила «та інші».
Підтвердити або спростувати фактичні
обставини щодо надання їй під час
перевірки первинних документів, що підтверджують витрати
відображені позивачем в оборотній відомості по рахунку 15 вона не може,
оскільки не пам'ятає вказаних обставин,
адже кількість наданих їй до перевірки документів була доволі значною, а в акті
перевірки вона не відобразила, які первинні документи були їй надані до
перевірки, а які ні, крім того вона не відобразила всього переліку наданих їй
для перевірки оборотно-сальдових відомостей по всіх рахунках.

Відповідно
до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, в
супереч обумовленого, відповідач не надав суду доказів того, що під час
перевірки позивач не надав перевіряючим
первинних документів з придбання матеріальних цінностей (що відносяться
до категорії «основних фондів», вартість яких не перевищує 1000 гривень, та які
призначені для використання у господарській діяльності платника податку) на суму 5991,84 грн. за 2005 рік та на суму
3181,54грн. за 2006рік та оборотної
відомості по рах.15 в якому відображено витрати
з придбання обумовлених ТМЦ.

З
вказаного слідує, що відповідачем неправомірно нараховано позивачеві податкове
зобов'язання з податку на прибуток
визначене в оскаржуваному повідомленні -рішенні №/3/23-121 від
30.10.2007року за основним платежем 2 404,59грн. та штрафною санкцією в розмірі
1330,31грн..

Розрахунок:

- за 2005рік неправомірно нараховано
позивачеві основний платіж в розмірі
1497,96 грн.

(16000грн. -
5991,84грн.) х 25% = 2502,04 грн., де:

16000грн. - різниця між сумою валових витрат за даними перевірки та даними
відображеними в декларації позивача за 2005рік;

5991,84грн. - сума валових витрат підтверджених первинними документами та
оборотною відомістю по рах.15 за 2005рік;

25% - ставка податку на прибуток;

2502,04 грн.- фактична сума заниженого
податкового зобов'язання позивача з податку на
прибуток (основний платіж) за 2005рік.

4000грн -
2502,04грн .=1497,96 грн., де:

4000грн. - сума заниженого податкового зобов'язання
(основний платіж) за 2005рік відображена
в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, за даними розрахунку про нарахування основного платежу з податку
на прибуток та штрафної санкції (наданого відповідачем).

1497,96грн. - неправомірно нарахований
позивачеві основний платіж з
податку на прибуток за 2005рік згідно
оскаржуваного податкового повідомлення -рішення.

- за
2006рік неправомірно нараховано позивачеві
основний платіж в розмірі 906,63грн.

(72479,00грн.
-3181,54грн.) х25%)=17324,37грн., де:

72479,00грн. - різниця між сумою валових витрат за даними перевірки та
даними відображеними в декларації позивача за 2006рік;

3181,54грн.- сума валових витрат підтверджених первинними документами та
оборотною відомістю по рах.15 за 2006рік;

25% - ставка податку на прибуток;

17324,37грн.- сума заниженого
податкового зобов'язання позивача з
податку на прибуток (основний платіж) за 2006рік.

18231грн.- 17324,37грн.= 906,63грн., де

18231грн - сума заниженого
податкового зобов'язання (основний платіж) за 2006рік відображена в оскаржуваному податковому
повідомленні-рішенні, за даними розрахунку
про нарахування основного платежу з податку на прибуток та штрафної
санкції (наданого відповідачем).

906,63грн. - неправомірно нарахований
позивачеві основний платіж з
податку на прибуток за 2006рік згідно
оскаржуваного податкового повідомлення -рішення.

Разом за 2005-2006роки позивачеві неправомірно нараховано
податкове зобов'язання з податку на прибуток
визначене в оскаржуваному повідомленні -рішенні №/3/23-121 від
30.10.2007року за основним платежем в розмірі 2 404,59грн. (1497,96 грн.+
906,63грн.).

Відповідно
до п. 17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у разі коли
контролюючий орган самостійно донараховує суму
податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у
підпункті “б” підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник
податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми
недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи
податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків
податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти
відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових
періодів, що минули.

Розрахунок штрафу:

- за 2005рік
відповідачем неправомірно нараховано штрафну санкцію в розмірі
1148,98грн..

2502,04 грн. х 6 х10% = 1501,22грн.,
де:

2502,04 грн. - сума заниженого
податкового зобов'язання позивача з податку на
прибуток (основний платіж) за 2005рік;

6 - кількість податкових періодів
протягом яких не було сплачено суму
податкового зобов'язання;

10% - розмір штрафу;

1501,22грн. - штраф.

Оскільки п. 17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» містить обмеження щодо розмірі штрафу не більше, як 50% від
суми основного платежу (недоплати), то фактичний
розмір штрафу за вказаний період повинен складати не більше 1251,02грн.

2400,00грн-
1251,02 = 1148,02грн, де:

2400,00грн.- сума штрафу за 2005рік
відображена в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, за даними
розрахунку про нарахування основного
платежу з податку на прибуток та штрафної санкції (наданого відповідачем);

1251,02 грн. - фактичний розмір штрафу згідно п. 17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону
«Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»;

1148,02 грн.- сума неправомірно нарахованого штрафу за 2005рік.

- за 2006рік
відповідачем неправомірно нараховано штрафну санкцію в розмірі 181,33грн..

17324,37грн.
х 2 х10% =3464,87грн., де:

17324,37грн. - сума заниженого
податкового зобов'язання позивача з податку на
прибуток (основний платіж) за 2005рік;

2 - кількість податкових періодів
протягом яких не було сплачено суму
податкового зобов'язання;

10% - розмір штрафу;

3464,87грн.,. - сума штрафу, визначена
згідно п. 17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

3646,20грн.-
3464,87грн. = 181,33грн., де:

3646,20грн.- сума штрафу за 2006рік
відображена в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, за даними
розрахунку про нарахування основного
платежу з податку на прибуток та штрафної санкції (наданого відповідачем);

3464,87грн. - фактичний розмір штрафу згідно п. 17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону
«Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»;

181,33грн.- сума неправомірно нарахованого штрафу за 2005рік.

Разом за 2005
та 2006рік по оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні відповідачем
неправомірно нараховано штраф в розмірі
1330,31грн. (181,33 грн.+1148,02грн.).

Стосовно ж покликання позивача на те, що під час
перевірки відповідачем не враховано у складі валових витрат суму вхідного податку на додану вартість в розмірі
5346,87 грн. за 2005 рік, та в розмірі 4748,71 грн. за 2006рік, то представник позивача в судовому засіданні пояснив, що не може надати суду доказів (в
тому числі і первинних документів), які
підтверджують правомірність
віднесення та формування валових
витрат на обумовлені ним суми податку на
додану вартість.

Підпунктом 5.3.9 п. 5.3. ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачає, що не належать до
складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

За таких
обставин, суд вважає що адміністративний
позов Дочірнього підприємства «ДЦ -Рівне» до Державної податкової
інспекції у м.Рівне слід задоволити
частково.

Доказів понесення судових витрат
відповідачем не надано.

Керуючись
статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Дочірнього підприємства «ДЦ -Рівне» до Державної податкової інспекції у м. Рівне задоволити
частково.

2. Визнати недійсним податкове
повідомлення -рішення винесене
Державною податковою інспекцією №/3/23-121 від 30.10.2007року в частині визначення
Дочірньому підприємству «ДЦ -Рівне»
податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі
3734,90грн., з якої 2404,59грн -
основний платіж та 1330,31грн. -штраф.

3. В задоволенні решти
позовних вимог Дочірнього підприємства «ДЦ -Рівне» відмовити.

4. Присудити з
Державного бюджету на користь Дочірнього підприємства «ДЦ -Рівне»
1,60грн судового збору.

5. Постанова набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.
Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, постанова
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного адміністративного суду

через суд першої інстанції, який
ухвалив постанову. Заява про апеляційне
оскарження

подається протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови в повному

обсязі - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої

інстанції подається протягом 20-ти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне

оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне

оскарження.

Суддя
С.М.
Шевчук

Повний текст постанови складено
29.12.2007року.