Справа № 9/127
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2008-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИ
ВНИЙ СУД міста КИЄВА
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ
28.03.2008 р.

№ 9/127
09:15

За позовом
Товариства з обмеженою ві
дповідальністю «Центр тенде
рних процедур (всеукраїнськи
й)»

до
Державної податкової інсп
екції у Печерському районі м
іста Києва

про
визнання протиправними ді
ї

Суддя: Кротюк О.В.
Секретар судового засідан
ня: Таран Т.К.
Представники:

від позивача
Долинко О.А. (довіреність б/н
від 29.01.2008 р.)

від відповідача
Оверко І.І. (довіреність № 1324
/9/10-209 від 29.01.2008 р.)

Обставини справи:
Позивач звернувся до Ок
ружного адміністративного с
уду із адміністративним позо
вом до Державної податкової
інспекції у Печерському райо
ні міста Києва про визнання п
ротиправними дії.
Позовні вимоги обґрунтова
ні тим, що відповідне повідом
лення про проведення перевір
ок було направлене відповіда
чем з порушенням 10 денного стр
оку, тобто з порушенням вимог
ст.ст. 11-1, 11-2 Закону України «Про
державну податкову службу в
Україні».
Відповідач позовні вимоги
не визнає, просить відмовити
в задоволенні адміністратив
ного позову, посилаючись на т
е, що вчинені ним дії здійснен
і в межах повноважень та у спо
сіб, встановлений Конституці
єю України та Законом Україн
и «Про державну податкову сл
ужбу в Україні».
Розглянувши подані сторо
нами документи і матеріали, з
аслухавши пояснення предста
вників сторін, всебічно і пов
но зясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуєть
ся позов, обєктивно оцінив
ши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справ
и і вирішення спору по суті, су
д,
ВСТАНОВИВ:
Статтею 11-1 Закону Україн
и “Про державну податкову сл
ужбу в Україні” (№509-XII від 04.12.1990р.; д
алі Закон) визначено підст
ави та порядок проведення ор
ганами державної податкової
служби планових і позаплано
вих виїзних перевірок своєча
сності, достовірності, повно
ти нарахування та сплати под
атків та зборів (обов'язкових
платежів).
Аналізуючи зміст положень
статті 11-1 Закону про податков
у службу, суд приходить до вис
новку про те, що підставою для
проведення планової виїзної
перевірки платника податків
є наявність останнього у пла
ні роботи такого органу держ
авної податкової служби. При
цьому така перевірка може бу
ти реалізована органами пода
ткової служби не більше одно
го разу на рік.
Як встановлено в судовому з
асіданні та випливає з матер
іалів справи, пояснень сторі
н, будь-якої планової виїзної
перевірки відповідача в 2007 ро
ці органами державної податк
ової служби не здійснювалося
.
У відповідності до положен
ь частини 4 статті 11-1 Закону под
атковій службі право на пров
едення планової виїзної пере
вірки платника податків нада
ється лише у тому випадку, кол
и йому не пізніше ніж за десят
ь днів до дня проведення зазн
аченої перевірки надіслано п
исьмове повідомлення із зазн
аченням дати початку та закі
нчення її проведення.
Як зазначає в позовній заяв
і позивач відповідне повідом
лення було направлене з пору
шенням 10 денного строку. З цьо
го приводу суд вважає необхі
дним зазначити наступне.
У відповідності до частини
1 статті 11-2 Закону про податков
у службу зазначено, що посадо
ві особи органу державної по
даткової служби вправі прист
упити до проведення планової
або позапланової виїзної пе
ревірки за наявності підстав
для їх проведення а також под
ання відповідного направлен
ня на перевірку.
Тобто, підставою для провед
ення планової виїзної переві
рки статтею 11-1 Закону є наявні
сть у плані роботи органу дер
жавної податкової служби від
повідного платника податку.
При цьому направлення відпов
ідного повідомлення не є під
ставою для проведення планов
ої або позапланової виїзної
перевірки. Суд розцінює таке
повідомлення враховуючи час
тину третю, четверту статті 11-
2 Закону, у відповідності до як
ої проведення перевірок орга
нами державної податкової сл
ужби не повинно порушувати н
ормального режиму роботи пла
тників податків. У разі запод
іяння шкоди внаслідок поруше
ння працівниками органів дер
жавної податкової служби пра
в платників податків, встано
влених цим та іншими законам
и України, а також вимог щодо п
роведення перевірок платник
податків може звернутися до
суду із заявою про відшкодув
ання матеріальної та моральн
ої шкоди.
Тобто повідомлення про про
ведення виїзної планової пер
евірки, яке повинно надсилат
ися податковою службою за 10 дн
ів має на меті завчасного пов
ідомлення платника податків
про таку перевірку з метою на
дання останньому можливості
та відповідного часу для орг
анізації та оперативного пла
нування своїх поточних госпо
дарських процесів таким чин
ом, щоб невілювати негативні
наслідки такої перевірки ви
ключно в частині господарськ
ої діяльності платника подат
ків. У разі заподіяння шкоди в
наслідок порушення працівни
ками органів державної подат
кової служби прав платників
податків, встановлених Закон
ом, а також вимог щодо проведе
ння перевірок платник податк
ів може звернутися до суду із
заявою про відшкодування ма
теріальної та моральної шкод
и. При цьому суд зауважує про т
е, що вчасне не надсилання від
повідного повідомлення пода
тковою службою не визначаєть
ся Законом як підстава для не
проведення перевірки та/або
недопущення до перевірки ко
нтролюючих органів.
Таким чином, враховуючи вищ
езазначене, суд вважає, що нев
часне надсилання відповідно
го повідомлення є формальним
порушенням Закону, але не впл
иває на законність дій контр
олюючих органів щодо наміру
останніх провести перевірку
. Адже відповідні повідомлен
ня про проведення планової в
иїзної перевірки були направ
лені податковою службою чере
з засоби поштового звязку
та отримані позивачем.
Таке порушення може розгля
датися виключно у розрізі ма
йнових вимог з приводу відшк
одування шкоди. При цьому суд
приймає до уваги положення с
татті 2 Кодексу адміністрати
вного судочинства, у відпові
дності до якої завданням адм
іністративного судочинства
є захист прав, свобод та інтер
есів фізичних осіб, прав та ін
тересів юридичних осіб у сфе
рі публічно-правових відноси
н від порушень з боку органів
державної влади, органів міс
цевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, і
нших суб'єктів при здійсненн
і ними владних управлінських
функцій на основі законодав
ства, в тому числі на виконанн
я делегованих повноважень. П
озивач протягом усього судов
ого розгляду справи не зміг б
удь-яким чином пояснити та об
ґрунтувати свої позовні вимо
ги з приводу того, які саме йог
о права та інтереси порушено
, й з огляду на те, що перевірка
фактично не була проведена, п
осилаючись лише на зміст поз
ову з поясненням того, що йому
додати нічого. Така позиція в
итримана позивачем протягом
усього судового розгляду сп
рави, не дивлячись на те, що су
дом неодноразово розяснюв
ались положення частини 1 та 6
статті 71 Кодексу адміністрат
ивного судочинства України.

Таким чином суд вважає, що п
орушення строків направленн
я повідомлень, є формальним п
орушенням, яке не впливає на п
рава та інтереси позивача са
ме у розрізі намірів та підст
ав проведення контролюючими
органами планової виїзної п
еревірки платника податку. Т
обто фактів безпідставності
проведення перевірки судом
не встановлено. Навпаки, як ви
пливає з матеріалів справи в
ідповідач: мав підстави для п
роведення перевірки, встанов
лені статтею 11-1 Закону, план гр
афік перевірок з зазначенням
в ньому відповідача, здійсни
в направлення через засоби п
оштового звязку відповідн
ого повідомлення про перевір
ку, оформив та зареєстрував н
алежним чином відповідні нап
равлення на перевірку.
Що стосується питання поря
дку координації проведення п
еревірок суд вважає необхідн
им зазначити про наступне.
Постановою КМ України (від 2
1 липня 2005 р. N 619; далі - Порядок) зат
верджено порядок координаці
ї проведення планових виїзни
х перевірок органами виконав
чої влади, уповноваженими зд
ійснювати контроль за нараху
ванням і сплатою податків та
зборів (обов'язкових платежі
в).
У відповідності до пункту 2
Порядку формування планів-гр
афіків планових виїзних реві
зій і перевірок фінансово-го
сподарської діяльності суб'є
ктів господарювання, які про
водяться для забезпечення св
оєчасності, достовірності, п
овноти нарахування і сплати
ними податків та зборів (обов
'язкових платежів), здійснюєт
ься щокварталу всіма контрол
юючими органами за місцезнах
одженням суб'єкта господарюв
ання чи за місцем розташуван
ня об'єкта права власності, ст
осовно якого проводиться так
а перевірка.
Контролюючий орган погодж
ує до 20 числа останнього місяц
я поточного кварталу з відпо
відним органом державної под
аткової служби плани-графіки
на наступний квартал щодо од
ночасного проведення планов
их виїзних перевірок.
При формуванні планів-граф
іків контролюючі органи вста
новлюють і погоджують строки
проведення планових виїзних
перевірок, що не перевищують
відповідні строки, передбач
ені статтею 11-1 Закону України
"Про державну податкову служ
бу в Україні".
Таким чином з вищезазначен
ого суд робить висновки про т
е, що у відповідності до Поряд
ку: 1) контролюючі органі самос
тійно щокварталу здійснюють
формування своїх планів-гра
фіків планових виїзних ревіз
ій, перевірок, 2) контролюючі о
ргани встановлюють та погодж
ують свої плани-графіки з від
повідними органами державно
ї податкової служби.
У відповідності до пункту 5
Порядку керівник відповідно
го контролюючого органу несе
персональну відповідальніс
ть за дотримання плану-графі
ка планових виїзних ревізій
і перевірок та повинен забез
печити участь необхідної кіл
ькості службових осіб у їх пр
оведенні.
Таким чином, суд вважає, що п
лани-графіки податкової служ
би щодо планових виїзних пер
евірок є первинними і під них
коректуються та узгоджують
ся плани-графіки перевірок і
нших контролюючих органів. П
ри цьому право проведення по
датковою службою перевірок н
а підставі свого плану-графі
ку не ставиться в залежність
від наявності, узгодженості
планів щодо проведення інши
ми контролюючими органами пе
ревірок разом з органами дер
жавної податкової служби. На
впаки, Порядок покладає відп
овідальність за не проведенн
я разом з податковою службою
відповідальність саме на ке
рівників інших контролюючих
органів, які не є органами дер
жавної податкової служби.
Таким чином, системно аналі
зуючи положення Порядку суд
вважає, що Порядок: 1) встановл
ює первинний статус плану-гр
афіку планових виїзних перев
ірок органів державної подат
кової служби, 2) зобовязує ке
рівників інших контролюючих
органів узгоджувати та вста
новлювати свої плани графіки
самостійно з органами держа
ної податкової служби, тобто
такі графіки мають характер
похідних, 3) покладає відповід
альність на узгодження, та пр
оведення перевірок разом з о
рганами державної податково
ї служби на керівників інших
контролюючих органів, 4) не зо
бовязує органи державної п
одаткової служби узгоджуват
и свої плани-графіки з іншими
контролюючими органами, 5) не
зобовязує органи держаної
податкової служби забезпечу
вати явку представників інши
х контролюючих органів на пе
ревірку з огляду на покладен
ня як відповідальності так і
обовязку з цього приводу н
а керівників таких контролюю
чих органів, 6) не ставить в зал
ежність можливість/неможлив
ість проведення органами дер
жавної податкової служби про
ведення відповідної планово
ї виїзної перевірки за підст
ав неузгодженості графіку ін
шими контролюючими органами
, відсутності в день початку п
еревірки інших контролюючих
органів.
З огляду на вищезазначене, с
уд вважає, що за змістом полож
ення статі 11-1 Закону та норм По
рядку, останній визначає так
ий порядок координації, у від
повідності до якого всі інші
контролюючі органи поставле
ні в залежність від планів-гр
афіків податкової служби, зо
бовязані у відповідності д
о цього як узгоджувати свої п
лани-графіки перевірок, так і
забезпечувати явку своїх пр
едставників на перевірку, ін
акше виключно керівники інши
х контролюючих органів несут
ь відповідальність за невико
нання/не належне виконання н
орм Порядку.
З огляду на це, покликання п
озивача про порушення відпов
ідачем норм Порядку суд вваж
ає безпідставними та необґру
нтованими.
Щодо питання дотримання ст
років (тривалості) перевірок
суд вважає необхідним зазна
чити про наступне.
Указом Президента України
№493/92 від 03.10.1992р.(далі - Указ), пункто
м першим встановлено, що з 1 сі
чня 1993 року нормативно-правов
і акти, які видаються міністе
рствами, іншими органами вик
онавчої влади, органами госп
одарського управління та кон
тролю і які зачіпають права, с
вободи й законні інтереси гр
омадян або мають міжвідомчий
характер, підлягають держав
ній реєстрації. Такі нормати
вно-правові акти набувають ч
инності через 10 днів після їх
реєстрації, якщо в них не вста
новлено пізнішого строку над
ання їм чинності.
Пунктом другим Указу перед
бачено, що державну реєстрац
ію здійснюють нормативно-пра
вових актів міністерств, інш
их центральних органів викон
авчої влади (яким є Державна п
одаткова адміністрація Укра
їни в силу Закону (стаття 4)), орг
анів господарського управлі
ння та контролю - Міністерств
о юстиції України. Державна р
еєстрація провадиться в поря
дку, що визначається Кабінет
ом Міністрів України.
На виконання вимог Указу по
становою Кабінету Міністрів
України від 28 грудня 1992 р. N 731 зат
верджено положення “Про держ
авну реєстрацію нормативно-п
равових актів міністерств, і
нших органів виконавчої влад
и, органів господарського уп
равління та контролю, що зачі
пають права, свободи й законн
і інтереси громадян або мают
ь міжвідомчий характер” (дал
і - Положення про державну реє
страцію).
Пунктом другим зазначеног
о положення продубльовані но
рми, у відповідності до яких д
ержавній реєстрації підляга
ють нормативно-правові акти,
що зачіпають права, свободи й
законні інтереси громадян а
бо мають міжвідомчий характе
р.
У відповідності до пункту 4
Положення про державну реєст
рацію, державній реєстрації
підлягають нормативно-право
ві акти будь-якого виду (поста
нови, накази, інструкції тощо
), якщо в них є одна або більше н
орм, що:
а) зачіпають соціально-екон
омічні, політичні, особисті т
а інші права, свободи й законн
і інтереси громадян, проголо
шені й гарантовані Конституц
ією та законами України, Конв
енцією про захист прав людин
и і основоположних свобод 1950 р
оку і протоколами до неї, міжн
ародними договорами України
, згоду на обов'язковість яких
надано Верховною Радою Укра
їни, та acquis communautaire, а також з урахув
анням практики Європейськог
о суду з прав людини, встановл
юють новий або змінюють, допо
внюють чи скасовують організ
аційно-правовий механізм їх
реалізації;
б) мають міжвідомчий характ
ер, тобто є обов'язковими для і
нших міністерств, органів ви
конавчої влади, органів госп
одарського управління та кон
тролю, а також підприємств, ус
танов і організацій, що не вхо
дять до сфери управління орг
ану, який видав нормативно-пр
авовий акт.
У відповідності до пункту 15
Положення про державну реєс
трацію міністерства, інші це
нтральні органи виконавчої в
лади, органи господарського
управління і контролю направ
ляють для виконання норматив
но-правові акти лише після їх
державної реєстрації та офі
ційного опублікування. У раз
і порушення зазначених вимог
нормативно-правові акти вва
жаються такими, що не набрали
чинності, і не можуть бути зас
тосовані. При направленні на
виконання та опублікуванні
нормативно-правового акта по
силання на дату і номер держа
вної реєстрації акта є обов'я
зковим.
Відповідно до вищезазначе
ного суд вважає необхідним в
ідзначити, що посилання пози
вача на Методичні рекомендац
ії щодо складання плану-граф
іка проведення документальн
их перевірок суб'єктів госпо
дарювання, та наказ Державно
ї податкової адміністрації У
країни від 11 жовтня 2005 року N 441 Пр
о затвердження Методичних ре
комендацій щодо порядку скла
дання плану-графіка перевіро
к суб'єктів господарювання т
а взаємодії між структурними
підрозділами при їх проведе
нні є безпідставним та необґ
рунтованим.
Як зазначений наказ так і ме
тодичні рекомендації не заре
єстровані у відповідності до
вимог Указу та Порядку держа
вної реєстрації. З огляду на ц
е суд вважає, що останні не мож
уть розглядатися як норматив
но-правові акти, та й хоча б та
кі, які мають міжвідомчий хар
актер, хоча з огляду на вищеза
значене не мають і не можуть й
ого мати. Зазначені наказ та м
етодичні рекомендації, з огл
яду на вищезазначене, є виклю
чно документами внутрішньог
о користування, які регулюют
ь питання методології та орг
анізації ефективної роботи к
онтролюючого органу, не впли
вають і не можуть впливати на
права та інтереси третіх осі
б, і, з огляду на вищезазначене
, не можуть впливати на порядо
к проведення і вимог проведе
ння перевірок, які визначают
ься виключно Законом та підз
аконними нормативно-правови
ми актами з цього приводу, які
набрали юридичної сили у вст
ановленому порядку.
В такому разі суд керується
Законом, нормами статті 11-1, які
безпосередньо визначають ст
роки тривалості планової виї
зної перевірки, а саме, яка: не
повинна перевищувати 20 робоч
их днів, а щодо суб'єктів малог
о підприємництва - 10 робочих д
нів. З огляду на це, суд вважає
покликання позивача та його
позовні вимоги в цій частині
помилковим та необґрунтован
им.
Відносно забезпечення поз
ову суд вважає необхідним за
значити про наступне.
У відповідності до положен
ь частини першої статті 117 Код
ексу адміністративного судо
чинства суд за клопотанням п
озивача або з власної ініціа
тиви може постановити ухвалу
про вжиття заходів забезпеч
ення адміністративного позо
ву, якщо існує очевидна небез
пека заподіяння шкоди правам
, свободам та інтересам позив
ача до ухвалення рішення в ад
міністративній справі, або з
ахист цих прав, свобод та інте
ресів стане неможливим без в
життя таких заходів, або для ї
х відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та в
итрат, а також якщо очевидним
и є ознаки протиправності рі
шення, дії чи бездіяльності с
уб'єкта владних повноважень.

Клопотання про забезпечен
ня позову подано до суду з нен
алежним дотриманням вимог по
ложень вищезазначеної статт
і, а саме: не зазначено щодо як
их прав та інтересів позивач
а існує очевидна небезпека, н
еобґрунтовано очевидність т
акої небезпеки, не розкрито с
уть останньої в чому вона п
олягає, не зазначено ознак оч
евидної протиправності дій в
ідповідача. Необґрунтовано і
не розкрито причини неможли
вості в подальшому захисту с
воїх прав та інтересів інакш
е ніж шляхом забезпечення по
зову, та інші вимоги, визначен
і 117 статтею КАС України.
З огляду на це судом за пого
дженням з сторонами в попере
дньому судовому засіданні бу
ло узгоджено можливість вирі
шення питання про забезпечен
ня позову в судовому засідан
ні по суті, після надання пояс
нень сторонами і доказів по с
праві, інакше належне виріше
ння зазначеного клопотання у
відповідності до положень т
а принципів Кодексу адмініст
ративного судочинства Украї
ни є неможливим. Крім того, скл
адність вирішення зазначено
го клопотання обумовлено нев
ідомістю суду за причин неба
жання позивачем довести, роз
яснити та обґрунтувати суд
у відомості з приводу того, як
і ж саме права та інтереси поз
ивача потребують захисту шля
хом забезпечення позову. Крі
м того, позивачем не доведено
підстав забезпечення позову
з огляду на фактичні обстави
ни, у відповідності до яких, ві
дповідні перевірки в зазначе
ні терміни не відбулися (на да
ту початку слухання справи п
о суті терміни перевірок про
йшли) і в подальшому не мали б
законних підстав для їх пров
едення у відповідності до по
ложень Закону.
Враховуючи пояснення стор
ін, отримані докази по справі
, беручи до уваги вищезазначе
не, суд вважає клопотання поз
ивача про забезпечення позов
у безпідставним та необґрунт
ованим, з огляду на це таким, щ
о не підлягає задоволенню.
У відповідності до частини
другої статті 19 Конституції У
країни (№254к/96-ВР від 28.06.1996р.) орган
и державної влади та органи м
ісцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані д
іяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що пе
редбачені Конституцією та за
конами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України
встановлено, що суд при виріш
енні справи керується принци
пом законності, відповідно д
о якого органи державної вла
ди, органи місцевого самовря
дування, їхні посадові і служ
бові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повн
оважень та у спосіб, що передб
ачені Конституцією та закона
ми України.
Суд також бере до уваги, що з
гідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у сп
равах щодо оскарження рішень
, дій чи бездіяльності суб'єкт
ів владних повноважень адмін
істративні суди перевіряють
, чи прийняті (вчинені) вони зо
крема:
1) на підставі, у межах повно
важень та у спосіб, що передба
чені Конституцією та законам
и України;
2) з використанням повноваже
ння з метою, з якою це повноваж
ення надано;
3) обґрунтовано, тобто з урах
уванням усіх обставин, що маю
ть значення для прийняття рі
шення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджен
о);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рі
вності перед законом, запобі
гаючи несправедливій дискри
мінації;
8) пропорційно, зокрема з дот
риманням необхідного баланс
у між будь-якими несприятлив
ими наслідками для прав, своб
од та інтересів особи і цілям
и, на досягнення яких спрямов
ане це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи
на участь у процесі прийнятт
я рішення;
10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС У
країни кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
грунтуються вимоги та запер
ечення, крім випадків, встано
влених статтею 72 цього Кодекс
у.
Суд приймає до уваги те, що п
озивачем в позовних вимогах
не уточнено які саме дії він в
важає протиправними, крім то
го, позивач фактично відмови
вся доводити свої позовні ви
моги в судовому засіданні шл
яхом надання відповідних поя
снень у справі з цього привод
у, аргументуючи тим, що все заз
начено в позові, нічого іншог
о добавити він немає.
Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС Україн
и в адміністративних справах
про протиправність рішень, д
ій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень обов'яз
ок щодо доказування правомір
ності свого рішення, дій чи бе
здіяльності покладається на
відповідача, якщо він запере
чує проти адміністративного
позову.
Зважаючи на всі наведені об
ставини в їх сукупності, суд д
ійшов висновку, що позовні ви
моги позивача не підлягають
задоволенню.
Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 158-163 КАС У
країни, Окружний адміністрат
ивний суд міста Києва, -
ПОСТАНОВИВ:
1. В задоволені ад
міністративного позову відм
овити повністю.
2. В задоволені клопота
ння про забезпечення адмініс
тративного позову відмовити
.

Постанова від
повідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адм
іністративного судочинства
України набирає законної си
ли після закінчення строку п
одання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого ци
м Кодексом, якщо таку заяву не
було подано.
Постанова може бути о
скаржена до суду апеляційної
інстанції протягом десяти д
нів з дня її складення в повно
му обсязі за правилами, встан
овленими ст. ст. 185-187 Кодексу ад
міністративного судочинств
а України, шляхом подання чер
ез суд першої інстанції заяв
и про апеляційне оскарження
з наступним поданням протяго
м двадцяти днів апеляційної
скарги. Апеляційна скарга мо
же бути подана без попереднь
ого подання заяви про апеляц
ійне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановле
ний для подання заяви про апе
ляційне оскарження.

Суддя

О.В. Кротюк