Справа № К-18142/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Мироненка О.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2005 року та ухвалу цього ж
суду від 12 липня 2005 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні
дії співробітників податкових органів, на акт позапланової перевірки та на
рішення Державної податкової інспекції в Малиновському районі м. Одеси про
застосування фінансових санкцій, -

встановила:

У вересні 2004 року ОСОБА_1, як директор ТОВ
"Транс-Експо", звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати
незаконними дії співробітників Державної податкової інспекції у Суворовському
та в Малиновському районі м. Одеси при проведенні перевірки господарської
діяльності ТОВ "Транс-Експо", визнати недійсним акт перевірки
№2-НМ23-11 від 03.09.2004 року, визнати недійсним податкове
повідомлення-рішення №0062723010 від 03.09.2004 року на суму 7201400,00 грн.,
повернувши йому вказану суму, списану за актом перевірки №2-НМ23-11 від
03.09.2004 року на картку особового рахунку з ПДВ, визнати суму податкового
кредиту, підтвердженого актом перевірок на суму 7201400,00 грн. легітимним,
заборонити податковим органам проводити перевірку господарської діяльності ТОВ
"Транс-Експо" за період з жовтня по грудень 2003 року.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від
11.11.2004 р. скаргу ОСОБА_1 задоволено та визнано неправомірними дії
співробітників ДПІ в Київському районі м. Одеси, ГВПМ ДПІ в Малиновському районі
м. Одеси та ДПІ в Малиновському районі м. Одеси під час проведення повторної
перевірки господарської діяльності ТОВ "Транс-Експо".

Акт перевірки №2-НМ/23-11 від 03.09.04 визнано недійсним.

Податкове повідомлення-рішення №/0 від 03.09.04
про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 7
794 801,00 грн. визнано неправомірним та зобов'язано ДПІ в Малиновському районі
м. Одеси відновити вказану суму.

Ухвалою цього ж суду від 19.11.2004 р. змінено спосіб
виконання рішення та звернено стягнення по відшкодуванню вказаної суми ПДВ на
державний бюджет України.

Апеляційні скарги ДПІ в Малиновському районі на
вищезазначені рішення ухвалами Малиновського районного суду м. Одеси від
04.01.2005 р. були залишені без руху, а 15.02.2005 р. - повернуті апелянту.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.06.2005
р. ухвалу Малиновського районного суду
від 15.02.2005 р. було скасовано, апеляційні скарги визнані поданими, а дану
справу призначено до апеляційного розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.07.2005
р. апеляційні скарги податкового органу задоволені частково - рішення Малиновського районного суду м. Одеси від
11.11.2004 р. та ухвала цього ж суду про зміну способу виконання від 19.11.2004
р. скасовані, а провадження по справі закрито.

Не погоджуючись із ухвалами апеляційного суду Одеської
області від 21.06.2005 року та від 12.07.2005 року, ОСОБА_1 звернувся до
Верховного Суду України з касаційними скаргами в порядку визначеному ЦПК
України 1963 року, в яких, посилаючись на порушення норм матеріального і
процесуального права, просив вказані судові рішення скасувати та залишити в
силі рішення Малиновського районного суду м.
Одеси від 11.11.2004 року.

Листом Верховного Суду України від 21.11.2005 р. на підставі
п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України касаційну скаргу було передано до Вищого адміністративного суду України
для вирішення в порядку касаційного провадження.

Заслухавши доповідача, проаналізувавши правильність
застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 211 КАС України, підставами касаційного
оскарження судового рішення є порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 227 Цивільного
процесуального кодексу України (в редакції 1963 року, зі змінами та
доповненнями), суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в суді.

Згідно зі статтею 1 Господарського процесуального кодексу
України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Апеляційною судовою інстанцією встановлено, що
господарське товариство - ТОВ "Транс-Експо", в інтересах якого
звернувся заявник до суду, є самостійним суб'єктом права, самостійно захищає
свої права і несе обов'язки та може самостійно виступати суб'єктом
цивільно-правових відносин. Учасники ж товариства мають права, визначені
законом та установчими документами.

Статтею 23 ч.1 Закону України "Про господарські
товариства" визначено, що управління товариством здійснюють його органи,
склад і порядок обрання (призначення) яких здійснюється відповідно до виду
товариства. Право на звернення до суду за захистом інтересів господарських
товариств мають тільки ці товариства, як юридичні особи, а не окремі громадяни.

Відповідно до вимог законодавства ТОВ
"Транс-Експо" є юридичною особою та має цивільну правоздатність, яка
включає можливість звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно п.1 ч.1 ст. 12 ГПК України, господарським судам
підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні,
розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у
спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві.

За таких обставин, встановивши, що спірні правовідносини
склались між сторонами у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності та
виконанні державним органом функцій контролю за дотриманням податкового
законодавства суб'єктом господарювання, суд апеляційної інстанції у відповідності
із вказаними вимогами ЦПК України, що діяв на час розгляду справи, скасував
рішення суду першої інстанції від 11.11.204 року, а також ухвалу від 19.112004
року та закрив провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в
судах загальної юрисдикції..

Зазначений висновок суду відповідає вимогам діючого на
час вирішення скарги законодавства, доводами касаційної скарги не
спростовується, а відтак вимоги Глазкова Я.Є. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 224
КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення,
а судове рішення - без змін, якщо визнає, що судом не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2005 року та ухвалу
цього ж суду від 12 липня 2005 року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і оскарженню не підлягає, крім випадків,
передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: