Справа № 22а-1869/2007
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2007-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-ій інст. Галіян
Л.Є. рядок статзвіту № 22
Тернопільський міськрайонний суд №
2-а-943/06 справа № 22а-1869/07
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2007
року колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Носа
С.П.,

суддів: Любашевського
В.П.,

Яворського І.О.

при секретарі : Поворознику
Д.Б.,

за
участю:

представника апелянта Трохановського
В.Я.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові адміністративну справу за апеляційною скаргою
головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на
постанову Тернопільського міськрайонного суду від 20 квітня 2007 року, -

в с т а
н о в и л а:

постановою
Тернопільського міськрайонного суду від 25 грудня 2006 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 до Тернопільського обласного військового коміспріату про
перерахунок розміру пенсії, виплату недоотриманих сум відмовлено.

Вказана
постанова ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 27 лютого 2007
року залишена без змін.

В
березні 2007 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд постанови Тернопільського
міськрайонного суду від 25 грудня 2006 року за нововиявленими обставинами. 2
квітня 2007 року заявником було подано клопотання про заміну первинного
відповідача належним відповідачем (а.с. 52) а також було уточнено позовні
вимоги (а.с. 53-54).

Постановою
Тернопільського міськрайонного суду від 20 квітня 2007 року заяву ОСОБА_1 до
Тернопільського обласного військового комісаріату про перегляд постанови
Тернопільського міськрайонного суду від 25 грудня 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного військового комісаріату про
перерахунок розміру пенсії, виплату недоотриманих сум, за нововиявленими
обставинами задоволено. Постанову Тернопільського міськрайонного суду від 25
грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного
військового комісаріату про перерахунок розміру пенсії, виплату недоотриманих
сум скасовано за нововиявленими обставинами. Позов ОСОБА_1 до Тернопільського
обласного військового комісаріату, головного управління Пенсійного фонду
України в Тернопільській області про перерахунок розміру пенсії, виплату
недоотриманих сум задоволено частково. Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок розміру
пенсії та виплатити донараховану суму пенсії ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2006
року по 20 квітня 2007 року за останньою штатною посадою перед звільненням без
обмеження максимального розміру пенсії та без застосування ст. 40 Закону
України «Про державний бюджет на 2006 рік». В решті позовних вимог відмовлено.

Не
погодившись із постановою суду, її оскаржило головне управління Пенсійного
фонду України в Тернопільській області. В апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в
задоволенні заявлених вимог, покликаючись на неправильне застосування судом
норм процесуального права, що призвело донеправильного вирішеня справи.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача і представника апелянта, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 перебував на військовій службі в Збройних Силах Укараїни. 15 серпня
2006 року позивач звільнений з військової служби у запас за п. 67 п.п. «в» (у
зв'язку із скороченням штатів) «Положення про проходження військової служби
особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) збройних сил України, у
зв'язку з реформувнням Збройних сил України». З 01 жовтня 2006 року позивачу
виплачується пенсія від Міністерства оборони України. До складу грошового
забезпечення, з якого позивачу нарахована пенсія, увійшли: посадовий оклад,
оклад за військове звання, відсоткова надбавка за вислугу років, а також
додаткові види грошового забезпечення.

Постанова
суду першої інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції при винесенні
постанови, яка переглядається за нововиявленими обставинами керувався
положеннями ст. 40 Закону України « Про Державний бюджет України на 2006 рік», а не ст.1-1 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Суд першої інстанції, задоволивши
заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими
обставинами порушив норми процесуального права, зокрема вимоги ст. 245 Кодексу
адміністративного судочинства України, так як в заяві не зазначена жодна з підстав,
передбачених у даній статті.

Покликання заявника на те, що судом
не враховано положення ст. 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб» не можна розглядати як підставу для
перегляду рішення суду, оскільки відповідно до постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27.02.1981 року № 1 «Про практику розгляду судами у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних
справах, що набрали законної
сили» не можуть бути визнані
нововиявленими обставини, на які посилалася
особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях. Доказом
того, що не можна вважати ст.1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб» нововиявленою обставиною
є протокол судового засідання
цивільної палати апеляційного суду Тернопільської області від 27 лютого 2007
року, в якому, в поясненнях представника заявника звертається увага Апеляційного суду на статтю 1-1
згаданого Закону.

Ще одним доказом того, що незнання
про існування нормативно-правового акту, чи
його окремих положень або вирішення справи судом без врахування положень певного нормативно-правового акту, не є нововиявленою обставиною,
є положення згаданої постанови Пленуму, а
саме: „Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, які могли бути встановлені при виконанні судом вимог ст. 15
ЦПК України. Статті 15 ЦПК України
«З'ясування судом обставин справи на засадах змагальності» відповідає стаття 11 КАС України «Змагальність
сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування
всіх обставин у справі», яка передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх переконливості. Даний принцип реалізується в процесі обґрунтування сторонами своєї правової
позиції, тобто він пов'язаний з
юридичною стороною справи (вирішенням питання права). Тобто, якщо мало місце порушення принципу
змагальності, то Заявнику необхідно було
звертатись із касаційною скаргою в Вищий адміністративний суд України, із зазначенням про порушення норм процесуального
права. Оскільки Заявником не було подано
такої скарги, це означає, що Судом дотримані вимоги принципу змагальності, передбаченого статтею 11 КАС України.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що
постанова суду першої інстанції є безпідставною і підлягає скасуванню.

Керуючись
ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 3 ч. 1 ст. 202, ст. ст. 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

п о с т
а н о в и л а :

Апеляційну
скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області
задовільнити.

Постанову
Тернопільського міськрайонного суду від 20 квітня 2007 року скасувати та
прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 до Тернопільського обласного військового
комісаріату про перегляд постанови Тернопільського міськрайонного суду від 25
грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного
військового комісаріату про перерахунок розміру пенсії, виплату недоотриманих
сум, за нововиявленими обставинами - відмовити.

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Постанова
може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного
місяця з дня набрання ухвалою законної
сили.

Головуючий С.П.
Нос

Судді В.П.
Любашевський

І.О.
Яворський