Справа № 22-а-212/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Справа № 22-а-212/2008 (№
22-а-2159/2007) Головуючий 1 інстанції: Мінаєва О.М.
Категорія: 69 Доповідач:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатова Ю.М.

Суддів Шевцової Н.В.,
Водолажської Н.С.

за участю

секретаря Волошиної Я.В.

представники позивача : Симонов А.А., Криженко О.М.

представник відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м.
Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Суб'єкта підприємницької
діяльності Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2на постанову господарського суду
Харківської області від 12.07.2007 року по справі АС-41/523-06

за позовом Державної
податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова

до Суб'єкта підприємницької діяльності Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

Приватного підприємства «Форум»

про визнання недійсною угоди

ВСТАНОВИЛА:

Державна податкова
інспекція у Ленінському районі м. Харкова (надалі по тексту позивач, ДПІ у
Ленінському районі м. Харкова) звернулась до суду з позовом до Суб'єкта
підприємницької діяльності Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2(надалі по тексту
1-й відповідач, СПД ФО ОСОБА_2), Приватного підприємства «Форум» (надалі по
тексту 2-й відповідач, ПП «Форум»), в якому просила суд визнати недійсною
угоду, укладеною на підставі договору перевезення вантажів від 15.12.2003 року
№ 03/08/03 між СПД ФО ОСОБА_2 та ПП «Форум», та стягнути в доход держави все
одержане відповідачами за оскаржуваною угодою.

Як на підставу визнання угоди
недійсною позивач посилався на ст.49 ЦК України (в редакції 1963 року),
оскільки зазначена норма діяла на час укладання угоди.

Перший відповідач в судове
засідання не з'явився, заперечення на позов не надав, про час та місце розгляду
справи був повідомлений повісткою про виклик, яка направлялась на юридичну
адресу, зазначену у витязі з ЄДР, але повернулась до суду з відміткою про
закінчення терміну зберігання.

Другий відповідач в судове
засідання не з'явився, заперечення на позов не надав, про час та місце розгляду
справи був повідомлений повісткою про виклик, яка направлялась на юридичну адресу,
зазначену у витязі з ЄДР, але повернулась з відміткою
про відсутність підприємства за вказаною адресою.

Постановою господарського суду
Харківської області від 12.07.2007 року позовні вимоги задоволено. Визнано
недійсною угоду за договором перевезення вантажів від 15.12.2003 року №03/08/03
між СПД ФО ОСОБА_2 та ПП «Форум». Стягнуто з СПД ФО ОСОБА_2 на користь держави
19292 грн. Стягнуто з ПП «Форум» на користь держави 19292 грн.

Суб'єкт підприємницької діяльності Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 не
погодившись з постановою суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти
нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги перший відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а
саме п. 7.2.6, п. 7.5 п. 10.1 Закону України «Про податок на додану вартість».
Крім того, перший відповідач зазначає, що він неналежним чином не був
повідомлений про час та місце засідання суду, оскільки повістку про виклик до
суду не отримував. Також, перший відповідач зазначає, що ніякого умислу
укладати угоду, яка суперечить інтересам держави та суспільства у нього не
було. Угода була виконана у повному обсязі, на час укладання угоди другий
відповідач значився в єдиному державному
реєстрі підприємств та організацій та надавав свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість.

Позивач проти апеляційної скарги
заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Другому відповідачу направлялась
судова повіка про виклик, на юридичну адресу, зазначену у витязі з ЄДР, але
повернулась з відміткою про відсутність
підприємства за вказаною адресою.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої
інстанції встановлено, що СПД ФО ОСОБА_2, як суб'єкт підприємницької діяльності
зареєстровано виконкомом Ленінської районної ради м.Харкова, свідоцтво про
державну реєстрацію від 15.07.2003р. Перший відповідач, як платник податків,
зборів (обов'язкових платежів) перебуває на обліку в ДПІ Ленінського району м.
Харкова з 12.08.2003р., свідоцтво НОМЕР_1 про реєстрацію платника податку на
додану вартість.

Судом також встановлено, що фахівцями Державної
податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова в ході проведення
перевірки повноти, своєчасності, достовірності
сплати податкових зобов'язань СПД ФО ОСОБА_2було встановлено, що першим
відповідачем було віднесено до складу податкового кредиту по ПДВ суми ПДВ,
сплачені ПП «Форум» по договору на перевезення вантажів від 15 грудня 2003р. №
03/08/03. За умовами вказаного договору другий відповідач повинен виконати
перевезення вантажу, а перший відповідач оплатити послуги по їх перевезенню.
Загальна вартість виконаних по договору робіт складає 19 292,0 грн. у тому
числі ПДВ у сумі 3 298,5 грн.

На виконання даного договору було складено податкові
накладні: від 30.12.2003 року № 25 на загальну суму 2492 грн. у тому числі ПДВ
498,5 грн.; від 29.02.2004 року № 9 на загальну
суму 6000,0 грн. у тому числі ПДВ 1 000,0 грн.; від 31.03.2004 року № 10 на
загальну суму 10 800 грн. у тому числі ПДВ 1800 грн. Проведення розрахунків по укладеному договору підтверджується наданими
квитанціями прибуткового касового ордеру: від 30.12.2003 року №25 на
загальну суму 2492,00 грн.; від 29.02.2004р. № 9 на загальну суму 6 000,0 грн.; від 31.03.2004р. № 25 на загальну суму 10
800,0 грн.

Рішення Кировського районного суду м. Донецька від
21.10.2002р. визнано недійсними з моменту реєстрації установчі документи ПП
„Форум" (статут зареєстрований Міським виконавчим комітетом м. Донецька за
№ 04042844ю0060088 та рішення власника від 11.03.2001 року) Свідоцтво платника
податку на додану вартість № 07933787, видане 26.03.2001 року - визнано
недійсним з моменту видачі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що отримавши оплату по наведеній угоді готівкою, ПП
„Форум"' не будучи платником ПДВ не нарахував та не сплатив до бюджету
податкове зобов'язання з ПДВ, в той же час СПД ФО ОСОБА_2 нарахувала собі
податковий кредит від цієї операції з
отриманням права на відшкодування зазначеної суми ПДВ з бюджету. Таким
чином, суд дійшов до висновку, що при укладанні договору перевезення вантажів
від 15 грудня 2003р. № 03/08/03 між СПД ФО ОСОБА_2 та ПП „Форум", в діях
відповідачів просліджується умисел відповідачів на укладання угоди з метою приховування доходів від оподаткування
(недекларування та несплата зазначеного у податковій накладній ПДВ
другим відповідачем та його віднесення до податкового кредиту та декларування
першим відповідачем), тобто угода укладена в умовах незаконного характеру
діяльності суб'єктів господарювання і суперечить інтересам держави і
суспільства.

Колегія суддів не може погодитися і зазначеними висновками суду першої
інстанції, з наступних підстав.

Задовольняючи позов ДПІ у
Ленінському районі м. Харкова, суд не врахував, що саме по собі визнання у
судовому порядку недійсними установчих документів ПП „Форум”, його свідоцтва
платника податку на додану вартість не є підставою для визнання спірної угоди
такої, що укладена з метою суперечною інтересам держави та суспільства.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

З матеріалів справи вбачається, що як на момент укладання
угоди, так і на час розгляду справи в суді ПП „Форум” перебувало в Єдиному
державному реєстрі (т.2 а.с.4), на час укладання угоди мало свідоцтво платника
податку на додану вартість (т.2 а.с.5).

У відповідності до вимог статті 49 Цивільного кодексу
УРСР, який втратив чинність з 1 січня 2004 року, якщо угода укладена з метою,
суперечною інтересам держави і суспільства, то вона є недійсною.

При наявності умислу на укладення такої угоди у обох
сторін - в разі виконання угоди обома сторонами - в доход держави стягується
все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди однією стороною з другої
сторони стягується в доход держави все одержане нею і все належне з неї першій
стороні на відшкодування одержаного. При наявності ж умислу лише у однієї з
сторін все одержане нею за угодою повинно бути повернуто другій стороні, а
одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується в
доход держави.

Цивільний кодекс України, який набрав чинність 1 січня
2004 року, серед правових наслідків вчинення правочину, який порушує публічний
порядок, не встановлює санкцій аналогічних тим, які були встановлені статтею 49
Цивільного кодексу УРСР.

Разом з тим, такі санкції за укладення угоди (вчинення
господарського зобов'язання) з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, встановлені Господарським кодексом України.

Згідно з частиною першою статті 207 Господарського
кодексу України, який набрав чинність з 1 січня 2004 року, господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із
сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсний
повністю або в частині.

Положення статей 207 та 208 Господарського кодексу
України слід застосовувати з урахуванням того, що правочин, який вчинено з
метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить
моральним засадам суспільства, а тому згідно з частиною першою статті 203,
частиною другою статті 215 Цивільного кодексу України є нікчемним, і визнання
такого правочину недійсним судом не вимагається. Органи державної податкової
служби, вказані в абзаці першому статті 10 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні", можуть на підставі пункту 11 цієї статті
звертатись до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних
за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їхню нікчемність. У разі задоволення позову
висновок суду про нікчемність правочину має міститись у мотивувальній, а не в
резолютивній частині судового рішення.

Санкції застосовуються за вчинення правочину з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Разом з тим, за змістом
частини першої статті 208 Господарського кодексу України застосування цих
санкцій можливе лише в разі виконання правочину хоча б однією стороною.

Санкції, встановлені частиною першою статті 208 цього
Кодексу, не можуть застосовуватися за сам факт несплати податків (зборів, інших
обов'язкових платежів) однією зі сторін договору. За таких обставин
правопорушенням є несплата податків, а не вчинення правочину. Для застосування
санкцій, передбачених частиною першою статті 208 Кодексу, необхідним є
наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою
приховання ухилення від сплати податків.

Частиною першою статті 208 Господарського кодексу України
передбачено застосування санкцій лише судом. Це правило відповідає нормі
статті. 41 Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може бути
застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом.

Оскільки санкції,
передбачені цією частиною, є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в
доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі
санкції не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими як такі, що
відповідають визначенню частини першої статті 238 Господарського кодексу
України. Тому такі санкції можуть застосовуватись лише протягом строків,
встановлених статтею 250 Господарського кодексу України.

Враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,
висновок суду про доведеність податковою інспекцією того, що спірний договір
укладений з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства не
ґрунтується на наведених нормах законодавства та встановлених обставинах
справи.

Крім того,
колегія суддів зазначає, що згідно 250 Господарського кодексу України
адміністративно-господарські санкції можуть
бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня
виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим
суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків ,
передбачених законом.

Отже,
оскільки позивач подав адміністративний позов до господарського суду лише
06.12.2006р., тобто майже через 3 роки після укладення відповідачами спірної
угоди, колегія суддів вважає, що позивачем порушено строки, передбачені ст.250
ГК України щодо застосування до відповідачів адміністративно-господарських
санкцій.

Таким чином, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу
першого відповідача, скасовує постанову суду першої інстанції з прийняттям
нової постанови про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.3
ст.198, п.п.3, 4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 -
задовольнити..

Постанову господарського суду
Харківської області від 12.07.2007 року по справі АС-41/523-06 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні
позову Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова до
Суб'єкта підприємницької діяльності Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
Приватного підприємства «Форум» про визнання недійсною угоди - відмовити.

Постанова набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня складання постанови у повному обсязі, шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий (підпис) Ю.М.Філатов

Судді: (підпис) Н.В. Шевцова

(підпис)
Н.С.Водолажська

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Н.В.Шевцова