Справа № 22а-1571/2007
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2007-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 22а -1571/07
головуючий суддя у 1-ій категорія статобліку -31 інстанції
(справа № 11/287/07-АП)
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада
2007 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Туркіна Л.П. (доповідача),

суддів: Коршуна А.О.,
Проценко О.А.

при секретарі Серьогіна О.В.

за участю представників сторін

позивача: ОСОБА_1, довіреність від 06.03.07 р.,

прокурора Зіма В.Б. посвідчення № 117

відповідача:
Балабко А.В. довіреність № 8071/10/10 від 04.07.07 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Запоріжжя

на постанову господарського суду Запорізької області
від 24 травня 2007 р. у адміністративній справі № 11/287/07-АП

за позовом Приватного
підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя

до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі, м. Запоріжжя

за участю Прокуратури Запорізької області

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и л а:

Постановою господарського суду Запорізької області від 24.05.2007 р задоволено
адміністративний позов Приватного підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Ленінському
районі, м. Запоріжжя та визнано нечинними податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя від 07.08.2006 року № /0 та № /0., а також на
користь позивача з державного бюджету стягнуто судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн.

Не
погодившись з висновками суду першої інстанції, ДПІ у Ленінському районі м.
Запоріжжя звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову
господарського суду Запорізької області від 24.05.2007 р., та постановити нове
рішення яким відмовити в задоволені позову.

Свої вимоги апелянт обгрунтовує, тим що судом не
враховано наступні обставини:

- перевірку позивача проведено
податковим органом у відповідності до норм Закону України „Про порядок
погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами ” та
Закону України „ Про податок на додану вартість».

Суд, на думку апелянта,
неправомірно погодився з тим, що податкові декларації СГД- фізичних осіб за
1,2,3 квартали не є податковими
деклараціями на підставі пункту 1.11 ст. Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами ”, а також не прийняв
до уваги, що витрати, понесені
відповідачем у сумі 94765 грн., не є
підтвердженими документально, оскільки нам не надані документи або пояснення про джерело готівкових коштів,
які передані постачальникам за придбані товари.

Твердження ПП ОСОБА_2 про використання позичаних готівкових грошей
у скарзі від 28.08.2006 року та надання ПП ОСОБА_2 до скарги 28.08.06 року за №
45/е копії його розписки від 10.01.05 року про отримання готівкових коштів у
розмірі 115000 грн. від ОСОБА_3 не є документальним підтвердженням та
підставою для включення зазначеної суми
до валових витрат.

Судом не прийнято до уваги ст.13
розділу IV
Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян” від 26.12.1992 року № 13-92, Додаток 7 до Інструкції про прибутковий податок з громадян (в редакції наказу ДПА України від 14.02.2001
року № 53 з змінами та доповненнями ) відповідно до яких, до складу валових
витрат належать витрати, безпосередньо пов'язані з одержанням валового доходу у звітному періоді.

За результатами проведеного під час
перевірки порівняльного аналізу кількісних та вартісних показників
відвантажених та фактично оплачених товарів, фактично оприбуткованих та
фактично оплачених товарів ПП ОСОБА_2 встановлено, що у 2005 році частина
відвантажених до покупців товарів не оплачена у сумі 79167,46 грн.

Таким чином, витрати з придбання
відвантажених, але не оплачених товарів, не може бути включено до складу
валових витрат за 2005 рік у сумі 78188,131 грн.

Податковим органом також зазначено,
що у « 2005 році у розмірі 10 066,20 грн. (без ПДВ) за готівковими розрахунками
ПП ОСОБА_2 була придбана металопродукція виробництва ВАТ „МК Запоріжсталь” .
Необхідність сортування готової металопродукції виробництва ВАТ „МК
„Запоріжсталь”” не передбачено ні у жодному договорі з покупцями
металопрокату, ні у договорах з постачальниками
товару. У договорах з покупцями товару (металопродукції) відсутній пункт
про необхідність сортування товару (готової металопродукції ВАТ „МК
„Запоріжсталь”” ) . Відповідно, грошові
кошти за продані товари перераховано на
рахунок ПП ОСОБА_2 без урахування послуг з сортування металопродукції. Тобто, для
одержання доходу ПП ОСОБА_2 від продажу товарів (металопродукції ВАТ „МК
„Запоріжсталь””) не має значення, чи
були ПП ОСОБА_2 отримані та оплачені
послуги з сортування металопродукції, чи ні. Це означає, що що оплата готівкою
за послуги з сортування металопродукції
у розмірі 10 066, 20 грн. безпосередньо не пов'язана з одержанням
доходу та не має бути включена до складу валових витрат за 2005 рік.»

Виходячи з викладеного, апелянт
зазначає, що рішення суду в частині скасування зобов'язань, нарахованих з ПДВ,
не є обгрунтованим, оскільки в порушення
вимог п.п. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» ПП
ОСОБА_2 безпідставно включено до складу податкового кредиту суму ПДВ 2013,24
грн. , яка сплачена у вартості послуг по сортуванню металопродукції.

Позивач заперечує
проти апеляційної скарги, вважає
що доводи апеляційної скарги не обґрунтовані, а постанова суду прийнята при
повному, всестороньому і об'єктивному досліджені обставин справи.

Перевіривши
законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя були прийняті податкові
повідомлення - рішення від 07.08.06 р.:

1. №
/0, яким позивачу визначено податкове зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб в сумі 13649,96 грн. у зв'язку з порушенням ст.ст. 13,14
Декрету КМУ „Про прибутковий податок з громадян” № 13-92 від 26.12.1992 рокуіз змінами та
доповненнями;

2. № /0, яким позивачу донараховано
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 2013,24 та штрафні санкції - 1006,62 грн., усього - 3019,86 грн. у зв'язку з порушенням порушення пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
від 03.05.1997 р. № 168/97-ВР „Про податок на додану вартість”.

Підставою для прийняття вказаних
повідомлень-рішень послужив Акт про результати планової документальної
перевірки фізичної осіби - підприємця ОСОБА_2, з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства за період з 01.04.2003 р. по 31.03.2006 р.
за № 397/17- від 27.07.06 р.

Згідно акту перевірки ДПІ встановлені наступні порушення:

„.... За результатами перевірки на підставі
наданих для перевірки документів встановлено розбіжність між сумою оплати
товарів готівкою та сумою готівки, що була знята ПП ОСОБА_2 з банківського
рахунку в сумі 1131718 грн. З
урахуванням даних АРМ „Облік податків та платежів”, Відомостей про одержані
доходи ПП ОСОБА_2 не є засновником будь-якого суб'єкта господарювання,
не має основного місця роботи, не є власником будь-якого майна, не отримав
доходів від іншій діяльності. Під час перевірки ПП ОСОБА_2 не надані документи
або пояснення про джерело готівкових коштів у розмірі 113718 грн., які передані за придбані товари постачальникам ТОВ
„Наврал” та ТОВ „ТеплоКипоПрибор”, тобто
валові витрати ПП ОСОБА_2 не підтверджуються
документально у розмірі 94 765,0 грн.:

- за
2005 рік у сумі 109762 грн., без ПДВ 91468,33 грн.

- за 1
кв. 2006 року у сумі 3956 грн., без ПДВ 3296,67 грн.

Відповідно до ст. 13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян”від
26.12.1992 року № 13-92, Інструкції про прибутковий податок з громадян, Додаток
7 до Інструкції про прибутковий податок з громадян (в редакції наказу ДПА
України від 14.02.2001 р.№ 53 з змінами та доповненнями) до складу валових
витрат належать витрати, безпосередньо пов'язані з одержанням валового доходу у звітному періоді.

За
результатами проведеного під час перевірки порівняльного аналізу кількісних та
вартісних показників відвантажених та фактично оплачених товарів, фактично
оприбуткованих та фактично оплачених товарів ПП ОСОБА_2 встановлено, що у 2005 році частина відвантажених до покупців товарів не оплачена у сумі 79167,46 грн.

Таким чином, витрати з придбання відвантажених, але не оплачених товарів,
не має бути включено до складу валових витрат за 2005 рік
у сумі 78188,131
грн.

Крім того, за результатами перевірки
встановлено включення до складу валових витрат оплати послуг з сортування
металопрокату у 2005році у розмірі 10066,20грн. (без ПДВ). Необхідність
сортування готової металопродукції виробництва ВАТ "МК
"Запоріжсталь" не передбачено ні у жодному договорі з покупцями
металопрокату, ні у договорах з постачальниками товару. Таким чином, оплата готівкою
за послуги з сортування металопродукції у розмірі 10 066,20 грн. не пов'язана з одержанням доходу та не має бути включена до складу
валових витрат за 2005 рік.

За результатами перевірки встановлено завищення ПП
ОСОБА_2 суми податкового кредиту у деклараціях з ПДВ за 2005рік у розмірі
2013,24грн. (послуги з сортування товарів) по податкових накладних:

№34 від 23.08.05
сума ПДВ 890,60грн.

№38 від 23.09.05
сума ПДВ 808,24грн.

№50 від 23.11.05
сума ПДВ 314,40грн.

В порушення вимог п.п.7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. №168/97 -ВР зі змінами та доповненнями ПП ОСОБА_2 безпідставно включено до складу
податкового кредиту суму ПДВ 2013,24грн., яка сплачена у вартості послуг по
сортуванню металопродукції, які виконанні ТОВ "ТеплоКипоПрибор".

Висновки податкової є такими, що суперечать
діючому законодавству, виходячи х
наступного.

Відповідно до п.п.9.12.1 п.9.12 ст.9 Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб” № 889-IV від 22.05.03 р. оподаткування
доходів, отриманих фізичною особою від
продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її
підприємницької діяльності без створення юридичної особи, здійснюється за
правилами встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Основним актом спеціального законодавства з
оподаткування доходів фізичних осіб - підприємців, що не обрали спрощену
систему оподаткування і обліку, є Декрет
КМУ „Про прибутковий податок громадян” № 13-92 від 26.12.1992 року.

Абзацем 3 ст.13 Декрету КМУ визначено, що
до складу витрат, безпосередньо пов'язаних
з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу
валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом
України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

Відповідно до Декрету, якщо підприємець
одержував протягом звітного періоду доходи, то витрати, понесені ним протягом
того ж самого звітного періоду, що відповідатимуть складу валових витрат за
Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств”, і документально
підтверджуються прибутковими і платіжними документами, згідно зі ст. 13 Декрету
повинні бути враховані при визначені об'єкту оподаткування. Факт витрачення у
сумі 94 765, 0 грн. коштів для господарської діяльності (закупівлі товарів,
робіт, послуг) підтверджується відповідачем, але при цьому можливість включення
таких витрат до складу валових,
безпідставно ставиться у залежність від визначення джерела походження коштів.
Оскільки жодний нормативний акт України не пов'язує право на віднесення витрат до складу валових у
залежність від того, яким чином суб'єктом підприємницької діяльності у звітному періоді чи попередніх періодах отримано кошти, висновок господарського суду щодо неправомірності виключення зі складу
валових витрат сум, сплата яких документально підтверджена , з підстав того, що
джерело походження коштів викликає у Відповідача сумнів, повністю відповідає
обставинам справи і чинному законодавству України.

У розділі 4 „Висновок” акту первірки
зазначено, що позивачем занижено податкове зобов'язання за податком
з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності за 2005 р. на 13175,19 грн.. Зазначену суму,
зокрема пов'язано з обставинами
викладеними у розділі 3.1.2 (стор.8) акту перевірки де відповідачем здійснено
порівняння сум одержаних товарів, їх оплати, відвантажених товарів, їх оплати
(згідно виписок банку), у господарській діяльності позивача. Як зазначає
відповідач, протягом 2005 року позивач до складу валових витрат включив
вартість одержаних і оплачених ним товарів на загальну суму 736523,41 (без
ПДВ), та не одержав оплату за відвантажені товари в сумі 79167,5 грн.
внаслідок чого зі складу валових витрат
видповідачем виключено 78188,13 грн.

Як зазначалося вище, звітним періодом для
фізичної особи-підприємця є рік.

З огляду на це, здійснені відповідачем помісячні
порівняння і помісячні виключення певних сум з валових витрат, є порушенням
встановленого Декретом порядку визначення валових доходів і валових витрат,
оскільки лише за наслідками року (а не за наслідками окремих операцій чи
окремих місяців) відповідно до Декрету № 13-92 можливе визначення сукупного
валового доходу і сукупних валових витрат.

Крім
того, розрахунок відповідача містить посилання виключно на дані про рух коштів на банківському рахунку,
і не містить інформації про готівкові надходження.

Розрахунки відповідача наведені не суцільним порядком за увесь 2005 рік,
і не за кожниймісяць року, а вибірково - за певні місяці, що не дозволяє
пересвідчитися у їх достовірності та правильності
розрахунків.

В
наслідок цього, судом першої інстанції був зроблений правильний висновок
стосовно неправомірності рішення відповідача і в цій частині.

Судом
встановлено, що позивач розрахувався за отримані від контрагента послуги з
сортування металопродукції повністю, надав цьому документальні підтвердження,
не заперечувані відповідачем, а також податкові накладні, оформлені належним
чином, які підтверджують суми сплаченого податку на додану вартість. На думку відповідача, вартість таких послуг
підлягає виключенню зі складу валових витрат, оскільки необхідність сортування
готової металопродукції виробництва ВАТ „МК „Запоріжсталь” не передбачено ні у
договорах з покупцями металопрокату, ні у договоріх з постачальниками товару.
Таким чином, оплата за послуги з
сортування металопродукції у розмірі 10066,20 грн., на думку відповідача не пов'язана з одержанням доходу за 2005 рік.

Згідно
ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що перебачені
Конституцією та законами України. При цьому жоден нормативний акт не відносить
визначення доцільності господарських операцій до компетенції податкових
органів.

На думку
відповідача, позивач порушив при формуванні податкового кредиту п.7.4.1 п.7.4
ст.7 Закону України № 168/ 97-ВР від 03.04.97 р. „Про податок на додану вартість ”.

Такий
висновок відповідача спростовується наступним.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану
вартість ”, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих платником податку за
ставкою, встановленою п.6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку
з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності
платника податку.

Згідно
абз. 4 пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” не
підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з придбанням
товарів (послуг), не підтверджені зокрема, податковими накладними.

Наявність
на момент перевірки податкових накладних, оформлених належним, що
підтверджують сплату позивачем ПДВ у складі вартості послуг з сортування
металопродукції (податкові накладні № 34
від 23.08.05 р., № 38 від 23.09.05 р.; № 50 від 23.11.05 р.), встановлено судом
і відповідачем не заперечується.

Таким
чином, відповідно до зазначених норм закону, позивач має відповідне право на
відображення в складі податкового кредиту сум ПДВ, що містяться у вартості
придбаних ним послуг, на підставі отриманих податкових накладних.

Вищенаведені обставини свідчать про
те, що суд дав правильну правову оцінку обставинам справи і вона не суперечить вимогам процесуального і матеріального права,
а доводи апеляційної скарги щодо їх
неправильного застосування є необґрунтованими
та висновків суду не спростовують , оскільки
ґрунтуються на невірному трактуванні позивачем наведених норм
матеріального права.

За таких обставин постанова господарського суду підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга відповідача без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200,
205, 206 КАС України , колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя

залишити без задоволення, постанову господарського суду Запорізької області від 24 травня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановляння і
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця
з часу виготовлення повного тексту.

Ухвалу
складено у повному обсязі 22.01.2008р.

Головуючий суддя: Л.П. Туркіна

Судді: А.О.Коршун

О.А.Проценко