Справа № 22-а-1367/2007
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2007-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Володарського, 46 (1 корпус)
Справа
22-а-1367/07 Категорія - 41
інстанції -Зелінський В.Г. Доповідач - Ємельянова В.І.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

20.02.2007
року

м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду в складі :

Головуючого - судді
Ємельянової В.І.

Суддів
Шевцової Н.В.

Філатова Ю.М.

За участю секретаря
Волошиної Я.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2007р.
по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської районної Ради про
визнання протиправними та скасування рішень Ізюмської районної ради V скликання
XII сесії від 20.02.2007 року «Про недовіру голові Ізюмської районної державної
адміністрації ОСОБА_1», «Про звіт голови Ізюмської районної державної
адміністрації про виконання Програми соціально-економічного та культурного
розвитку Ізюмського району, районного бюджету і здійснення районною державною
адміністрацією делегованих їй районною радою повноважень за 2006 рік», -

В С Т А Н О В И Л А :

26.02.2007
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Ізюмської районної ради про
визнання протиправним та скасування рішення Ізюмської районної ради V скликання
XII сесії від 20.02.2007 року «Про недовіру голові Ізюмської районної державної
адміністрації ОСОБА_1».

В
обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_1 зазначила, що в порушення ч.4,
ч.10 ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» 20 лютого
2007 року попередній розгляд питання щодо висловлення недовіри голові Ізюмської
районної державної адміністрації постійними комісіями не проводився. На
порушення ч.1 ст. 20; п. 9 ч.2 ст. 19 Закону України «Про статус депутатів
місцевих рад», колективного та вільного обговорення питання про недовіру голові
райдержадміністрації не проводилось. Також були порушені вимоги п.п.3.4 п.3
розділу 2 Регламенту Ізюмської районної ради, в частині складу лічильної
комісії.

Крім того позивачка просила визнати протиправним рішення
Ізюмської районної ради V скликання XII сесії від 20 лютого 2007 року «Про звіт
голови районної державної адміністрації про виконання Програми
соціально-економічного та культурного розвитку Ізюмського району, районного
бюджету і здійснення районною державною адміністрацією делегованих їй районною
радою повноважень за 2006 рік» і скасувати його,
посилаючись на необ'єктивність висновків постійних комісій»

Відповідач позов не визнав посилаючись на законність
прийнятих рішень і відсутність порушень закону Ізюмською районною радою.

Постановою
Ізюмського міськрайонного суду від 29.05.2007р. в задоволенні позову ОСОБА_1 до
Ізюмської районної ради про визнання протиправним та скасування рішення
Ізюмської районної ради V скликання XII сесії від 20 лютого 2007 року « Про
недовіру голові Ізюмської районної державної адміністрації ОСОБА_1» та позову
ОСОБА_1до Ізюмської районної ради про визнання протиправним та скасування
рішення Ізюмської районної ради V скликання XI1 сесії від 20 лютого 2007 року
«Про звіт голови районної державної адміністрації про виконання Програми
соціально-економічного та культурного розвитку Ізюмського району, районного
бюджету і здійснення районною державною адміністрацією делегованих їй районною
радою повноважень за 2006 рік» відмовлено.

На вказану постанову суду позивачка подала
апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального і процесуального права. Прийняти нову
постанову по справі, якою позов задовольнити, визнати протиправним
рішення Ізюмської районної ради V скликання XII сесії від 20.02.2007 року «Про
визнання роботи голови райдержадміністрації ОСОБА_1 за 2006 рік незадовільною»
і скасувати його та визнати протиправним рішення Ізюмської районної ради V
скликання XII сесії від 20.02.2007 року «Про недовіру голові Ізюмської районної
державної адміністрації ОСОБА_1» і
скасувати його.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду
першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям нової постанови,
якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Приймаючи постанову про відмову в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до Ізюмської районної Ради в частині визнання
протиправним та скасування рішення Ізюмської районної ради V скликання XII
сесії від 20.02.2007 року «Про недовіру голові Ізюмської районної державної
адміністрації ОСОБА_1», колегія суддів Ізюмського міськрайонного суду Харківської області виходила із того, що
рішення Ізюмської районної ради V скликання XII сесії від 20.02.2007 року «Про
недовіру голові Ізюмської районної державної адміністрації ОСОБА_1» прийняте
відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду не погоджується з цим висновком. Перевіряючи рішення
суду першої інстанції колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції
надана оцінка лише дотриманню процедури прийняття рішення про висловлення
недовіри голові райдержадміністрації. Судом першої інстанції не доведені
підстави та обґрунтування прийняття районною радою рішення про висловлення
недовіри голові райдержадміністрації.

Відповідно до ст.104 Кодексу адміністративного
судочинства України, до адміністративного суду має право звернутися з
адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи
інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до пункту 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування
в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що розпорядженням голови Харківської обласної
державної адміністрації № 148-К від 21 березня 2005 року «Про призначення
ОСОБА_1 головою Ізюмської районної
державної адміністрації» ОСОБА_1 була призначена на посаду голови Ізюмської
районної адміністрації Розпорядженням
Президента України від 12 березня 2005 року № 704/2005 - рп.(т. 1 а.с 6 ).

Відповідно до п.8 ст.
9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» повноваження голів місцевих
державних адміністрацій
припиняються Президентом України у разі висловлення недовіри більшістю (дві
третини) голосів від

складу
відповідної ради.

Рішенням Ізюмської районної ради V скликання XII сесії
від 20 лютого 2007 року голові Ізюмської районної державної адміністрації
ОСОБА_1 висловлено недовіру (т.1 а.с.11).

Відповідно до пункту 29 частини першої статті 43 Закону
України «Про місцеве самоврядування в Україні » прийняття рішення про недовіру
голові відповідної місцевої адміністрації вирішується виключно на пленарному
засідання відповідної ради.

На пленарному засіданні XII сесії Ізюмської районної ради
V скликання 20 лютого 2007 року, відповідно до порядку денного пленарного
засідання ради та протоколу пленарного засідання ради (т.1. а.с.8, 27-64) був
заслуханий звіт голови районної державної адміністрації ОСОБА_1 про виконання
програми соціально-економічного та культурного розвитку Ізюмського району,
районного бюджету і здійснення районною державною адміністрацією делегованих їй районною радою повноважень за
2006 рік та розглянуто питання про недовіру голові Ізюмської районної державної адміністрації ОСОБА_1

Як вбачається із протоколу пленарного засідання ради,
депутати районної ради, заслухавши та
обговоривши звіт голови райдержадміністрації
про виконання Програми соціально-економічного та культурного розвитку
Ізюмського району, визнали роботу голови райдержадміністрації незадовільною, що
стало підставою для прийняття рішення про висловлення недовіри голові
райдержадміністрації.

Відповідно до частини 3 статті 1 «Про місцеві державні
адміністрації» місцева державна
адміністрація в межах
своїх повноважень здійснює виконавчу владу
на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці,
а також реалізує повноваження, делеговані їй
відповідною радою.

Аналіз та узагальнення законодавства дає підстави зробити
висновок, що голова державної адміністрації зобов'язаний відповідально ставитися до виконання
обов'язків із забезпечення комплексного соціально-економічного розвитку
території та реалізації державної політики у визначених законодавством сферах
управління. До таких сфер належать:

- забезпечення законності, охорони прав, свобод і
законних інтересів людини та громадянина;

-соціально-економічний розвиток відповідної території;

-бюджет, фінанси та облік;

- управління майном, приватизація та підприємництво;

-промисловість, сільське господарство, будівництво,
транспорт і зв'язок;

-наука, освіта, культура, охоронна здоров'я, жінок,
сім'ї, молоді та неповнолітніх, фізкультура і спорт;

- використання землі, природних ресурсів, охорони
довкілля;

- зовнішньоекономічна діяльність;

- оборонна робота та мобілізаційна підготовка;

- соціальний захист населення, зайнятість населення,
праця та заробітна плата.

Місцеві державні адміністрації можуть вирішувати й інші
питання, віднесені до їхньої компетенції.

Частинами 3, 6
статті 34 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»
передбачено, що місцеві державні
адміністрації підзвітні та
підконтрольні відповідним радам у частині делегованих повноважень.
Голови місцевих державних адміністрацій
щорічно звітують перед
відповідними радами з питань
виконання бюджету, програм

соціально-економічного та культурного
розвитку територій і делегованих повноважень.

Відповідно до статті 43 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях ради вирішуються
такі питання:

- заслуховування
звітів голів місцевих
державних адміністрацій, їх
заступників, керівників управлінь,
відділів та інших структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій про
виконання програм соціально-економічного
та культурного розвитку, бюджету, рішень
ради із зазначених питань, а також про здійснення місцевими державними
адміністраціями делегованих їм
радою повноважень;

- прийняття рішення
про недовіру голові
відповідної місцевої державної адміністрації.

Із вищевказаного випливає, що місцевою радою з кожного із
зазначених питань мають прийматися окремі рішення. Вимогами чинного
законодавства не передбачено, що визнання не
задовільним виконання програми соціально-економічного та культурного
розвитку є наслідком для прийняття рішення про висловлення недовіри голові райдержадміністрації.

Рішення про висловлення недовіри голові
райдержадміністрації має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття такого рішення.

Згідно ч. 1 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права,
відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визначаються
найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частина 3 статті 72 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» вказує що, якщо недовіру голові
районної державної адміністрації висловили не менш
як дві третини
депутатів від загального складу
відповідної ради, Президент
України приймає рішення про відставку голови місцевої державної
адміністрації.

За таких обставин, ОСОБА_1 може бути звільнена з посади
голови райдержадміністрації, і тому
вимоги закону повинні бути дотримані у повному обсязі.

Разом з тим, відповідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані
були перевірити оскаржене рішення на предмет прийняття його на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і
цілями, на яке спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно.

Відповідачем не наведені
обґрунтування та підстави для прийняття рішення про висловлення недовіри
голові райдержадміністрації.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, суд повинен був повно і всебічно перевірити обставини, за яких
позивачці була висловлена недовіра. Втрата довіри повинна бути заснована
на конкретних фактах вчинення працівником винних дій.

В рішенні суду першої інстанції не наведені обставини, що
вплинули на висловлення недовіри: не належне виконання головою місцевої
державної адміністрації покладених на
нього повноважень; вчинення неправомірних дій, прийняття неправомірних рішень
або бездіяльність, що причинило збитки
або слугувало неналежному виконання
своїх службових обов'язків. В матеріалах справи відсутні докази наявності причинно-наслідкового зв'язку між
неправомірними діями голови райдержадміністрації та прийняття рішення про
висловлення недовіри.

За таких умов, рішення суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування
рішення Ізюмської районної ради V скликання XII сесії від 20.02.2007 року «Про
недовіру голові Ізюмської районної державної адміністрації ОСОБА_1» не може вважатися обґрунтованим та
справедливим, тобто таким, що відповідає вимогам ч.3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 3 статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку
про скасування постанови Ізюмського
міськрайонного суду Харківської області
від 29 травня 2007 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1
про визнання протиправним та скасування рішення Ізюмської районної ради V
скликання XII сесії від 20.02.2007 року «Про недовіру голові Ізюмської районної
державної адміністрації ОСОБА_1» та
прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити частково та
визнати протиправним та скасувати рішення Ізюмської районної ради V скликання
XII сесії від 20.02.2007 року «Про недовіру голові Ізюмської районної державної
адміністрації ОСОБА_1».

Відповідно до п.28 статті 43 «Про місцеве самоврядування
в Україні», виключно на пленарних засіданнях районної ради заслуховуються звіти
голів місцевих державних адміністрацій, їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших
структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій про виконання програм соціально-економічного та культурного
розвитку, бюджету, рішень ради із
зазначених питань, а також про здійснення місцевими державними
адміністраціями делегованих їм
радою повноважень. Із матеріалів справи вбачається, що постійними
комісіями районної ради попередньо розглядалося питання «Про звіт голови
районної державної адміністрації про виконання Програми соціально-економічного
та культурного розвитку Ізюмського району, районного бюджету і здійснення
районною державною адміністрацією делегованих їй районною радою повноважень за
2006 рік»

Питання про оцінку діяльності голови районної державної
адміністрації відноситься до повноважень районної ради і не може надаватися
судом.

На підставі вищенаведеного, рішення суду першої інстанції
в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову про скасування рішення Ізюмської
районної ради V скликання XI1 сесії від 20 лютого 2007 року «Про звіт голови
районної державної адміністрації про виконання Програми соціально-економічного
та культурного розвитку Ізюмського району, районного бюджету і здійснення
районною державною адміністрацією делегованих їй районною радою повноважень за
2006 рік» залишається без змін.

Керуючись ст. 195,
п.3 ч.1 ст. 198, п.4,ч.1 ст.202, ч.2 ст. 205,
207 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,
-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Скасувати постанову Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 29 травня 2007
року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправним
та скасування рішення Ізюмської районної ради V скликання XII сесії від
20.02.2007 року «Про недовіру голові Ізюмської районної державної адміністрації
ОСОБА_1» та прийняти в цій частині нову
постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ізюмської
районної ради V скликання XII сесії від 20.02.2007 року «Про недовіру голові
Ізюмської районної державної адміністрації ОСОБА_1».

В іншій частині постанову
суду від 29 травня 2007 року залишити без змін.

Постанова набирає
чинності негайно і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом одного місяця шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
(підпис) В.І. Ємельянова

Судді (підпис) Н.В. Шевцова

(підпис) Ю.М. Філатов

Повний текст
постанови виготовлений 25 лютого 2007 року

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя В.І.
Ємельянова