Справа № 22-а-1284/2008
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-1284/08
інстанції - Малафєєва І.В. Суддя
доповідач - Мельнікова Л.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2008 року судова колегія Харківського апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді -
Мельнікової Л.В.

суддів: - Подобайло З.Г., Григорова А.М.

при секретареві - Спесивцевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові апеляційну
скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на постанову господарського суду
Сумської області від 24 жовтня 2007 року по справі за адміністративним позовом
фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції міста Суми,
третя особа - торговельно-виробниче
підприємство «Гєра», за участю прокурора Сумської області про визнання
неправомірними дій та визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

В с т а н о в и л а:

У червні 2007 року позивач
фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Сумської
області з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції міста Суми
про визнання недійсним, скасуванні податкового повідомлення - рішення
відповідача № /0/17-1016//32099 від 16.05.2007 року згідно
якого було визначено податкове зобов'язання за платежем - податком на додану вартість та про визнання
неправомірними, незаконними дії відповідача при проведенні перевірки та
застосуванні фінансових санкцій у вигляді податкового повідомлення - рішення
відповідача № /0/17-1016//32099 від 16.05.2007 року.

В обґрунтування позовних
вимог позивач посилався на те, що в квітні 2007 року фахівцем відповідача
проведена планова перевірка з питань дотримання ним податкового
законодавства за період з 01.04.2004 року по 31.03.2007 року.

За результатами перевірки
складений акт за № 2586/171016//54 від 28.04.2007 року, на підставі
якого начальником ДПІ міста Суми прийняте оскаржуване податкове
повідомлення-рішення.

Вважає, що висновки акту №
2586/171016//54 від 28.04.2007 року щодо наявності розбіжності у
веденні ним обліку обсягу виручки від реалізації (з ПДВ) з наданими до
податкової інспекції звітними даними за 2, 3, 4 квартали 2004 року, за 2005
рік, за 2006 рік та 1 квартал 2007 року та порушення ним ст. 1, 2 Указу
Президента України № 727/98 від 03.07.1998 року «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»,п. п. 3.1.1
п. 3.1 ст. З, пп. 7.7.1. п. 7 п Закону України "Про податок на додану вартість"
№ 168/97-ВР від 03.04.1997р. із змін доповненнями не відповідають дійсності.

Постановою господарського
суду Сумської області від 24.10.2007 р. з урахуванням додаткової постанови
господарського суду Сумської області від 12.11.2007 року в задоволені позовних вимог
приватного підприємця ОСОБА_1 щодо визнання недійсним податкового
повідомлення рішення Державної податкової інспекції в місті Суми від 16.05.2007
року №
/0/17-1016//32099, яким приватному підприємцю ОСОБА_1
визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість за основним
платежем в сумі 1.840.176 грн. та застосовані штрафні фінансові санкції в сумі
1.845.106 грн. відмовлено.

В обґрунтування прийнятого
рішення суд першої інстанції зазначив, що актом документальної перевірки
позивача фахівцями ДПІ у місті Суми встановлені порушення останнім норм Закону
України «Про податок на додану вартість».

На підставі даного акту, відповідачем
прийняте обґрунтоване податкове повідомлення рішення про донарахування податку
на додану вартість та застосовані штрафні (фінансові) санкції, оскільки позивач
не включив до податкових зобов'язань з податку на додану вартість кошти,
одержані на розрахунковий рахунок в результаті здійснення, в період з листопада
2004 року по березень 2007 року включно, господарських операцій, які є об'єктом
оподаткування згідно Закону України «Про податок на додану вартість», чим
порушив п.п. 3.1.1, п. 3.1, ст. 3, п.п. 7.7.1, п. 7.7., ст. 7 цього Закону.

Не погоджуючись з постановою господарського
суду Сумської області від 24.10.2007 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся з
апеляційною скаргою, якою, посилаючись на неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального
права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, постановити нове
судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В
засіданні колегії суддів представник позивача підтримав вимоги та обґрунтування
апеляційної скарги.

В засідання колегії суддів представники
відповідача, представник прокурора Сумської області вважають апеляційну скаргу
безпідставною та просить в її задоволенні відмовити.

В засіданні колегії суддів представник
третьої особи: торговельно-виробничого підприємства «Гєра» не прибув, хоча про
місце, дату та час розгляду справи повідомлений належними чином.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши
надані письмові докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову господарського суду
Сумської області від 24.10.2007 року, у відповідність до ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України, слід скасувати, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач
фізична особа - підприємець ОСОБА_1 знаходиться на податковому обліку ДПІ міста
Суми з 14.01.1999 року, у період з 01.07.2004 року по 31.03.2007 року був
платником єдиного податку, сплачував податок з доходів найманих працівників, у
період з 01.04.2004 року по 30.06.2004 року підприємницькою діяльністю не
займався, перебував на загальній системі оподаткованого обліку та звітності.

З 12.04.2007 року по 25.04.2007 року фахівцем
відповідача на підставі направлення від 12.04.2007 року, після вручення
письмово повідомлення про проведення перевірки, проведена планова перевірка з
питань дотримання ним податкового законодавства за період з 01.04.2004 року по
31.03.2007 року, за наслідками якої складений акт за №
2586/171016//54 від 28.04.2007 року, на підставі якого начальником
ДПІ міста Суми прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Як зазначено в акті
перевірки, - ФОП ОСОБА_1 з ТВП «Гера-S”
та ТВП «Гера» укладались договори комісії на продаж продукції
(металоконструкцій - труби, арматура тощо): 30.06.2004 року за № 1-К з ТВП
«Гера-S”; з ТВП «Гера» - 01.12.2004 року
за № 12/12-04, 01.11.2004 року за № 1/11-К, 05.01.2005 року за № 2/01-05,
01.04.2005 року за № ѕ-05, 01.05.2004 року за № 4/05-05, 01.06.2005 року за №
5/06-05, 01.07.2005 року за № 6/07-05, 01.08.2005 року за № 7/08-05, 01.09.2005
року за № 9/09-05, 01.10.2005 року за № 10/10-05, 01.11.2005 року за №
11/11-05, 01.12.2005 року за № 12/12-05, 01.01.2006 року за № 01/01-06,
01.02.2006 року за № 02/02-06, 01.03.2006 року за № 03/03-06, 01.04.2006 року
за № 04/04-06, 01.05.2006 року за № 05/05-06, 01.06.2006 року за № 06/06-06,
01.07.2006 року за № 07/07-06, 01.08.2006 року за № 07/07-06, 01.09.2006 року
за № 09/09-06, 01.10.2006 року за № 10/10-06, 01.11.2006 року за № 11/11-06,
01.12.2006 року за № 12/12-06, 01.01.2007 року за № 01/01-07, 01.02.2007 року за
№ 02/02-07, 01.03.2007 року за № 03/03-07.

За період з 01.07.2007
року по 31.03.2007 року ФОП ОСОБА_1 отримано товару для реалізації по
зазначеним договорам комісії на загальну суму 11.815.476,87 грн.

Згідно виписок розрахункових рахунків наданих
на документальну перевірку фахівцями ДПІ встановлено, що за період, що
перевірявся, на розрахункові рахунки ФОП ОСОБА_1 надішли кошти в загальній сумі
11.858.054,64 грн. (з ПДВ), в тому числі по періодах:

9 місяців 2004 року -
1.158.935,83 грн.,

2005 рік - 4.081.627,08
грн.,

2006 рік - 5.662.957,86
грн.,

1 квартал 2007 року -
954.533,87 грн.

Витрачено коштів, всього,
- 11.815.476,87 грн., в тому числі по періодах:

з 01.04.2004 року по
31.12.2004 року - 1.139.089,44 грн.,

за 2005 рік - 4.081.017
грн.,

за 2006 рік - 6.647.500
грн.,

за 1 квартал 2007 року -
947.870 грн.

В звітах єдиного податку
ФОП ОСОБА_1 до обсягу виручки від реалізації товарів включив лише суму
комісійної винагороди, в тому числі по періодам (з урахуванням ПДВ):

за 3-4 квартали 2004 року
- 64.224 грн.,

за 2005 рік - 193.410
грн.,

за 2006 рік - 181.844 грн.

До бюджету ФОП ОСОБА_1 перераховано єдиного
податку:

за 9 місяців 2004 року - 2.086 грн.,

за 2005 рік - 2.086 грн.,

за 2006 рік - 4.208 грн.,

за 1 квартал 2007 року - 960 грн.

Ставка єдиного податку для фізичних осіб -
суб'єктів малого підприємництва встановлена рішенням Сумської міської ради у
розмірі 80 грн. - для роздрібної торгівлі непродовольчими товарами.

Встановлена розбіжність між даними звітів
платника єдиного податку та даними перевірки, яка виникла за рахунок того, що
ФОП ОСОБА_1 не в повному обсязі відображав суму коштів, що фактично
отримувались на розрахунковий рахунок від здійснення операцій з продажу
товарів, порушення ст. 1 Указу Президента України № 727/98 від 03.07.1998 року
«Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва», встановлено заниження виручки від реалізації:

за 3, 4 квартали 2004 року - 1.094.712 грн.,

за 2005 рік - 3.888.217 грн.,

за 2006 рік - 5.481.114 грн.,

за 2007 рік - 954.534 грн.

Проведеною перевіркою встановлено порушення
п. п. 3.1.1 п. 3.1 ст. З, пп. 7.7.1. п. 7 п Закону України "Про податок на
додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997р. із змін доповненнями, в
результаті заниження приватним підприємцем податку на додану варті сумі
1.840.176,00 грн. в тому числі по періодах:

За 2004 рік:

56.990 грн.

листопад 2004 року

27.058 грн.

грудень 2004 року

29.932 грн.

За 2005 рік :

680.271 грн.

січень 2005 року

13.688 грн.

лютий 2005 року

12.228 грн.

березень 2005 року

51.406 грн.

квітень 2005 року

43.787 грн.

травень 2005 року

49.913 грн.

червень 2005 року

74.020 грн.

липень 2005 року

51.895 грн.

серпень 2005 року

71.708 грн.

вересень 2005 року

74.154 грн.

жовтень 2005 року

68.430 грн.

листопад 2005 року

82.002 грн.

грудень 2005 року

75.039 грн.

За 2006 рік :

943.828 грн.

січень 2006 року

51.815 грн.

лютий 2006 року

49.620 грн.

березень 2006 року

57.481 грн.

квітень 2006 року

66.763 грн.

травень 2006 року

88.465 грн.

червень 2006 року

98.199 грн.

липень 2006 року

117.652 грн.

серпень 2006 року

80.228 грн.

вересень 2006 року

75.174 грн.

жовтень 2006 року

86.828 грн.

листопад 2006 року

105.175 грн.

Грудень 2006 року

66.428 грн.

За 1 кв. 2007 року: 159.088 грн.

січень 2007 року

52.777 грн.

лютий 2007 року

44.440 грн.

березень 2007 року

61.871 грн.

На підставі вищевказаного акта перевірки,
яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ст. 1 Указу Президента України № 727/98
від 03.07.1998 р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності», п. 2.1, ст. 2, п. 9.4, ст.
9, п.п. 3.1.1, п. 3.1, ст. 3, п.п. 7.7.1, п. 7.7 ст. 7 Закону України від
03.04.1997 року з наступними змінами «Про податок на додану вартість»
відповідачем - Державною податковою інспекцією в місті Суми прийняте податкове повідомлення-рішення №
/0/17-1016//32099 від 16.05.2007 року, яким позивачу ФОП
ОСОБА_1 донараховано сума податкового
зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 1.840.176 грн.,
застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1.840.176 грн. та 4.930 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновками
відповідача, вказаним в акті перевірки позивача від 28.04.2007 р., висновком
суду першої інстанції стосовно того, що позивач в порушення вимог діючого
законодавства, допустив розбіжності в обліку доходів та витрат, вказаних в його
звітах до ДПІ, та неправомірно застосовував спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності, оскільки ще у вересні 2004 року перевищив граничну суму
обсягу виручки, яка встановлена ст. 1 ст. 1 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» та порушив п. 2.1, ст. 2, п. 9.4, ст. 9, п.п. 3.1.1, п. 3.1,
ст. 3, п.п. 7.7.1, п. 7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року з наступними
змінами «Про податок на додану вартість».

Колегія суддів зазначає, що Державна
податкова інспекція у місті Суми помилково ототожнює такі поняття, як здійснення операцій з поставки товарі
(послуг) коли загальна сума від здійснення таких операцій протягом останніх
дванадцяті місяців сукупно перевищує 300.000 грн. (без урахування ПДВ) та, -
отримання виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) обсяг якої за
рік перевищує 500.000 грн.

Відповідно до п.1.3 Закону України «Про
податок на додану вартість» - платник податку на додану вартість, це особа, яка
згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету
податку на додану вартість, що сплачується покупцем, або особа, яка ввозить
(пересилає) товари на митну територію України.

Пунктом 2.1, ст. 2 Закону України «Про
податок на додану вартість» визначено, що платником податку (на додану
вартість) є будь яка особа, яка:

а) здійснює або планує здійснювати
господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як
платник цього податку;

б) підлягає обов'язковій реєстрації як
платник цього податку;

в) імпортує товари (супутні послуги) в
обсягах, що підлягають оподаткуванню цим податком згідно з нормами цієї статі.

Підпунктом 2.3, ст. 2 Закону України «Про податок на додану
вартість» визначені випадки, коли особа підлягає обов'язковій реєстрації як
платник податку на додану вартість.

Зокрема п.п. 2.3.1 цієї статті визначено, що
особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку на додану вартість у
разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у
тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана)
такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх
дванадцяти місяців сукупно перевищує 300.000 грн. (без урахування податку на
додану вартість).

Відповідно до п.п. 1, ст. 1, п.п. 3.1.1, п.
3.1, ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість», - об'єктом
оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку на
додану вартість з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на
митній території України, в тому числі, операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості
застоводавця, а також передачі об'єктів фінансового лізингу у користування
лізингоотримувачу (орендарю).

Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво платника податку на додану вартість
№ 78404879, що було отримано позивачем ФОП ОСОБА_1 12.03.2001 року, анульовано
15.06.2004 року відповідно до п.п. в) п.п. 9.8 Закону України «Про податок на
додану вартість», з 01.07.2004 року до 31.03.2007 року ФОП ОСОБА_1 перебував на
спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

Законом України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 р., (п. 9.12.1), визначено, що оподаткування
доходів, отриманих фізичною особою від
продажу нею товарів (надання
послуг, виконання робіт) у межах її
підприємницької діяльності без створення юридичної особи, здійснюється за правилами,
встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням
норм цього пункту.

Згідно
з розділом 4 Декрету Кабінету Міністрів
України від 26.12.1992 р. «Про прибутковий податок з громадян», (ст. 13) -
оподаткуванню підлягають доходи громадян,
одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької
діяльності без створення юридичної особи.

Оподатковуваним
доходом вважається сукупний
чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у
грошовій та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Відповідно до п. 13 Інструкції про
оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю,
затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України № 12 від
21.04.1993 р., з наступними змінами, - оподаткуванню підлягають доходи, одержані за звітний податковий
період фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності від продажу нею
товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної особи.

Якщо
фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності отримує інші доходи, ніж
визначені у частині першій цього пункту, то такі доходи оподатковуються за
загальними правилами, встановленими законом з питань оподаткування доходів
фізичних осіб для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької
діяльності.

Загальним
оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між
валовим доходом (виручкою у грошовій та
натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

До
складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать документально підтверджені витрати, які
включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України
"Про оподаткування прибутку підприємств" .

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» № 727/98 від 03.07.1998 р., спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва -
фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної
особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Статтею 1011 Цивільного Кодексу України
визначено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Частиною 1 ст. 1013 Цивільного Кодексу
України визначено, що комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі
та порядку, встановлених у договорі комісії.

Згідно зі ст. 1018 Цивільного Кодексу України
- майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Як вбачається з договорів комісії, що були
укладені позивачем ФОП ОСОБА_1 та ТВП «Гера-S” та ТВП «Гера» на продаж продукції (металоконструкцій -
труби, арматура тощо): 30.06.2004 року за № 1-К з ТВП «Гера-S”; з ТВП «Гера» -
01.12.2004 року за № 12/12-04, 01.11.2004 року за № 1/11-К, 05.01.2005 року за
№ 2/01-05, 01.04.2005 року за № ѕ-05, 01.05.2004 року за № 4/05-05, 01.06.2005
року за № 5/06-05, 01.07.2005 року за № 6/07-05, 01.08.2005 року за № 7/08-05,
01.09.2005 року за № 9/09-05, 01.10.2005 року за № 10/10-05, 01.11.2005 року за
№ 11/11-05, 01.12.2005 року за № 12/12-05, 01.01.2006 року за № 01/01-06,
01.02.2006 року за № 02/02-06, 01.03.2006 року за № 03/03-06, 01.04.2006 року
за № 04/04-06, 01.05.2006 року за № 05/05-06, 01.06.2006 року за № 06/06-06,
01.07.2006 року за № 07/07-06, 01.08.2006 року за № 07/07-06, 01.09.2006 року
за № 09/09-06, 01.10.2006 року за № 10/10-06, 01.11.2006 року за № 11/11-06,
01.12.2006 року за № 12/12-06, 01.01.2007 року за № 01/01-07, 01.02.2007 року
за № 02/02-07, 01.03.2007 року за № 03/03-07, - останні відповідають вимогам
ст.ст. 1011, 1012, 1013, 1018, 1020 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вищезазначених договорів
комісії, позивач ФОП ОСОБА_1 надавав послугу ТВП «Гера-S” та ТВП «Гера» по
продажу товарів, що належать останнім, третім особам, а отримані від цих третіх
осіб, у наслідок здійснення
посередницької послуги, кошти передавав
ТВП «Гера-S” та ТВП «Гера», як такі, що належать останнім.

Таким чином, на думку колегії суддів, предметом договору комісії є операція або
операції, які комісіонер укладає з третіми особами за рахунок комітента, тобто
послуги юридичного характеру.

Такими операціями можуть бути будь-які
операції юридичного характеру, а предметом договору комісії є діяльність
комісіонера, тобто посередницька послуга, а не сама операція, як результат
діяльності комісіонера.

Комісійна винагорода, що отримує комісіонер,
призначена для відшкодування понесених комісіонером витрат по виконанню
доручення комітента і забезпечення прибутку від такої діяльності.

Колегія суддів не
погоджується з висновками відповідача, вказаним в акті перевірки позивача від
28.04.2007 р., висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивач в
порушення вимог діючого законодавства, допустив розбіжності в обліку доходів та
витрат, вказаних в його звітах до ДПІ, та неправомірно застосовував спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності, оскільки ще у вересні 2004 року
перевищив граничну суму обсягу виручки, яка встановлена ст. 1 ст. 1 Указу
Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» та порушив п. 2.1, ст. 2, п. 9.4, ст. 9, п.п.
3.1.1, п. 3.1, ст. 3, п.п. 7.7.1, п. 7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.1997
року з наступними змінами «Про податок на додану вартість».

В засіданні колегії суддів
представники відповідача - Державної податкової інспекції у місті Суми не
спростовували зазначеного в акті перевірки від 28.04.2007 року відносно того,
що за період з 01.04.2004 року по 31.03.2007 року з отриманих, у наслідок
виконання посередницьких послуг, на
розрахункові рахунки коштів в загальній сумі 11.858.054,64 грн. ФОП ОСОБА_1 у цей же період перераховано на
користь ТВП «Гера-S” та ТВП «Гера» кошти в загальній сумі 11.815.476,87 грн. на
виконання умов цих договорів комісії.

В звітах платника єдиного податку у якості
отриманого доходу позивач ФОП ОСОБА_1 зазначив усі суми комісійної винагороди,
отримані за виконання вищезазначених договорів комісії та виручка від
реалізації послуг (суми комісійної винагороди) позивача за рік не перевищувала
500.000 грн.

Статтею 1 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» № 727/98 від 03.07.1998 р. визначено, що виручкою від
реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично
отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та)
в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послу).

Колегія суддів вважає встановленим, що
відповідно до зазначених договорів комісії у період з 01.04.2004 року по
31.03.2007 року позивач ФОП ОСОБА_1 операцій з продажу продукції не здійснював,
відповідно, на розрахунковий рахунок сум за здійснення операцій з продажу
товарів не отримував.

За даними договорами комісії позивач
виконував посередницькі послуги обсяг виручки від реалізації яких за рік не
перевищував 500 тис. гривень.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства
України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення
норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів приходить до висновку про
скасування оскаржуваної постанови та прийняття нового судового рішення про
задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним, скасуванні
податкового повідомлення - рішення відповідача №
/0/17-1016//32099 від 16.05.2007 року згідно якого було
визначено податкове зобов'язання за платежем - податком на додану вартість за основним платежем в
сумі 1.840.176 грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 1.845.106 грн.

Частиною 1 ст. 185 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові
рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної
інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під
час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення справи.

12.11.2007 року господарським судом Сумської
області у порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 168 Кодексу адміністративного
судочинства України прийнята додаткова постанова, якою пункт 1 резолютивної
частини постанови господарського суду Сумської області від 24.10.2007 року по
справі № АС4/231-07 викладений в такій редакції: «В задоволені
адміністративного позову приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) щодо визнання
недійсним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м.
Суми від 16.05.2007 року № /0/17-1016//32-99 яким приватному
підприємцю ОСОБА_1 м. Суми визначено податкове зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем в сумі 1.840.176 грн. та застосовані штрафні
санкції в сумі 1.845.106 грн. - відмовити».

З урахуванням положень ч. 1 ст. 185 Кодексу
адміністративного судочинства України колегія суддів приходить до висновку про
необхідність вийти за межі доводів апеляційної скарги та скасувати з підстав,
передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства
України, обґрунтування яких наведено в постанови колегії суддів вище, додаткову
постанову господарського суду Сумської області від 12.11.2007 року.

Колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними,
незаконними дії відповідача при проведенні перевірки та застосуванні фінансових
санкцій у вигляді податкового повідомлення - рішення відповідача №
/0/17-1016//32099 від 16.05.2007 року, оскільки
встановлено, що фахівець Державної податкової інспекції в місті Суми який в
період з 12.04.2007 року по 25.04.2007 року на підставі відповідного
направлення від 12.04.2007 року, після вручення письмово повідомлення про
проведення перевірки, провів планову перевірку позивача з питань дотримання ним
податкового законодавства за період з 01.04.2004 року по 31.03.2007 року, за
наслідками якої склав акт за № 2586/171016//54 від 28.04.2007 року,
діяв у межах своєї компетенції та в
спосіб, що передбачений Законом України «Про державну податкову службу в
Україні».

Начальник
ДПІ міста Суми при прийняті оскаржуваного позивачем податкового
повідомлення-рішення також діяв у межах своєї компетенції та в спосіб, що
передбачений законами України.

Відповідно до вимог ст. 94
Кодексу адміністративного судочинства України колегія судді присуджує на
користь позивача ФОП ОСОБА_1 витрати що пов'язані зі сплатою судового збору при поданні
адміністративного позову та апеляційної скарги в розмірі 5,10 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 94,
185, 195, 196, 198 ч. 1, п. 3, 202 ч. 1, п.п. 3, 4, 205, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову господарського суду Сумської
області від 24 жовтня 2007 року та додаткову постанову господарського суду від
12 листопада 2007 року по справі за
адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції міста Суми, третя особа -
торговельно-виробниче підприємство «Гєра», за участю прокурора Сумської
області про визнання неправомірними дій та визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення - скасувати.

Позовні вимоги фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним (скасувати) податкове
повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в місті Суми №
/0/17-1016//32099 від 16.05.2007 року згідно якого фізичній
особі підприємцю ОСОБА_1 визначено податкове зобов'язання за платежем -
податком на додану вартість за основним
платежем в сумі 1.840.176 грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 1.845.106
грн.

В задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 в
частині визнання неправомірними, незаконними дії відповідача при проведенні
перевірки та застосуванні фінансових санкцій у вигляді податкового повідомлення
- рішення відповідача № /0/17-1016//32099 від 16.05.2007
року - відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 з Державного бюджету України 5,10 грн. у відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Постанова
Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом місяця.

Головуючий суддя (підпис) Л.В.
Мельнікова

Судді (підпис) З.Г.
Подобайло

(підпис) А.М. Григоров

Повний текст постанови виготовлений 26 лютого 2007 року.

Згідно з оригіналом

Суддя
Л.В. Мельнікова