Справа № К-1909/06
Суддя: Гурін М.І.
Дата ухвалення: 2007-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

04 жовтня 2007 року м.
Київ

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

головуючого Ліпського
Д.В.

судді-доповідача Гуріна
М.І.

суддів Амєліна
С.Є.

Кобилянського
М.Г.

Цуркана
М.І.

при секретарі судового засідання Міненку
І.М.,

за участю заявника ОСОБА_1, представника Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Київській області Остоматій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на рішення Іванківського
районного суду Київської області від 31.03.2005 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 14.07.2005 року у справі за скаргою ОСОБА_1про
визнання незаконними рішень посадових осіб відділу зони ЧАЕС головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про
відмову у виплаті надбавок за несення служби вахтовим методом, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою
про визнання незаконними рішень посадових осіб відділу зони ЧАЕС головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про
відмову у виплаті надбавок за несення служби вахтовим методом за період з
02.08.1982 року по 31.12.2003 року.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області
від 31.03.2005 року скаргу задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від
14.07.2005 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями,
Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області
звернулося з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Іванківського
районного суду Київської області від 31.03.2005 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 14.07.2005 року, а скаргу залишити без розгляду,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права..

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши застосування
судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у
справі в межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що заявник проходив службу у відділі
зони ЧАЕС головного управління Міністерства внутрішніх справ України в
Київській області. З 01.01.2001 року по 31.12.2003 року (455 днів) ніс службу
вахтовим методом в місті Чорнобиль. За цей період служби йому була виплачена
надбавка, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002
року № 1879 “Про встановлення надбавки за несення служби вахтовим методом
особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ” та Постановою
Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 року № 663 “Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах
України та за кордон”. Всі виплати за несення служби, в тому числі і грошове
забезпечення, заявнику здійснювались відділом зони ЧАЕС головного управління
Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 року
№ 1879 установлено особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх
справ, які несуть службу вахтовим методом, надбавку за день несення служби
вахтовим методом у розмірі до 100 відсотків добових витрат, установлених
Кабінетом Міністрів України для відряджень у межах України. Порядок проведення
виплати надбавки та її конкретний розмір визначаються Міністерством внутрішніх
справ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 року
№ 663 установлено для працівників підприємств, установ і організацій всіх форм
власності (крім державних службовців, а також інших осіб, які направляються у відрядження підприємствами,
установами та організаціями, що повністю або частково утримуються
(фінансуються) за рахунок коштів бюджетів) граничні норми добових витрат,
зокрема - у разі коли до рахунків на оплату вартості проживання у готелях не
включаються витрати на харчування, для відряджень у межах України - 18 грн.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції визнав
незаконними рішення посадових осіб відділу зони ЧАЕС головного управління
Міністерства внутрішніх справ України в Київській області та Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про
відмову у виплаті заявнику надбавок за несення служби вахтовим методом в період
з 01.01.2001 року по 31.12.2003 року, в той час як ОСОБА_1 не був
співробітником апарату Головного управління Міністерства внутрішніх справ
України в Київській області про що свідчать його ж пояснення. На цю помилку при
ухваленні рішення не звернув уваги і апеляційний суд Київської області,
залишаючи рішення суду першої інстанції без змін. Судами взагалі не
досліджувався порядок здійснення фінансування відділу зони ЧАЕС головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області щодо
джерела фінансування, однак висновок зроблений про те, що дії Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про
відмову у виплаті надбавок заявнику є незаконними.

При розгляді справи в судах, предметом дослідження не
було питання і про те, з якого часу була встановлена надбавка за несення служби
вахтовим методом та те, чи підлягав розгляду спір у відповідності до вимог
глави 31-а Цивільного процесуального кодексу України чи на загальних підставах
відповідно до вимог діючого на той час законодавства.

Отже, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій
порушені норми матеріального та процесуального права, що призвели до
неправильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції не може досліджувати
докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені
в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу, то ухвалені судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи
на новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу головного управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області
задовольнити частково.

Рішення Іванківського районного суду Київської області
від 31.03.2005 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від
14.07.2005 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала є остаточною і не може бути оскаржена, крім
випадків, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий

(підпис)

Д.В. Ліпський

Судді

(підпис)

С.Є. Амєлін

(підпис)

М.І. Гурін

(підпис)

М.Г. Кобилянський

(підпис)

М.І. Цуркан