Справа № 22-а-403/2008
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2008-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Данилова М.В.
Доповідач 2 інстанції:
суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2008 року

№ 22-а-403/08

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Мельнікова Л.В.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на
постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2007 року
по справі № 2а-502/07

за позовом ОСОБА_1

до
Апеляційного суду
Харківської області,

3-ті особи: Міністерство фінансів України,

Державне казначейство України,

Державна
судова адміністрація України

про нарахування та
стягнення щомісячного грошового утримання,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом
до Апеляційного суду Харківської області, 3-ті особи: Міністерство фінансів України, Державне
казначейство України, Державна судова адміністрація України про нарахування та
стягнення щомісячного грошового утримання.

Постановою
Харківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2007 року в задоволенні позову ОСОБА_1до
Апеляційного суду Харківської області, 3-ті особи: Міністерство фінансів України, Державне
казначейство України, Державна судова адміністрація України про нарахування та
стягнення щомісячного грошового утримання відмовлено.

ОСОБА_1 з вказаною
постановою не погоджується, подав апеляційну скаргу, вважає, оскаржувану
постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що протирічить Закону, рішенню
Конституційного суду та матеріалам справи, дослідженим в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2007 року
по справі № 2а-502/07 та
постановити нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції
було встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції наступне.

Позивач звернувся до
Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, вказавши, що
він працює на посаді судді Апеляційного суду Харківської області та просив
визнати незаконним та відмінити щодо позивача розпорядження Державної судової
адміністрації України, викладене в листі № 94 від 25.08.2005р., наказ № 18-ОС
від 26.01.2006р. голови апеляційного суду Харківської області про припинення
нарахування позивачу щомісячного грошового утримання, передбаченого Указом
Президента України № 584/95 від 10.07.1995р. та додатками до нього, зобов'язати
Державну судову адміністрацію України, Міністерство фінансів України, Державне
казначейство України та Апеляційний суд Харківської області повернути позивачу
утримані з нього грошові кошти, нарахувати та виплатити належні позивачу
грошові кошти.

При цьому в
обґрунтування своїх позовних вимог він посилався на те, що проходив військову
службу, по звільненні з якої йому було призначено пенсію, яку він отримує по
теперішній час. Оскільки позивач на сьогодні працює суддею Апеляційного суду
Харківської області, відповідно до ст. 44 ЗУ "Про статус суддів" йому
нараховано та сплачується заробітну плату. Відповідно до листа заступника
голови Державної судової адміністрації України № 17-3538/5 від 07.06.2005р. та
наказу голови Апеляційного суду Харківської області № 43-ос від 01.02.2005р.
позивачу, як судді, що працює та має право на відставку, крім іншого на
підставі Указу Президента України № 584/95 від 10.07.1995р., ст.ст. 43,44 ЗУ
"Про статус суддів", було призначено та з липня по грудень 2005 р.
виплачувалося 100% щомісячного довічного грошового утримання, яке позивач міг
би отримувати у разі виходу у відставку. Всього за період з жовтня 2004 р. по
грудень 2005р. позивачу було сплачено 42 867,18грн., однак з січня 2006р. ці
виплати припинилися, а раніше сплачені кошти почали примусово стягуватися з
позивача, що на його думку, є незаконним та необґрунтованим.

Згідно ч.1 ст. 43
Закону України "Про статус суддів" кожен суддя, за умови, що він
працював на посаді суді не менше 20 років, має право на відставку, тобто
звільнення від виконання обов'язків за власним бажанням або в зв'язку із
закінченням терміну повноважень, також суддя має право на відставку за станом
здоров'я.

До стажу роботи, що
дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання,
крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів
відомчих арбітражів, зараховується стаж роботи на посадах суддів та арбітрів
колишнього СРСР та республік, які раніше входили до його складу, безпосередньо
пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів, а також на посадах
прокурорів чи слідчих за умови наявності у особи стажу роботи на посаді судді
не менше 10 років.

Крім того, відповідно
до Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту
суддів" № 584 від 10.07.1995р. судді, які мають право на відставку та
продовжують працювати на посаді судді, одержують заробітну плату та 100 %
щомісячного грошового утримання, належного їм в разі виходу у відставку. До
стажу роботи, що дає право на відставку та одержання зазначеного утримання, за
умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується крім стажу
трудової діяльності, визначеної законом, половина строку навчання у вищих
юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової
служби.

Встановлено, що позивач,
відповідно до перелічених нормативно-правових актів, має право на
отримання щомісячного грошового утримання, виплату якого йому і було призначено
згідно наказу Голови Апеляційного суду Харківської області від 01.02.2005р. №
43-ос.

Щодо одночасної виплати
зазначеного утримання та військової пенсії, яку отримує позивач, встановлено
наступне.

Відповідно до рішення
Конституційного Суду України від 11.10.2005р. № 8-рп/2005 по справі за
конституційним поданням Верховного Суду України та 50 народних депутатів
України (справа про рівень пенсії та щомісячного довічного грошового
утримання), право на пенсійне забезпечення, загальні умови, порядок нарахування
та розмір пенсій визначаються законами України, зокрема Законом "Про
пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Пенсійне забезпечення військовослужбовців строкової служби
осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Згідно п.п. 5.2, 7.4
Положення "Про порядок призначення та виплати щомісячного грошового
утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям
у відставці, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України від
25.08.2005р. № 94 , листа Міністерства праці та соціальної політики України від
06.01.2005р. № 8010/14-05-018-15 передбачено виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці, якому призначено пенсію або довічне
грошове утримання, що виплачується замість пенсії відповідно до інших
законодавчих актів, тільки після фактичного припинення виплати таких видів
пенсійного забезпечення, з обов'язковим наданням довідки відповідної установи.
Виплата довічного грошового утримання судді у відставці (на пенсії) припиняється
у разі призначення іншого виду пенсії.

З аналізу досліджених
нормативно-правових актів вбачається, що отримання суддею, який має право на
відставку, одночасно щомісячного грошового утримання судді та будь - якої іншої
пенсії, не передбачається.

Враховуючи, що позивач,
як він зазначає в позовній заяві, на теперішній час отримує також і військову
пенсію, підстав для задоволення його
позовних вимог не має.

Враховуючи викладене,
суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та
не підлягають задоволенню.

Колегія суддів
зазначає, що право на надбавку відповідно наведеного Указу Президента України
мають судді, які мають право на відставку та продовжують працювати на посаді
судді, одержують заробітну плату та 100 % щомісячного грошового утримання,
належного їм в разі виходу у відставку.

Позивач має
право на відставку. Для встановлення права та розміру грошового утримання,
необхідно встановити грошове утримання, яке б отримував суддя в разі виходу у
відставку. Наведене прямо випливає з норми Указу.

Ст. 43, ч. 3 Закону України «Про статус суддів» чітко
передбачає, що суддя якій пішов у відставку має право отримувати чи пенсію чи грошове утримання. При цьому право
виходу у відставку не пов'язано з наявністю право на пенсію. Тобто суддя має
право виходу у відставку не залежно від наявності права на пенсію.

Закон, для
осіб (суддів), які мають право на пенсію
передбачає умову отримання
грошового утримання, а саме отримання чи пенсії чи довічного грошового
утримання. Отримання і пенсії і грошового утримання не можливе.

Таким чином, позивач
може отримувати грошове забезпечення (воно буде йому при виході у відставку)
лише в разі відмови від отримання пенсії.

Оскільки позивач
отримує пенсію, то виплата йому грошового утримання не можлива.

Тому припинення
виплати грошового утримання є обґрунтованим, а наказ щодо утримання зайве
виплачених коштів не суперечить законодавству, при цьому колегія суддів
зазначає, що згаданий (оскаржений) наказ виданий в тому числі на підставі особистої заяви
позивача щодо повернення коштів, про що він підтвердив у судовому засіданні в
суді апеляційної інстанції.

Таким чином, суд
першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1не
підлягають задоволенню.

За таких обставин,
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, не впливають на правомірність
висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, підстави для скасування рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2007 року по справі № 2а-502/07 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та підписано 25
лютого 2008 року

Головуючий
Мельнікова Л.В.

Судді
Григоров А.М.

Подобайло З.Г.