Справа № 2а-15/2007
Суддя: Демиденко І.О.
Дата ухвалення: 2007-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-110/200б р. № 2а-15/2007 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007 року Крюківський районний суд М.Кременчука Полтавської області в
складі:

головуючого судді - Демиденка І.О. при секретарі Скічко Н.В., з участю адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці справу за адміністративним позовом фізичної особи - ОСОБА_1до юридичної
особи - Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської
області про визнання протиправними наказів про застосування дисциплінарного
стягнення та звільнення, про поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду
звернулася з позовом ОСОБА_1,
в якому просить суд, винести постанову, якою визнати нечинним накази КОДПІ
про накладення не неї дисциплінарного стягнення - догани № 22 від 31.01.2003
року та наказ № 37-л від 20.02.2003 року
щодо її звільнення з посади державного податкового інспектора групи
ресурсних платежів відділу місцевих ресурсних (рентних) і не податкових
платежів управління оподаткування юридичних осіб Кременчуцької ОДПІ, а також
поновити її на вказаній посаді, посилаючись на те, що відповідач безпідставно
та незаконно застосував до неї дисциплінарне стягнення у вигляді догани та
звільнив з наведеної посади за п.3 ст.4 0 КЗпП України, необґрунтовано
звинувативши в систематичному невиконанні службових обов'язків.

У судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 та її
представник -ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали. Представник позивачки суду пояснила, що відповідач
ненеобґрунтовано та неправомірно звільнив ОСОБА_1 з
займаної посади за п.3 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується поданими ними
доказами.

Представники
відповідача Кременчуцької ОДПІ позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, посилаючись на те, що позивачкою, за час
перебування на посаді державного податкового інспектора групи ресурсних
платежів відділу місцевих ресурсних (рентних) і не податкових платежів
управління оподаткування юридичних осіб Кременчуцької ОДПІ, було порушено
посадову інструкцію, зокрема не застосовано штрафні санкції та не притягнено до
адміністративної відповідальності
порушників платіжної дисципліни по строку на 19.11.2002р., а також не вжито
заходів по скороченню кількості платників по збору за забруднення
навколишнього природного середовища до ФОНПС, що мають заборгованість до однієї
тисячі гривень, тому прохають в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Представники третьої особи
начальника Кременчуцького ОДПІ - Лазька А.М. заперечили проти позовних вимог ОСОБА_1

Суд, вислухавши
пояснення сторін, та представників третьої особи, вивчивши матеріали справи,
оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню за наступних обставин:

Як встановлено в
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 з 01
квітня 1993 року працювала в Кременчуцькій об'єднаній державній податковій інспекції Полтавської області, що підтверджується
копією трудової книжки. З 21.05.2002 року - державним податковим інспектором
групи ресурсних платежів

2

відділу місцевих ресурсних (рентних) і не податкових
платежів управління оподаткування юридичних осіб Кременчуцької ОДПІ.

Наказом начальника Кременчуцької ОДПІ Полтавської області
№272 від

22.10.2002 року до ОСОБА_1 застосовано
дисциплінарне стягнення у

вигляді догани за
„незадовільну роботу по скороченню кількості платників,

що мають
заборгованість до 1 тисячі грн." Наказ про застосування догани до

ОСОБА_1 останньою не
оскаржувався.

Наказом начальника Кременчуцької ОДПІ Полтавської області
№22 від

31.01.2003 року до ОСОБА_1 застосовано
дисциплінарне стягнення у

вигляді догани
за „ ігнорування вимог п.3 акту комплексної перевірки ДПА у

Полтавській
області від 21.06.2002 р. № 2844/7/15-237 та листа ДПА у

Полтавській
області від 23.10.02р. № 6264/7/15-243 по повному залученню до

оподаткування СПД, які здійснюють викиди пересувними джерелами забруднення,

за невиконання
вимог Закону України від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ, щодо

застосування
штрафних санкцій та притягнення до адміністративної

відповідальності порушників платіжної дисципліни, за незадовільну роботу по

скороченню кількості платників збору до ФОНПС, що мають заборгованість до 1

тисячі
грн." В наказі також зазначено, про розгляд по підсумках роботи за

січень 2003 рік
питання про доцільність перебування ОСОБА_1
на

займаній посаді.

Наказом
начальника Кременчуцької ОДПІ Полтавської області № 37-0 від 20.02.2003 року ОСОБА_1 звільнено з
вказаної посади за п.3 ст. 40 КЗпП України
за мотивацією „систематичне невиконання службових обов'язків", що
підтверджується відповідним наказом. Наведений наказ детально не обґрунтований
та не містить даних в чому зокрема полягло систематичне невиконання службових
обов'язків, проте має посилання на узгодження звільнення з профспілковим
комітетом Кременчуцької ОДПІ та на протокол № 2 від 19.02.03року.

Однак, виходячи
з досліджених в судовому засіданні подання на звільнення від 19.02.2003 року,
рішення засідання профспілкового комітету Кременчуцької об'єднаної податкової
інспекції від 19.02.2003 року № 2 вбачається що ОСОБА_1, як передбачено ст. 43 КЗпП, на засідання профкому не
викликалася, подання на звільнення ОСОБА_1 подано начальником відділу місцевих, ресурсних та
неподаткових платежів Курчановою Н.С., тобто службовою особою, яка не наділена
правом прийняття на роботу та звільнення, і згідно із розділом IV
Положення про відділ місцевих, ресурсних та неподаткових платежів не має
відповідного доручення (повноважень) правомочної особи. З протоколу засідання
профкому Кременчуцької об'єднаної ДПІ вбачається що звільнення ОСОБА_1 мало місце з ініціативи
самого профкому, а не з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.
Враховуючи наведене, така згода профспілкового органу на звільнення ОСОБА_1 не може бути
визнання такою, що має юридичне значення.

Одночасно, суд
звертає увагу на те, що з поданого до профспілкового комітету подання на звільнення ОСОБА_1, вбачаються підстави звільнення останньої з займаної посади. Так за
наведеним поданням підставою звільнення останньої стало те, що нею не було
притягнуто до адміністративної відповідальності 25 суб'єктів підприємницької
діяльності, які по строку на 19.11.2002 рік порушили платіжну дисципліну. Як
зазначено в поданні, за допущені недоліки до ОСОБА_1, наказом Кременчуцької ОДПІ № 22 від 31.01.2003 року вже
було оголошено догану та зобов'язано останню усунути вказані недоліки за січень
2003 рік. Однак, робота останньої за січень не покращилась, посадових осіб 25
підприємств, які порушили платіжну дисципліну по строку на 19.11.2002 рік до
адміністративної відповідальності останньою не притягнуто, штрафні санкції за
порушення терміну подання розрахунку збору за забруднення навколишнього

3

природного середовища до всіх суб'єктів підприємницької
діяльності не застосовано.

Дослідивши
посадову інструкцію ОСОБА_1
встановлено, що згідно п. 1.2 вище зазначеної інструкції остання у своїй роботі
повинна керуватися і суворо дотримуватися Конституції України, Закону України
„Про державну податкову службу в Україні", законодавчих актів, які
стосуються діяльності державної податкової служби, законів та інших нормативно-правових
актів, які регулюють діяльність державної податкової служби України. Саме це
передбачено і ст. З Закону України „Про державну податкову службу в
Україні". Відповідно до п. 11 ст.11 вказаного Закону в редакції до
25.03.2005 року (п.11. ст. 11 із змінами, внесеними Законом № 2505-ІУ від
25.03.2005р.) органи державної податкової служби в установленому законом
порядку мали право накладати адміністративні штрафи на керівників та інших
посадових осіб підприємств винних у ряді порушень податкового законодавства.
Застосування даної норми зобов'язувало представників органів державної податкової служби дотримуватися вимог Кодексу України
про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 38 якого
адміністративне стягнення могло бути накладеним не пізніше як через два місяці
з дня вчинення правопорушення. А виходячи з наведеного ОСОБА_1 не мала права
складати протоколи про адміністративні порушення щодо застосовування
адміністративних штрафів до керівників та інших посадових осіб підприємств
винних у ряді порушень податкового законодавства після 19.01.2003 р. Звідси
вбачається що і звільнення ОСОБА_1 з
наведених в поданні до профкому обґрунтувань мало місце вже з порушенням ч. 2
ст. 14 9 КЗпП України. Тобто, якщо за проступок на працівника вже було накладено
стягнення, застосування до нього за цей же проступок звільнення або іншого дисциплінарного стягнення згідно ч. 2 ст. 14 9
КЗпП України є недопустимим.

Посилання
відповідача на те, що ОСОБА_1
не виконувалися вимоги посадової інструкції, зокрема не застосовувалися
штрафні санкції до підприємств, також не знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні. Позивачка, а також представники відповідача суду пояснили, що виклик
керівників підприємств які допустили порушення у звітності або порушили платіжну
дисципліну по збору за забруднення навколишнього природного середовища для
застосування штрафних та адміністративних санкцій повинен відбуватися в
наступному порядку: шляхом телефонування, якщо за телефонним засобом зв'язку
інспектору не відповідали, він повинен був направляти до підприємства
листи-виклики, і в разі не реагування на відповідні листи, виходити за місцем
знаходження боржника та складати акт - обстеженням місцезнаходження
підприємства. З наявних в матеріалах справи довідок з Полтавської обласної
Держрибінспекції, приватного сільськогосподарського підприємства „ОСОБА_3", колективного
підприємства „Медіа", приватного підприємства „БІО-АКТИВ",
Кременчуцької „Сільгоспхімії", виконавчого комітету Максимівської
сільської ради, дочірнього підприємства „Домоуправління №5" (ДГП Житло
ремонт), товариства з обмеженою відповідальністю „Богар", Південної
залізниці „Кременчуцької дистанції цивільних споруд", фірми „Вітеко",
спільного підприємства „Житло", малого приватного підприємства
„Базвест", останні за телефонним засобом зв'язку викликалися податковим
інспектором ОСОБА_1 до Кременчуцької
ДПІ з приводу несвоєчасного подання звітності та несвоєчасної сплати збору за
забруднення навколишнього природного середовища по строку на 19.11.2002 р.
Згідно журналу реєстрації актів обстеження місцезнаходження суб'єктів
підприємницької діяльності, інспектором ОСОБА_1,
проводилися обстеження місцезнаходження підприємств, в зв'язку з чим
18.10.02р., 11.12.02р, 14.12.02р., 23.12.02р., 23.12.02р. було проведена
реєстрація актів обстеження по 7-ми підприємствам. Відповідно, до журналів
листів-викликів від податкового інспектора ОСОБА_1 направлено 05.06.02.р. -листи-виклики по 16
підприємствам, 09.07.02р. - листи-виклики по б-ти підприємствам, 10.07.2002р. -
листи-виклики по 17-ти підприємствам, 15.07.02р.
- листи-виклики по 2-м підприємствам, 17.01.03р. - лист-виклик і

4

22.01.03р. - лист виклик, а також в лютому - 39 листів-викликів, датованих та відправлених Кременчуцькою ДПІ після звільнення ОСОБА_1 з займаної посади - 24.02.03р. В ході
дослідження в судовому засіданні журналу реєстрації
актів проведених перевірок суб'єктів підприємницької діяльності Кременчуцької ОДПІ, встановлено також і те, що ОСОБА_1 застосовувалися штрафні
санкції до підприємств-боржників, в тому числі в жовтні, листопаді, грудні 2002 року та в січні - листопаді 2003р., та до
деяких підприємств, перелічених в наданому до суду
представником відповідача переліку СПД -юридичних
осіб які порушили платіжну дисципліну по збору за забруднення навколишнього середовища по строку на 19.11.02рік. Згідно
службової записки начальника управління стягнення
податкової заборгованості ОСОБА_4 № Збб станом на грудень 2002 року деякі підприємства, перелічені в наданому
до суду переліку юридичних осіб які порушили платіжну дисципліну, визнані банкрутами. Рядом підприємств податкові борги
сплачені самостійно. Вказуючи в
наказі №22 від 31.01.03р.підставою застосування догани „...незадовільну роботу по скороченню кількості платників збору до
ФОНПС, що мають заборгованість до
1-ї тисячі гривень", відповідач не довів в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом для
застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді
догани. Адже сама наявність такої заборгованості не може свідчити про порушення
трудової дисципліни з боку останньої. Не може свідчити про це і надана
відповідачем до суду динаміка податкового боргу по збору за
забруднення навколишнього природного середовища,
відповідно до якого податкова заборгованість порівняно з першим червням 2002 року в сумі 26570,00 грн. з кількістю
боржників -52 підприємства, станом на
01.01.2003р. значно зменшилася як в сумі боргу так і в кількості
підприємств-боржників.

Відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником
без поважних причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку,
якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного чи
громадського стягнення.

Згідно з п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 з подальшими змінами, у справах
про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни,
судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало
приводом до звільнення, чи могло воно бути
підставою для розірвання трудового договору за п.3 ст.40 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і
порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема,
чи не закінчився встановлений для цього строк, чи
застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого
проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за
яких вчинено проступок, і> попередня робота працівника.

За вимогами ст. 147 ЗКпП, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної
відповідальності є порушення трудової дисциплини. Одночасно, вина, як одна із ознак порушення трудової дисциплини є безперечно необхідною для притягнення працівника
до дисципланарної відповідальності.
Чого не було доведено відповідачем як обгрунтуванням підстав звільнення ОСОБА_1 з займаємої
посади.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що застосування до
позивачки дисциплінарного стягнення у вигляді догани за наказом № 22 від
31.01.2003р. та звільнення було безпідставним. А тому вона повинна бути
поновленою на попередньому місці роботи в якості державного податкового інспектора групи ресурсних платежів відділу місцевих
ресурсних (рентних) і не податкових платежів управління оподаткування юридичних
осіб Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, на користь позивача повинно бути стягнено втрачений ним середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу,

але не більше як за
один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року
не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. А приймаючи до
уваги те, що вини позивачки в тому, що розгляд справи триває більше одного року
немає, слухання справи неодноразово відкладалася з вини відповідача, на її
користь повинно бути стягнуто з відповідача втрачений середній заробіток за
весь час вимушеного прогулу по день винесення рішення суду, з розрахунку її
середньомісячного заробітку в день 36,32
грн., з 20.06.2006 року - 80,44 грн. в день. А це, з 20.02.2003 року по
08.11.2005 р. за мінусом виплачених 714,30 грн. та 782,48 грн. = 23672,98 грн.,
та з 20.06.2006 року по день поновлення на роботі = 38 759 грн. 70 коп.

Відповідно
до ст.237-1 КЗпП України, відповідач повинен відшкодувати позивачеві моральну
шкоду завдану незаконним звільненням, оскільки звільнення призвело до психічних
страждань позивачки на протязі тридцяти двох місяців безробіття, що викликало
втрату нормальних життєвих зв'язків та втрату джерела існування. При визначні
розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь
позивачки, суд враховує вимоги справедливості та розумності і тому оцінює
розмір моральної шкоди в 5000 грн.

У
відповідності до ст. 256 КАС України, постанову щодо поновлення позивачки на
посаді державного податкового інспектора групи ресурсних платежів відділу
місцевих ресурсних (рентних) і не податкових платежів управління оподаткування
юридичних осіб Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції, та
присудження на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в
межах одного місяця необхідно допустити до негайного виконання.

Керуючись
ст.ст. 232,233,235,237-1, . 367 КЗпП України, ст. ст. 161,162,163,256 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити частково.

Визнати
протиправним наказ № 22 від 31.01.2003 року начальника Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції Полтавської області, - про накладення на ОСОБА_1дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Визнати протиправним наказ № 37 -0 від
20 лютого 2003 року начальника Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Полтавської області
- про звільнення ОСОБА_1з займаної посади, згідно з п.З ст.4 0 КЗпП України.

Поновити
ОСОБА_1на посаді державного податкового інспектора групи ресурсних платежів
відділу місцевих ресурсних (рентних) і не податкових платежів управління
оподаткування юридичних осіб у Кременчуцькій об'єднаній державній податковій
інспекції Полтавської області.

Стягнути
з Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції на користь ОСОБА_1середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 38 759 грн. 70 коп. /
тридцять вісім тисяч сімсот п"ятдесят гривень сімдесят копійок/ та 5 000 /
п"ять тисяч/ гривень - в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В
частині поновлення на посаді ОСОБА_1та
стягнення на її користь з відповідача середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в обсязі одного місяця - в сумі 782 гривні 48 копійок - допустити до
негайного виконання.

6

На постанову суду може бути подана заява про
апеляційне оскарження до Апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на постанову суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.