Справа № 22а-19/2007
Суддя: Трушков М.М.
Дата ухвалення: 2007-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 22а -19/07р Головуючий
у 1 інстанції
Троян Л.Г.

Категорія № 36 _______________ Доповідач
Трушков М.М.

27 лютого
2007р колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого Баркової Л.Л. Трушкова М.М., Кучерявої В.Ф.
при секретарі Жило І.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу за позовом прокурора
Волноваського району Донецької області в інтересах Шкурат Василя Михайловича до
Волноваського районного управління праці та соціального захисту населення / далі УПСЗН/ про
зобов'язання виплатити компенсаційні виплати на оздоровлення і продукти
харчування за апеляційною скаргою ОСОБА_1. на постанову Волноваського районного
суду Донецької області від 11
грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Волноваського районного суду Донецької області від 11 грудня 2006 року відмовлено
в задоволенні позову прокурора до УПСЗН про зобов'язання негайно виплатити
ОСОБА_1. компенсаційні виплати щорічної допомоги на оздоровлення та щомісячної
виплати вартості продуктів харчування в розмірі, встановленому Законом України „ Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить постанову суду скасувати, а позов прокурора
задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Заслухавши суддю
- доповідача,
ОСОБА_1., його представника ОСОБА_2. і прокурора Кліменкову А.В., які доводи
скарги підтримали, представника УПСЗН Дяговець О.А., яка просила постанову суду
залишити без зміни, перевіривши законність і обґрунтованість постанови, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в
задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що УПСЗН виплачує
ОСОБА_1. щорічну допомогу на оздоровлення і щомісячну грошову компенсацію
вартості продуктів харчування у розмірі і порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України і підстав для збільшення цих виплат немає.

З таким
висновком не можна не погодитися.

Законом України „ Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи
„ від 28 лютого 1991 року № 796-ХН,
передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам
третьої групи в розмірі

2

чотирьох мінімальних заробітних плат та щомісячна грошова компенсація вартості продуктів харчування.

Проте, починаючи
1996 року у
нормативних актах, що встановлювали розмір мінімальної заробітної плати , зазначено, що до
прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для
розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата , Кабінету
Міністрів України здійснювати застосування цих норм, виходячи з реальних
можливостей видаткової частини
Державного бюджету України.

Тому до 2005 року розмір
виплат , передбачених
Законом України „ Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" був встановлений постановою КМУ від 26. 07. 1996 року № 836 „ Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а починаючи з 2005
року в розмірах, встановлених постановою КМУ № 562 від 12.07.
2005 року.

Розмір
щомісячної грошової компенсації вартості продуктів харчування до 01.01. 2005 року був
встановлений постановою КМУ №
258 від 21.05. 1992 року , а після цього у
розмірах , встановлених
постановою КМУ „ 936 від 20.09. 2005 року та
розпорядженнями голови облдержадміністрації № 146 від 10.
05. 2005 року та №
53 від 07. 02. 2006 року.

Згідно з
зазначеними постановами розмір щорічної допомоги на оздоровлення , інвалідам
третьої групи ,складав 21,50грн. ,
а розмір щомісячної грошової компенсації вартості продуктів -243,39грн. до 2006 року і 290грн.
починаючи з 2006 року.

Заборгованості
перед позивачем у зазначених розмірах виплат немає.

Відповідно до
положень ч. 2 ст. 95 Конституції
України виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь - які видатки
держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків.

Згідно із п.З
статі 116 Конституції
України Кабінет Міністрів України забезпечує проведення політики у сфері
соціального захисту населення.

Частиною другою
статті 4 Бюджетного
кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в України
положення нормативно - правових
актів застосовуються лише в частині, в який вони не суперечать положенням
Конституції України, цього Кодексу та Закону України „ Про Державний
бюджет України."

Відповідно до
положень ст. 62 Закону
України „ Про
статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" роз'яснення та застосування цього закону провадиться в
порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими
для виконання місцевими органами влади та іншими.

Оскільки районні
управління, які здійснюють вказані виплати , фінансуються лише в межах бюджетних програм, у них
відсутні кошти на виплату допомоги в розмірах кратних до розміру мінімальної
заробітної плати.

За таких
обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення позову.

Наведене
ОСОБА_1. в апеляційній скарзі висновків суду не спростовує.

з

Постанова суду
ухвалена у відповідності з встановленими обставинами справи з додержанням норм
матеріального і процесуального права і підстав для її скасування чи зміни немає.

Керуючись ст.ст. 195,
198, 200 КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову
Волноваського районного суду Донецької області від 11 грудня 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає
чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом одного місяця
з дня набрання чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.