Справа № 2-а-894/2007
Суддя: Кайро І.А.
Дата ухвалення: 2007-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-894
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2007 року Ялтинський
міський суд Автономної Республіки Крим у складі головуючого судді - Кайро І.А.
при секретарі - Рябцевой А.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ялта цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
Гурзуфської селищної ради, 3-я особа ОСОБА_2про визнання рішення незаконним та
зобов'язання вчинити певні дії
просить суд визнати незаконним рішення Гурзуфської селищної ради №36 від 26
липня 2007 року. Крім того позивачка просить суд зобов'язати відповідача
прийняти рішення про затвердження проекту відводу земельної ділянки,
розташованої за адресоюАДРЕСА_1та передачу її у власність позивачки для
будівництва та обслуговування гаражу.
вимоги мотивовані тим, що 24 березня 2005 року вона звернулася до відповідача з
заявою про надання згоди на складання проекту відводу земельної ділянки для
Рішення
Гурзуфської селищної ради від 30 серпня 2005 року їй був наданий дозвіл на
складання проекту відводу земельної ділянки для будівництва та обслуговування
гаражу за адресою АДРЕСА_1, після чого вона почала збір відповідних документів.

Після
отримання усіх необхідних документів та узгоджень, вона звернулася до
відповідача з заявою про затвердження проекту відводу земельної ділянки, проте
рішенням Гурзуфської селищної ради №36 від 26 липня 2007 року, їй було
відмовлено у затвердженні проекту відводу земельної ділянки. Відмова була
мотивована конфліктом між громадянами.

Таким чином, позивачка вважає, що діями відповідача були порушені її
охоронювані законом права, у зв'язку з чим вона та змушена звернутися до суду з
даною позовною завою.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав, просив суд позов
задовольнити.

3-я особа та її представник у судовому засіданні позов не визнали, при
цьому вони пояснили, що 3-я особа має право на земельну ділянку для
обслуговування житлового будинку, у зв'язку з чим та звернулася до БТІ м. Ялта
де їй та намалювали кордон зазначеної земельної ділянки. На підставі
викладеного, вони та просять суд відмовити у задоволенні даного позову.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних
підставах.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності
на землю гарантується. Це право реалізується громадянами, юридичними особами і
державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 373 ЦК України право власності на землю
гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельна ділянка)
здійснюється відповідно до закону (п.2).

Згідно ст. 81 Земельного кодексу України громадяни
України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безкоштовної
передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних
ділянок, раніше наданих їм в користування і іншим підставам.

Відповідно до ст. 158 ЗК України у випадку не згоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органів
виконавчої власті по питанням земельних
ресурсів спір вирішується судом.

У відповідності до ст. 12 ЗК України до повноважень селищних рад у земельних
відносинах на території селищ відноситься передача земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян і юридичних осіб відповідно до земельного
кодексу.

Відповідно до вимог до ст. 118 ЗК України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель
державної власності, подають заяву до районної, Київської чи Севастопольської
міської державної адміністрації, а із земель комунальної власності - до
відповідної сільської, селищної, міської ради. У заяві зазначаються бажані
розміри земельної ділянки та мета її використання.

Згідно ч.2, ст.118 ЗК України, рішення органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у
місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують
розмір земельної ділянки.

При цьому судом встановлено, що 24 березня 2005 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про
надання згоди на складання проекту відводу земельної ділянки для будівництва
гаражу.

Рішення
Гурзуфської селищної ради від 30 серпня 2005 року позивачці був наданий дозвіл
на складання проекту відводу земельної ділянки для будівництва та
обслуговування гаражу за адресою АДРЕСА_1, після чого вона почала збір
відповідних документів.

Після
отримання усіх необхідних документів та узгоджень, вона звернулася до
відповідача з заявою про затвердження проекту відводу земельної ділянки, проте
рішенням Гурзуфської селищної ради №36 від 26 липня 2007 року, їй було
відмовлено у затвердженні проекту відводу земельної ділянки.

Відмова була мотивована конфліктом між громадянами.

При цьому судом також достовірно встановлено, що чинним законодавством
України не передбачено такого обґрунтування відмови у затвердженні проекту
відводу земельної ділянки як конфлікт між громадянами. Сам проект відводу
земельної ділянки на сесії селищної ради не розглядався, у зв'язку з чим
неможливо встановити його відповідність до діючого земельного законодавства
України.

Крім того, суд не бере до уваги пояснення 3-ї особи та її представника,
стосовно того, що земельна ділянка на яку претендує позивачка входить до земельної
ділянки для обслуговування їх будинку, оскільки це у супереч ст.. 60 ЦПК
України не було підтверджено документально. Домоволодіння 3-ї особи побудовано
на даху гаражу, під який Гурзуфською селищною радою була надана земельна
ділянка. Будь якою іншої земельної ділянки для обслуговування та побудови
жилого будинку 3-ї особі також не надавалося, у зв'язку з чим суд дійшов
висновку про те, що у разі надання земельної ділянки ОСОБА_1., права 3-ї особи
ОСОБА_2 на користування житловим будинком порушені не будуть.

Встановлення представниками БТІ м. Ялта меж земельної ділянки, ніби то
необхідних для обслуговування будинку 3-ї особи не є підтвердженням
правомірності користування нею.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Гурзуфська селищна
рада, прийнявши рішення про відмову у задоволенні заяви позивачки, яке
обґрунтоване у супереч чинному законодавству України, порушила охоронювані законом права та інтереси
останньої, у зв'язку з чим даний позов повинен бути задоволений частково.
Рішення Гурзуфської селищної ради №36 від 26 липня 2007 року повинно бути
визнаним незаконним, та відповідача повинно бути зобов'язано розглянути на
найближчій сесії заяву позивачки про затвердження проекту відводу земельної
ділянки для будівництва та обслуговування гаражу за адресою АДРЕСА_1

Оскільки позовні вимоги задоволені то у відповідності зі ст. 88 ЦПК України
з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню судові витрати.

Оскільки позов задоволений частково, то у відповідності до ст. 88 ЦПК
України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір,
пропорційно до розміру задоволених вимог.

На підставі висловленого, керуючись ст.ст. 12, 118 ЗК
України, ст. ст. 2, 6, 9, 10, 17, 71, 159-163
КАС України, ст.ст. 14
Конституції України,

П О С Т А Н О В
И В :

Позов ОСОБА_1до
Гурзуфської селищної ради, 3-я особа ОСОБА_2про визнання рішення незаконним та
зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати рішення 16 -ї сесії 5 - го скликання Гурзуфської селищної ради №36
від 26 липня 2007 року про відмову ОСОБА_1у наданні дозволу на затвердження
проекту відводу земельної ділянки для будівництва та обслуговування гаражу за
адресою АДРЕСА_1- незаконним та скасувати його.

Зобов'язати Гурзуфську селищну раду на найближчій сесії розглянути заяву
ОСОБА_1про надання дозволу на затвердження проекту відводу земельної ділянки
для будівництва та обслуговування гаражу за адресоюАДРЕСА_1

Стягнути з Гурзуфської селищної ради на користь ОСОБА_1судовий збір у сумі
8 (вісім) гривень 50 копійок.

Постанова може бути оскаржена в Апеляційний суд АРК через
Ялтинський міський суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя -