Справа № 22а-573/2007
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2007-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-573-07
суддя у 1-ій
інстанції- Кеся Н.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2007 р. м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Туркіної Л.П.
(доповідач)

суддів при секретарі:
за участю представника позивача: відповідача:

Коршуна А.О.,
Проценко О.А., Духневич О.С. Шляховий Г.В., довіреність від 01.06.07 р. Жаворонков
С.М., довіреність 41653/10/10-039 від 12.10.2006 р.

розглянула у
відкритому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ на
постанову господарського
суду Дніпропетровської області від 05.04.2007 року у справі №
37/95-07 за позовом: Товариства
з обмеженою відповідальністю науково
виробниче підприємство «ЛВС», м. Дніпропетровськ до відповідача: Державної податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська, про: визнання
нечинним рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У
лютому 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю науково виробниче
підприємство «ЛВС» (далі ТОВ «ЛВС») звернулося до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання нечинним рішення, яким
підприємству визначено суму штрафних (фінансових) санкцій в сумі 31900,0
грн.

Позов
пред'явлено до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська (далі ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська), якою
винесено зазначене рішення.

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що на підставі акту № 000190 від 31.08.2006 р.,
відповідачем винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій
від 24.01.07 р. за № /3 на суму 31900,0 грн. Назване рішення не є
обґрунтованим оскільки розрахункова операція, відносно якої відповідачем
застосовано штрафні санкції, не має відношення до позивача, так як вона
проведена особою (ОСОБА_1), яка знаходиться у трудових відносинах з іншим
підприємцем (ОСОБА_2). Вказаний підприємець орендує частину приміщення у
позивача за адресою: м. Дніпропетровськ,
вул. Бердянська, 5 і здійснює продаж меблів, які купує у позивача.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області
від 05.03.2007 р. позов задоволено, визнано нечинним рішення Державної
податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська про застосування
штрафних санкцій (фінансових) санкцій від 24.01.07 р. за № /3. Постанову суду обгрутовано тим, що податкова
не довела факти порушення законодавства,
що регулює порядок здійснення розрахунків саме позивачем.

Не погоджуючись із
рішенням суду, відповідач подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду скасувати, у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі
зазначено, що постанова суду є такою, що
винесена з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин справи. Податкова зазначає, що 31.08.06 р. при
перевірці ТОВ НВП «ЛВС» на предмет здійснення торгової діяльності,
було виявлено порушення законодавства про РРО, згідно яких винесено рішення про
застосування штрафних санкцій за №
/0 від 14.09.06 р. на суму 31900,00 грн. Висновки суду, що порушення здійснено іншим суб'єктом підприємницької діяльності
спростовується наступним.

ТОВ «ЛВС» здійснює
торгівельну діяльність за адресою: вул.. Бердянська, 5-А на підставі торгового
патенту серії ТЛА № 103249. Перевіряючим було надано гарантійний талон на
реалізовані в ході перевірки корпусні
меблі (модуль № 8106 та № 8183), засвідчений печаткою ТОВ НВП «ЛВС» .

Крім цього, в якості
додатку до акту перевірки, перевіряючими було долучено цінник на тумбочку
(артикул № 8183), який роздруковано на
аркуші з логотипом саме ТОВ «ЛВС», а не СПД-фізичної особи ОСОБА_2.

Пояснення, додані до акту перевірки, підписані
ОСОБА_1 як продавцем - консультантом саме ТОВ НВП «ЛВС». В ході перевірки
будь-які документи, які б підтверджували
трудові відносини ОСОБА_1 з іншими суб'єктами підприємницької
діяльності, не надавались, про що зроблено запис в акті перевірки.

Твердження позивача, що
ОСОБА_1 є працівником СПД-фізичної особи ОСОБА_2 не може бути прийнято до уваги
також тому, що трудовий договір між
працівником ОСОБА_1 і СПД -
фізичної особою ОСОБА_2 зареєстрований
службою зайнятості за № 1352/06 01.09.2006 р., тобто після проведення
перевірки; Згідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платників податків, і сум
утриманого з них податку за формою 1-ДФ, наданого ТОВ «ЛВС» до ДПІ у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська, за період 2 кварталу 2005 року по 3 квартал 2006 року (включно)
гр.. ОСОБА_2 була працівником ТОВ НВП «ЛВС», якій регулярно нараховувалася заробітна плата.

У судовому засіданні
представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача
проти скарги заперечує, вважає рішення суду таким, що відповідає чинному
законодавству та фактичним обставинам справи. Позивач зазначає,
що ТОВ НВП «ЛВС» здійснює торгівельну діяльність за адресою: м. Дніпропетровськ, вул..
Бердянська 5-а на підставі торгового патенту серії ТАЛ № 103249, де вказано
місце проведення торгівельної діяльності - каса підприємства, що відповідає
дійсності. Але ТОВ НВП «ЛВС» згідно до ст.9
Закону України 1776, здійснює торгівлю тільки продукцією власного
виробництва і проводить розрахунки у касі підприємства з оформленням прибуткових і видаткових
касових ордерів та видачею відповідних
квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

Згідно патенту ТОВ НВП
«ЛВС» має право здійснювати торгівлю тільки продукцією власного виробництва і
проводити розрахунки тільки у касі підприємства.

Перевірка здійснювалась
не в касі підприємства, в приміщенні салона - магазина, працівники ДПА у
Дніпропетровській області отримали копію
товарного чеку від 31.08.2006 року, на якій чітко стоїть штамп саме
приватного підприємця ОСОБА_2, а не ТОВ
НВП «ЛВС». В салоні-магазині є вивіска з режимом роботи приватного підприємця
ОСОБА_2, куточок споживача,, які підтверджують, що саме вона здійснює
тут торгівельну діяльність. Крім того, працівникам ДПА у
Дніпропетровській області було вказано
приміщення каси ТОВ НВП «ЛВС», яке знаходиться
на другому поверсі адміністративного приміщення.

Що стосується
гарантійного талону, згідно до п.2 ст.7 Закону України «Про захист прав
споживачів» гарантійні зобов'язання у будь-якому випадку включають
зобов'язання виробника (виконавця) або
продавця. Тому, печатка на гарантійному талоні
означає, що саме ТОВ НВП «ЛВС»
взяло на себе гарантійні зобов'язання і що саме
до ТОВ НВП «ЛВС» покупцям треба звертатися у разі потреби.

Що стосується цінника,
який долучений в якості додатку, то в ньому взагалі відсутня інформація про те
хто ж є продавцем? Є логотип «ЛВС», який означає, що саме ТОВ НВП «ЛВС» здійснює функції щодо прийняття
претензій від покупців, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Продавця ОСОБА_1
фактично було допущено до роботи -
30.08.06 р., а договір було зареєстровано 01.09.2006 р., тобто не має ні якого
порушення.

Твердження відповідача,
що громадянка ОСОБА_2 була працівником ТОВ
НВП «ЛВС» - відповідає дійсності.
Але відповідач не навів жодного нормативно-правового акту, у якому заборонялось би громадянці ОСОБА_2 працювати на ТОВ НВП «ЛВС» і бути при цьому
приватним підприємцем.

Заслухавши представників позивача та відповідача,
вивчивши доводи апеляційної скарги, а також дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Працівниками Державної податкової
адміністрації у Дніпропетровській області 31.08.06 р. здійснено перевірку ТОВ
«ЛВС» з питань дотримання вимог законодавства в сфері застосування РРО.

При проведення
перевірки перевіряючими зроблені висновки про порушення ТОВ «ЛВС» вимог
п.1 та п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій в сфері торгівлі, громадянського харчування та послуг», а саме: не
проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій та
ненадання особі, яка отримує товар, розрахункового документа встановленої форми
і на повну суму проведеної операції. Під час перевірки працівниками ДПІ в Дніпропетровській області було придбано в
салоні-магазині два ліжка по ціні 1980,00 грн. кожне (артикул 8106) на загальну
суму 3960,00 грн., чотири тумбочки по ціні 605,000 грн. кожна (артикул 8183) на
суму 2420,00 грн. на загальну суму
6380,00 грн. Однак, вказана розрахункова операція проведена без
використання реєстратора розрахункових та без видачі відповідного
розрахункового документа. Від підписання
матеріалів перевірки генеральний директор ТОВ НВП «ЛВС» Каменецький В.З.,
головний бухгалтер Алексєєв О.В. та продавець - консультант ОСОБА_1
відмовилися, про що перевіряючими було складено акт відмови від підписання
матеріалів перевірки. Висновки перевіряючих відносно того, що порушення
законодавства про РРО було допущено саме ТОВ «ЛВС», спростовуються наступним.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій» від 01 червня 2000 року № 1776-ІІІ суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі ( із застосуванням
платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму
покупки через зареєстровані,
опломбовані у встановленому порядку
та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних розрахункових
документів, що підтверджують
виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим
Законом, із застосуванням зареєстрованих
у встановленому порядку розрахункових книжок.

Отже,
обов'язок щодо проведення розрахункових операцій покладено на особу, що
здійснює продаж, тобто є учасником
угоди купівлі-продажу. Як
свідчить товарний чек від 31.08.07 р,, яким податкова підтверджує факт
придбання (продажу) товару, продавцем меблів (2 ліжка, 4 тумбочки) є приватний
підприємець ОСОБА_2, код НОМЕР_1.

Факт
продажу товару ПП ОСОБА_2 також підтверджується свідоцтвом суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2 про сплату єдиного податку від 01.01.06 р. №
НОМЕР_2, у якому зазначено такі види
діяльності, як оптова та роздрібна торгівля, місце здійснення діяльності - пр.
Кірова,109-А, вул. Бердянська 5-А, договором оренди частини нежитлового
приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Бердянська, 5-А, укладеним на
строк з 01.01.06 р. по 31.12.06 р., угодою купівлі-продажу меблів № 1 від
01.01.06 р. строк дії якого визначено до 03.01.07 р., видатковою накладною
№ ЛВ-0000503 від 04.08.06 р., податковою
накладною № 540 від 04.08.06 р., щодо
придбання ОСОБА_2 меблів, які були зазначені у товарному чеку від 31.08.06 р.

Як
свідчать матеріали справи, названі угоди оренди та купівлі-продажу не визнані
недійсними, зокрема, як такі, що укладені
про людське око.

Належних доказів відносно того, що меблі, зазначені у товарному чеку, за
яким повинна бути здійснена розрахункова
операція, належали ТОВ НВП «ЛВС»
податкова не надала.

Посилання податкової, що на момент проведення перевірки було надано
гарантійний талон, засвідчений печаткою позивача, та цінник з логотипом ТОВ
«ЛВС», не можуть прийняті до уваги,
оскільки названі документи не є документами, що підтверджують право власності та надавалися податковій, яка
діяла, як покупець, разом з товарним
чеком, у якому чітко зазначено, що
продавцем є ПП ОСОБА_2, код НОМЕР_1.

Посилання апелянта на те, що продавець-консультант ТОВ НВП «ЛВС»
ОСОБА_1 не був працівником ПП ОСОБА_2,
спростовуються, наступним.

Згідно до абз.4, ст.24 та ст.24-1 КЗпП України трудовий договір
вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані , але працівника фактично було допущено до роботи. У разі
укладення трудового договору між
працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з
моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі
трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання.
Фактично найманий працівник ОСОБА_1 на
момент перевірки працював у Приватного підприємця ОСОБА_2, що підтверджується
поясненнями ОСОБА_1, наданими заступнику голови ДПА у Дніпропетровській
області, у яких зазначено, що отримані гроші було передано продавцем саме ПП
ОСОБА_2

Посилання податкової на ту обставину, що ОСОБА_1 до 30.08.06 р. перебувала
у трудових відносинах із позивачем, не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки такі правовідносини не виключають
можливості здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності . Крім того, як
зазначено вище, угоди щодо оренди приміщення та придбання товару, укладені між позивачем та
названим приватним підприємцем, не
визнано недійсними.

Посилання апелянта на ту обставину, що згідно листа управління споживчого ринку Дніпропетровської
міської ради від 07.11.2006 року № 7/13-127 СПД - фізичній особі ОСОБА_2 видано
картку обліку стаціонарного об'єкту торгівлі на магазин «Меблі» по вул.. Бердянській, 5-А, лише
06.11.06 р. № 14032, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як зазначено у
названому листі, ТОВ НВП «ЛВС» дозволи на розміщення об'єктів торгівлі взагалі не видавались, що
за логікою податкової повинно свідчити про відсутність торгівельної діяльності
названого товариства.

Крім того, слід зазначити, що у свідоцтві про сплату єдиного податку,
виданому податковим органом ПП ОСОБА_2 01.01.06 року, у якості місця здійснення
підприємницької діяльності зазначено вул. Бердянську, 5-А.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України при
вирішенні спору щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень суд
з'ясовує, чи прийняте воно у відповідності до чинного законодавства та
обґрунтовано.

Відповідачем не доведено факт обґрунтованості
оспорюваного рішення.

Отже, приймаючи до уваги, що господарський суд правильно встановив
обставини справи та прийняв рішення без порушення вимог процесуального та
матеріального права, колегія суддів вважає необхідним постанову суду першої
інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198,
200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська,
м. Дніпропетровськ - залишити без задоволення.

Постанову
господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2007 року залишити без
змін.

Ухвала
підлягає оскарженню відповідно до ст. 212 КАС України протягом місячного строку
з моменту проголошення до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалу оформлено у повному
обсязі 21.01.2008 р.

Головуючий : Туркіна
Л.П.

Судді:
Коршун А.О.

Проценко О.А.