Справа № К-6681/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2007 року м.
Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Бутенка В.І.,

Сороки М.О. (доповідача),

Штульмана
І.В.,

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

провівши в порядку касаційного провадження
попередній розгляд адміністративної справи за скаргою ОСОБА_1 на рішення головного
державного виконавця відділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби
Київського міського управління юстиції,

встановила:

У березні 2005 року ОСОБА_1
звернувся до суду із скаргою на
рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання
рішень Відділу державної виконавчої
служби Київського міського управління юстиції.

Ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2005 року скаргу залишено без
розгляду.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить судове рішення
скасувати та направити справу на новий розгляд.

Залишаючи
скаргу без розгляду, суд виходив з того, що відповідно до п.4 ст. 172
Цивільного процесуального кодексу України 1963 року, чинного на момент
постановлення судового рішення, у разі неявки у судове засідання позивача без
поважних причин за викликом суду відповідно до частини третьої цієї статті або
його повторної неявки за викликом суду незалежно від причин суд залишає заяву
без розгляду.

Судом
встановлено, що у судові засідання 13.04.2005 р. та 27.04.2005 р. скаржник не
з'являвся, за вказаною у справі адресою судові повістки не отримував, інше
місце свого фактичного перебування суду
не повідомив.

Висновок
суду про те, що скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, оскільки він не
з'являвся у судові засідання без поважних причин, відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно
ч. 3 ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)
підставами касаційного оскарження судового рішення є порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до вимог
ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати
докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені
в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права та відсутні передбачені ст. 227 КАС України підстави для їх обов'язкового скасування.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
ст. ст. 220, 220-1, 221, 223, 224, 230, 231
КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2005 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судові рішення Вищого адміністративного суду
України, які ухвалені в порядку касаційного провадження, можуть бути оскаржені
лише за винятковими обставинами - з мотивів неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції однієї й тієї самої норми права; визнання судових
рішень міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, такими,
що порушують міжнародні зобов'язання України - протягом одного місяця з дня
відкриття таких обставин шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду
України.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно, відповідальний
секретар: Єрко
С.М.