Справа № 4-1896/07
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Суддів:

Харченко
В.В.

Гончар Л.Я.

Васильченко Н.В.

Кравченко О.О.

Федорова
М.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 серпня
2004 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2004 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Київської міської державної
адміністрації, Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації,
Комунального підприємства Управління житлового господарства Шевченківського району
м. Києва, за участю третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист права власності,
визнання інвестиційного контракту та розпорядження Київської міської державної
недійсними, -

встановила:

В квітні 2003 року ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього
сина ОСОБА_5, звернулась до суду з позовом до Київської міської державної
адміністрації, Шевченківської районної у м. Києві ради, Шевченківської районної
у м. Києві державної адміністрації, КП УЖГ Шевченківського району та ОСОБА_1
про поновлення порушеного права власності на горищне приміщення та визнання
інвестиційного контракту та розпоряджень недійсними.

Зазначала, що вона та її неповнолітній син є власниками 28/100 частин
квартири НОМЕР_1 АДРЕСА_1на підставі свідоцтва про право власності на житло від
26 січня 1995 року. Жилий будинок
АДРЕСА_1 складається з 21-єї квартири та
двох нежилих приміщень, які приватизовані фізичними та юридичними особами. Оскільки квартира НОМЕР_1 розташована на останньому
поверсі та з метою влаштування на горищі будинку мансардного приміщення, 8
лютого 2002 року вона звернулась до голови Шевченківської районної у м. Києві
РДА про передачу її частини горища, яка розташована над її кімнатою, проте в
серпні 2001 року отримала відповідь, що горище передано ОСОБА_1 на підставі інвестиційного контракту №36 від 1 листопада
1999 року. Як
її стало відомо, 17 серпня 1999 року до Шевченківської районної РДА надійшла
заява від ОСОБА_1 про надання йому в оренду з
наступним викупом горищного поверху площею 180 кв.м над належною йому частиною
квартири НОМЕР_2 АДРЕСА_1. Без згоди
співвласників будинку та відповідного рішення Шевченківської райради 1
листопада 1999 року начальник КП УЖГ Шевченківського району уклав з ОСОБА_1
інвестиційний контракт про передачу горища площею
307,5 кв.м. з метою переобладнання під мансардний поверх. Контракт було
затверджено головою Шевченківської РДА і за клопотанням РДА 7 липня 2000 року
Київською міською державною адміністрацією видано розпорядження № 1090 про
надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення
проектно-кошторисної документації на реконструкцію горища., площа якого
становить 150 кв.м. Розпорядженням КМДА № 379 від 2 березня 2001 до
розпорядження № 1090 безпідставно внесені зміни про те, що ОСОБА_1 дозволяється виготовити проектно-кошторисну документацію
на реконструкцію горища площею 307,5 кв.м. без визначення меж вказаної площі.

Посилаючись на те, що
інвестиційний контракт не відповідає вимогам закону і поряд з розпорядженнями
РДА порушує її та її неповнолітньої дитини права власника позивачка просила
визнати недійсним інвестиційний контракт укладений 1 листопада 1999 року між КП
УЖГ Шевченківського району м. Києва та ОСОБА_6 та незаконними розпорядження
КМДА № 1090 від 7 липня 2000 року та № 379 від 2 березня 2001 року.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 2 серпня 2004 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково та визнано недійсним інвестиційний контракт № 36 від 1 листопада 1999
року, розпорядження КМДА № 1090 від 7 липня 2000 року та № 379 від 2 березня
2001 року в частині надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проектно-кошторисної документації на
реконструкцію частини горища АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2004 року апеляційні
скарги ОСОБА_1, Київської міської державної адміністрації, КП УЖГ Шевченківського
району м. Києва відхилені, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва
від 2 серпня 2004 року залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеними вище судовими
рішеннями, ОСОБА_7 звернувся
з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, з посиланням на
порушення судами норм матеріального права.

Заявник в касаційній скарзі просив скасувати оскаржувані
судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, а
апеляційний суд обґрунтовано погодився з тим, що позивачка є співвласником, як
горищного приміщення так і в цілому багатоквартирного будинку АДРЕСА_1. При укладанні інвестиційного договору між ОСОБА_1 та КП
УЖГ Шевченківського району м. Києва не було згоди позивачки на розпорядження
спірним приміщенням. Набуте
громадянами право власності на квартири державного житлового фонду та належні
до них допоміжні приміщення є непорушним (ст.41 Конституції України),
забезпечується державою і захищається судом (ст. 55 Конституції /країни).

Згідно з ч.3 ст.211 КАС України підставами касаційного
оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги
не спростовують висновків суду і не свідчать про неправильність судового
рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 211 Кодексу
адміністративного судочинства України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 серпня 2004 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2004 року залишити без змін.

Ухвала є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
(підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя

Вищого адміністративного

суду України
Гончар Л.Я.