Справа № 2а-497/2007
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2007-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2а-497/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21"
вересня 2007 р.

Харківський
окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого
судді - Спірідонова М.О.

за участю
секретаря Ус Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду
адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському
районі м.Харкова до суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1
про стягнення заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова звернулось з адміністративним позовом до СПДФО
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 248,59 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
представник позивача вказав, що ОСОБА_1 зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в управлінні Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м.Харкова.

Як вказав представник позивача
01.03.2006 року вони на підставі заяви ОСОБА_1 про зняття його з обліку у зі зміною юридичної адреси та закриття, відповідно до
Законів України «Про здійснення контролю за сплатою збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування», "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та
Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",
завідувачем сектору контрольно-економічної роботи відділу надходження доходів
управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова
Коржуковою Н.О., проведена позапланова перевірка правильності обчислення,
повноти нарахування внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування за
період з 01.01.2003 року по 31.01.2006 року.

Перевіркою
встановлено, що за період 01.01.2003 р по 31.01.2006 р підприємець здійснював
підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування - платник єдиного
податку, використовував працю найманих працівників.

Заробітна
плата найманим працівникам виплачувалась своєчасно. Трудові договори з
найманими працівниками складено відповідно норм чинного законодавства.

На
01.01.2003 року підприємець мав авансовий платіж в сумі 3,26 грн. За період з
01.01.2003 року по 20.02.2006 року підприємець повинен перерахувати до
Пенсійного фонду за найманих працівників 4787,96 грн., фактично перераховано
1682,98 грн., зараховано 42 % від сплати єдиного податку 2683,80 грн. Станом на
21.02.2006 року по сплаті страхових внесків утворилася недоїмка в сумі 417,92
грн.

На
донараховану суму був складено акт № 68 від 01.03.2006 року та виписана вимога
про сплату боргу №Ф-66 від 01.03.2006, яка разом з Актом перевірки була
направлена на адресу відповідача.

Вимогу
про сплату боргу № Ф-66 від 01.03.2006 року СПДФО ОСОБА_1 оскаржив в УПФУ
Фрунзенського району, потім до Головного управління Пенсійного фонду України в
Харківській області.

Рішенням
начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
від 12.05.2006р № 2983 - 07/20 рішення начальника управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі № 5258-07/34 від 10.04.2006 року про результати
розгляду скарги залишено без змін, скарга приватного підприємця ОСОБА_1 без
задоволення.

Станом
на 24.04.07р з урахуванням переплати у сумі 10,11грн., загальна сума
заборгованості складає 248,59 грн.

Позивач
вказав, що несвоєчасна сплата страхових
внесків може призвести до затримки виплат пенсій, завдати істотної шкоди
інтересам громадян та державі, а також підірвати авторитет держави. Просив суд
задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач
в судове засідання з'явився та проти позову заперечував, вказавши, що він є
платником единого згідно Указу
Президента України № 746 від 28.06.1999 року. Управління пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.Харква повідомили відповідача вимогою № 66 від
01.03.2006 року про те, що у нього мається заборгованість по сплаті страхових внесків
у сумі 417,92 грн. за результатами
позапланової перевірки проведеної робітниками фонду.

Згідно
акту перевірки заборгованість виникла у
1-му кварталі 2005 року у зв'язку з прийняттям Закону «Про Державний
бюджет України на 2005 рік», згідно п.2
ст. 45 якого, єдиний податок сплачений суб'єктом підприємницької діяльності у
повному обсязі відносився до доходів місцевого бюджету, у зв'язку з чим орган
Держказначейства з 01.01.2005 року по 30.03.2005 року не перераховувало до
пенсійного фонду України 42% від суми єдиного податку.

З
вказаним актом відповідач не згоден, тому що 16.03.2006 року Законом України №
3583, у відповідності до якого суми внесків, сплачених підприємцем які
застосовують спрощену систему оподаткування , в склад податків у відповідності
до законодавства України на протязі 2004 року -1 кв. 2005 року, але не були
зараховані на їх особисті рахунки не
вважати заборгованістю, тому відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні
його позовних вимог.

Суд
вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно
свідоцтва від 30.01.1998 року № НОМЕР_1 про державну реєстрацію фізичних
осіб підприємців ОСОБА_1 є фізичною
особою підприємцем.

01.03.2006
року Пенсійним фондом України в Фрунзенському районі
м. Харкова була проведена позапланова
перевірка правильності обчислення, повноти нарахування внесків на обов'язкове
державне пенсійне страхування за період з 01.01.2003 року по 31.01.2006 року.
Згідно якої за період 01.01.2003 р по 31.01.2006 р підприємець здійснював
підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування - платник єдиного
податку, використовував працю найманих працівників, заробітна плата найманим
працівникам виплачувалась своєчасно, трудові договори з найманими працівниками
складено відповідно норм чинного законодавства.

На
01.01.2003 року підприємець мав авансовий платіж в сумі 3,26 грн. За період з
01.01.2003 року по 20.02.2006 року підприємець повинен перерахувати до
Пенсійного фонду за найманих працівників 4787,96 грн., фактично перераховано
1682,98 грн., зараховано 42 % від сплати єдиного податку 2683,80 грн. Станом на
21.02.2006 року по сплаті страхових внесків утворилася недоїмка в сумі 417,92
грн.

На
донараховану суму був складено акт № 68 від 01.03.2006 року та виписана вимога
про сплату боргу №Ф-66 від 01.03.2006, яка разом з Актом перевірки була
направлена на адресу відповідача.

Вимогу
про сплату боргу № Ф-66 від 01.03.2006 року СПДФО ОСОБА_1 оскаржив в УПФУ
Фрунзенського району, потім до Головного управління Пенсійного фонду України в
Харківській області. Рішенням начальника Головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області від 12.05.2006р № 2983 - 07/20 рішення начальника
управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі № 5258-07/34 від
10.04.2006 року про результати розгляду скарги залишено без змін, скарга
приватного підприємця ОСОБА_1 без задоволення.

Як
було встановлено під час розгляду справи, недоїмка по сплаті пенсійних внесків
утворилась у 1-му кварталі 2005 році ,
про що вказав як представник позивача так і відповідач, та що
підтверджується даними які містяться у
картці особового рахунку страхувальника ОСОБА_1 за період з 01.01.2004 рок
по 16.03.2006 року.

Згідно
ч. 1,3 ст. 106 Закону України від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове
державне пенсіне страхування» у разі
виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники
зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією статтею; територіальні органи Пенсійного
фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають
страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Указом
Президента України від 03.07.98 р. N 727 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (в
редакції Указу від 28.06.99 р. N 746) передбачено, що суб'єкт малого
підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування.

Для
врегулювання проблеми сплати страхових пенсійних внесків суб'єктами спрощеного
оподаткування Верховною Радою України прийнято Закон України від 16 березня
2006 року N 3583-IV "Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів
господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку
та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України
частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття
протягом 2004 року - I кварталу 2005 року".

Відповідно
до статті 1 зазначеного Закону суми внесків до Пенсійного фонду України, Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, які були
сплачені ними в складі податків згідно з чинним законодавством України протягом
2004 року - I кварталу 2005 року, але не були зараховані на їх особові рахунки
в цих фондах у зв'язку із застосуванням Державним казначейством норм діючого на
той час Закону України від 23 грудня 2004 року N 2285-IV "Про Державний
бюджет України на 2005 рік", не вважаються заборгованістю.

Згідно
із статтею 2 цього Закону донарахування та фінансові (штрафні) санкції щодо сум
фактично сплачених внесків за період 2004 р. - I квартал 2005 року до
зазначених суб'єктів господарської діяльності не застосовуються.

Суд
аналізуючи твердження позивача, що питання перерахування коштів за пенсійні
внески за 1-й квартал 2005 року є неврегульованими, то що не внесено
відповідних змін до інших законів судом визнано бути не може, тому що згідно
Закону України від 20.12.2001 року «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» № 2181 якиї є спеціальним законом з питань оподаткування,
який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових
платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та
внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної
діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

П.п.4.4.1
п. 4.4. ст . 4 вищевказаного Закону вказує, що при конфлікті у разі коли норма
закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або
коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають
неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на
користь платника податків.

Виходячи
з вище викладено суд приходить до висновку, що управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.Харкова не має право на стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.01.2003 року по 31.01.2006
року по страхових внесках на загальнообов'язкове
пенсійне спрахування

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, 94, ч.1 ст.158, 160-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському
районі м.Харкова до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
про стягнення заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове
державне
пенсійне страхування у розмірі 248,59 грн. - відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суд) першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
або у строк встановлений ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений
цим Кодексом, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Постанова
у повному обсязі виготовлена 24.09.2005 року.

Суддя М.О.
Спірідонов