Справа № 22а-832/2008
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2008-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1-ій інстанції Курилець А.Р.
Справа 22а-832 /07
Галицький районнийсуд м.Львова № 2а-386/2007
Доповідач:Багрій В.М.
У х в а л а

Іменем України

3
березня 2008 року

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого-Багрія В.М.,

суддів:
Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

при
секретарі Фацієвичу М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Галицького районного суду м.Львова від 8 серпня 2007 року по справі №
2а-386/2007 за позовом ОСОБА_1 до Галицького районного військового комісаріату
м.Львова про визнання дій щодо не-
зарахування у вислугу років навчання у Львівському військовому ліцеї ім.Героїв
Крут неправомірними.,

в с т а н о в и л а :

У березні 2006р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Галицького районного
військового комісаріату м.Львова про
визнання дій щодо не зарахування у вислугу років навчання у Львівському
військовому ліцеї ім.Героїв Крут неправомірними.

Посилався на
те, що наказом військового комісара Галицького РВК м.Львова №100 від 31.08.2005
року був звільнений по скороченню із Збройних Сил України з посади помічника
начальника 2-го відділення призову Галицького РВК у запас.

В період з
15.07.1991 р. по 24.08.1994 р. проходив навчання у Львівському державному ліцеї
з посиленою військово-фізичною підготовкою ім.Героїв Крут, який був в системі
військової освіти Міністерства оборони України, після чого був направлений без
вступних іспитів для продовження навчання у Львівський військовий інститут при
Державному університеті «Львівська політехніка», який закінчив у серпні 1999
року.

Він
неодноразово звертався з приводу зарахування у вислугу років навчання у
Львівському військовому ліцеї ім.Героїв Крут, однак отримував відмову від
Львівського обласного військового комісаріату.

Просив
зобов'язати відповідача зарахувати йому у вислугу років навчання у Львівському
військовому ліцеї ім.Героїв Крут період з 15 липня 1991 року по 22 червня 1994
року.

Постановою Галицького районного суду
м.Львова від 8 серпня 2007 року ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив
ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну
скаргу.

В
апеляційній скарзі зазначає, що постанова суду першої інстанції ухвалена
з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд не врахував, що після проходження
медичної комісії та оформлення документів
Личаківським РВК м.Львова йому був виданий припис, у якому було запропоновано прибути до Львівської
республіканської спеціальної школи-інтернату для здачі вступних іспитів, які
він успішно здав.

Наказом начальника від 15 лпня 1991 року №56
його було зараховано до Львівської республіканської спеціальної
школи-інтернату, яка в подальшому згідно постанови Кабінету Міністрів України
№490 від 19.08.1992 року була реформована у Львівський військовий ліцей
ім.Героїв Крут, який знаходився на той час у системі військової освіти МО
України, який він закінчив 22 червня 1994 року.

Суд першої інстанції не дотримав вимог
законодавства, не врахував судової практики вирішення аналогічних спорів та
прийняв незаконну постанову, яку просить скасувати і прийняти нове рішення, яким зобов'язати
Галицький районний військовий комісаріат м.Львова провести перерахунок вислуги
років, та зарахувати йому час навчання у Львівському військовому ліцеї
ім.Героїв Крут до загального військового стажу перебування на військовій службі
та внести зміни у всі відповідні документи.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1,
який апеляційну скаргу підтримав, представника Галицько-Франківського ОРВК
м.Львова, який просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_1 з 15.07.1991р. по 24.08.1994р. був учнем Львівського
військового ліцею ім..Героїв Крут з посиленою фізичною підготовкою.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог
позивача, Галицький районний суд м.Львова обґрунтовано прийняв до уваги, що ч.1
ст.2 Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу»
(далі Закон) зазначає вичерпний перелік видів військової служби, згідно яких
час навчання у військових ліцеях не відноситься до жодного виду військової
служби.

Суд першої інстанції правильно прийняв
до уваги ту обставину, що позивач в період навчання у військовому ліцеї був не
курсантом, а учнем, не мав військового
звання , військову присягу прийняв після закінчення ліцею, тому не мав
статусу військовослужбовця і не вправі претендувати на зарахування строку
навчання в ліцеї до стажу військової
служби.

ОСОБА_1 під час навчання у Львівському військовому ліцеї ім..Героїв
Крут в розумінні положень згаданого Закону належав до категорії допризовників,
а не військовослужбовців, оскільки на час вступу до навчального закладу
досягнув віку 13 років та 8 місяців, а на день закінчення
ліцею з атестатом про середню освіту звичайного зразка мав 16 років 7 місяців.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету
Міністрів України від 17.07.1992р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років ,
призначення та виплат пенсій та грошової допомоги особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів
внутрішніх справ та членам їх сімей», до вислуги років особам офіцерського
складу Збройних Сил додатково зараховується час їхнього навчання у цивільних
вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після яких
присвоюється офіцерське звання.

Такого офіцерського звання після
закінчення військового ліцею позивачу присвоєно бути не могло.

Повно встановивши
фактичні обставини справи , належно оцінивши докази в справі , правильно
застосувавши норми матеріального та процесуального права, суд першої інстанції
прийняв законну і обґрунтовану постанову про
відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

При цьому
обґрунтовано використав судову практику Вищого адміністративного суду України
по вирішенню аналогічної адміністративної справи.

Підстав для
скасування оскаржуваної постанови
колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції не простовують, оскільки не грунтуються
на нормах чинного законодавства, тому підставою для задоволення апеляційної
скарги бути не можуть.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України, колегія суддів,

у
х в а л и л а :

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду
м.Львова від 8 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
В.М.Багрій

Судді :
Т.В. Онишкевич

І.М.Обрізко