Справа № 2-а-97/2007
Суддя: Євтушенко Т.І.
Дата ухвалення: 2007-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-97/07
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

28
грудня 2007 року
м.Шостка.

Шосткинський міськрайсуд Сумської
області у складі:

Головуючого
-судді Євтушенко Т.І.,

При
секретарі Антошко Т.А.,

З
участю позивача, представника відповідача Сатарової О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Шостка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України у м. Шостка,

·
про визнання дій відповідача неправомірними, зобов'язання його
перерахувати призначену пенсію,

В С Т А Н О В И В :

Позивач вимоги мотивувала тим, що із
лютого 2001 року вона перебуває на пенсії, перед виходом на пенсію
протягом майже 9 років працювала на посаді молодшої медсестри
шкіряно-венерологічного відділення Шосткинської ЦРЛ у якому лікувались хворі на
небезпечні інінфекційні та паразитичн1 хвороби- сіфіліс, гонорея, трихіманоз та
інше, у тому числі і особи інфіковані СНІД.

Відповідно ст. 60 ЗУ “Про пенсійне забезпечення” робота у закладах охорони
здоров'я де проходять лікування такі хворі повинна зараховуватись до стажу
роботи у подвійному розмірі, тобто вона мала право на таке зарахування та на
збільшення розміру пенсії.

Не дивлячись на те що вона надала всі необхідні документи відповідачу,
останній при призначенні пенсії не обрахував цей період роботи у подвійному
розмірі. Про порушене право дізналась у березні 2007 року, попередньо
зверталась до відповідача про перерахунок пенсії, останній у її проханні
відмовив з посилкою на те що вона вийшла на пенсію до 2003 року, тобто до
внесення змін до ст. 60 ЗУ “Про пенсійне забезпечення” який дав право на
призначення таких пенсій у тому числі і працівникам шкіро-венерологічних
відділень та нові положення пенсійного
законодавства до неї не можуть бути примінені.

Поськільки на її думку нове
законодавство яке поліпшує права громадян має зворотню дію у часі то прохала
судовим рішенням визнати неправомірними
дії відповідача по незарухуванню періоду роботи у шкіряно-венерологічному
відділенню ЦРЛ у подвійному розмірі, зобов'язати його зарахувати цей період
роботи та перерахувати розмір пенсії з моменту набранням рішенням законної
сили.

У судовому засіданні вимоги підтримала, обгрунтовувала їх тими-ж
обставинами.

Відповідач позов не визнав та показав що позивач вийшла на пенсію до
внесення змін до ст. 60 ЗУ “Про пенсійне забезпечення”, який розширив коло
лікувальних закладів та осіб що мають право на таку пенсію. Пенсія у той час
відповідачу була призначена вірно, поськільки шкіряно-венерологічні диспансери
не відносились до лікувальних закладів
робота у яких передбачала подвійне зарахування стажу, нові положення законодавства не можуть бути
примінені до позивача та пенсія їй не може бути перерахованою, так як вона не надала необхідної довідки
яка-б підтверджувала її трудовий стаж на
роботі по обслуговуванню СНІД інфікованих та інших хворих на небезпечні
інфекційні захворювання протягом всьго робочого дня, тобто вона не відноситься
до кола осіб яким може бути призначена така пенсія, поськільки безпосередньо зі
СНІД інфікованими та іншими хворими
особами вона не працювала.

Вислухавши сторони, дослідивши надані ними докази суд дійшов висновку що позов ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню зі слідуючих підстав:

Відповідно ст.ст. 11, 71 КАС України кожна сторона повина довести обставини
справи на які вона посилається та підтвердити їх доказами.

В підтвердження свого права на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі та перерахування пенсії, як докази
позивач надала копію трудової книжки яка вказує на період її роботи із 04.04.
1993 року по 05.02.2002 року молодшою медсестрою шкіро-венерологічного
відділення ЦРЛ, копії розрахункових
листів за листопад та грудень 2001 року про отримання заробітної плати за цей
період, відповідно яких їй здійснювалась
доплата за обслуговування СНІД
інфікованих та лист ПФ України за 14970, 2005 року, відповідно якого робота
у шкіро-венерологічних відділеннях
зараховується до стажу у подвійному розмірі за умови надання уточнюючої довідки
про обслуговування хворих на небезпечні
інфекційні захворювання /а.с. 4, 25-26/.

Обгрунтовуючи свою позицію позивач показала, що поськільки вона працювала у
шкіряно-венерологічному відділенні, безпосередньо обслуговувала СНІД
інфікованих та інших хворих на
небезпечні інфекційні захворювання, виходячи із того що такий стаж відповідно
нової редакції ст. 60 ЗУ “Про пенсійне забезпечення”, 2003 року зараховується у
подвійному розмірі, з посилкою на загальні норми Конституції України про
зворотну дію норм що поліпшують положення громадян у часі позивач і вважала що
її право порушено та відповідач повинен
перерахувати їй пенсію.

Крім того вона вважала що поськільки наказ МОЗ № 133, 1995 року до переліку
особливо небезпечних хвороб відніс
сифіліс, гонорею, трихіманоз та інші захворювання які безпосередньо
лікуються у шкіріно-венерологічному диспансері де вона працювала, то відповідач
ще до внесення змін до ст. 60 ЗУ “Про пенсійне забезпечення” повинен був їй
зарахувати стаж роботи у подвійному розмірі поськільки вона працювала із
небезпечними хворими.

В той-же час такі її посилки суд вважає невірними.

Ст. 58 Конституції України вказує на те що зворотну дію у часі мають закони
які скасовують або пом'якшують відповідальність особи та із огляду на вище
викладене примінення напряму норм Конституції до вказаних правовідносин є
невірним, поськільки пенсії громадянам призначаються за спеціальними законами.

Відповідно ЗУ “Про пенсійне забезпечення” та “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” пенсії призначаються за законодавством яке діяло
на момент виходу пенсіонера на пенсію.

У судовому засіданні встановлено те, що позивачу призначена пенсія у лютому
2001 року, зміни до ст. 60 ЗУ “Про пенсійне забезпечення” які віднесли до закладів охорони здоров'я
стаж роботи у яких зараховується у подвійномиу розмірі і шкіряно-неврологічні
диспансери були внесені 10 липня 2003 року, тобто ці зміни не поширюються
автоматично на відповідача, могли бути
примінені до неї тільки за умови продовження її роботи після внесення змін до
законодавства.

Таким чином призначення пенсії
відповідачу станом на лютий 2001 року було вірним.

Щодо можливості перерахування пенсії позивачу на даний час то обов'язковою
умовою для її перерахування є надання уточнючої довідки про роботу по
безпосередньому обслуговуванню СНІД інфікованих та інших хворих на небезпечні
інфекційні захворювання. Про це зокрема напряму вказано у тому-ж листі ПФ
України № 14970/ 2005 року який надала позивачка в підтвердження свого права на
пенсію /а.с. 10/.

Щодо роботи позивача по обслуговуванню СНІД інфікованих то згідно
відповідей Шосткинської ЦРЛ, шкіряно-венерологічне відділення не є відділенням
по лікуванню СНІД інфікованих, протягом 1993-2003 років хворі на СНІД
безпосередньо від цих захворювань у відділенні не лікувались/а.с. 15, 18, 30 /.
Таким чином посилки позивача на те, що вона безпосередньо обслуговувала СНІД
інфікованих є невірними та вони нею нічим не підтверджені.

Щодо доплат позивачу за обслуговування СНІД інфікованих то така доплата
встановлена ЗУ “Про запобігання захворюванню на СНІД та наказом МОЗ № 308/509,
2005 року, вона виплачується всим без винятку працівникам медичних закладів які
навіть тимчасово їх обслуговують, вона є заоохочуючою умовою оплати праці але
не впливає на призначення пенсії.

Свідок ОСОБА_2 показав, що СНІД інфіковані, за умови загального
захворювання лікуються у всих без
винятку відділеннях а не тільки у спеціальних та працівники цих відділень також
мають право на доплату за їх лікування,
яка здійснюється щомісячно за наказом керівника лікувального закладу по
доповідній начальника відділення що у ньому знаходився такий хворий. Саме така
доплата проводилась і позивачу, поськільки у шкіро-венерологічному відділенні
дійсно періодично лікувались СНІД інфіковані.

Щодо обслуговування позивачкою інших хворих на тяжкі інфекційні
захворювання та зарахування через це стажу її роботи у подвійному розмірі то ПФ
України у листі № 7112/02-20, 2006 року,
довів роз'яснення Міністерства охорони здоров'я до відома Управлінь ПФУ
про те, що працівникам шкіряно-венерологічних диспансерів може бути зарахований
стаж роботи по обслуговуванню хворих на інфекційні та паразитичні хвороби за
умови якщо вони безпосередньо брали участь у їх лікуванні. З огляду на
вищевикладене МОЗ вказало що посади реєстраторів, статистів, молодших медичних
сестер, сестер господарок, комірників, водіїв та інше до цих посад не
відносяться / а.с. 24/.

Під час розгляду справи встановлено також те, що при зверненні позивача до
ПФ про перерахунок пенсії відповідач
потребував від нього надання уточнюючої довідки про те, що вона працювала
безпосередньо по обслуговуванню небезпечних хворих та повний робочий день,
відповідач такої довідки не надала, поськільки таку довідку їй не видавав
лікувальний заклад.

У зв'язку із цими обставинами при розгляді справи за клопотанням сторін
оголошувалась перерва для можливості надання позивачем такої довідки та
перерахування їй пенсії відповідачем у добровільному порядку, відповідач знову
такої довідки не надала, поськільки її відмовився видати лікувальний заклад.

Дії адміністрації лікувального закладу по невидачі довідки позивач ні до
звернення до суду ні під час розгляду справи не оскаржувала.

За таких умов ПФУ не міг взагалі розглядати питання про перерахунок їй пенсії, поськільки
обов'язковою умовою її призначення чи
перерахунку є надання саме цієї довідки.

Щодо зарахування стажу роботи у
подвійному розмірі через віднесення хвороб які лікуються у
шкіряно-венерологічному диспансері до небезпечних, згідно наказу МОЗ № 133,
1995 року то цей наказ тільки визначив
коло таких хвороб та нічого не вказав про призначення пенсії особам що їх
лікують, тобто посилання позивачки на те що достатнью підставою для збільшення
стажу є робота із таким хворими є невірною, поськільки не наказ а норми
пенсійного законодавства, зокрема ст. 60 ЗУ “Про пенсійне забезпечення”
визначає порядок призначення таких пенсій.

Проаналізувавши ці докази суд дійшов
висновку що позивачу у позові необхідно
відмовити через необгрунтованість його вимог та не доведення вини позивача у
порушенні її прав.

Керуючись ст. 60 ЗУ “Про пенсійне
забезпечення”, ст.ст. 24, 43 ЗУ “Про
загальнообов'язкове пенсійне страхування”,
ст.ст. 6, 10, 11, 71, 94, 160-163
КАС України, суд.,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскарженою у
Харьківський Апеляційний адміністративний
суд через Шосткинський міськрайсуд, шляхом подачі заяви про таке
оскарження, протягом 10 днів із дня її проголошення, апеляційної скарги
протягом 20 днів із дня подачі заяви, або у порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної
сили по закінченню строку подачі заяви про її оскарження, якщо вона не була
подана. Якщо подана заява, а апеляційна скарга не подана у строк встановлений
законом, постанова набирає законної сили по закінченню цього строку. У разі оскарження постанови, якщо вона не
було скасована, вона набирає законної сили після перегляду справи апеляційним
судом.

Суддя: Т.І.
Євтушенко.