Справа № 4-2570/07
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Суддів:

Харченка
В.В.

Гончар Л.Я.

Костенка М.І.

Чалого С.Я.

Леонтович К.Г.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну
скаргу Державної податкової адміністрації України на рішення Білоцерківського
міського суду від 13 січня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Київської
області від 1 квітня 2004 року по справі за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, який діє від себе та від своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10
на бездіяльність посадових осіб Державної податкової адміністрації України, -

встановила:

У жовтні 2003 року заявники
звернулися до суду із скаргою на бездіяльність посадових осіб Державної
податкової адміністрації України.

В обґрунтування своїх вимог
вказували на те, що вони за своїми релігійними переконаннями не можуть мати
ідентифікаційного номера. Просили зобов'язати Державну податкову адміністрацію
України виконати відповідну відмітку в їх паспортах про наявність у них права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Рішенням Білоцерківського міського
суду від 13 січня 2004 року скарга ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8.
задоволена.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 1 квітня 2004 року апеляційна скарга Державної податкової
адміністрації України задоволена частково. Виключено з резолютивної частини
рішення Білоцерківського міського суду від 13 січня 2004 року вказівка про
стягнення з Державної податкової адміністрації України державного мита на
користь держави. В решті рішення суду залишити без змін.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням, Державна податкова адміністрація України звернулася з
касаційною скаргою до Вищого адміністративного
суду України, з посиланням на порушення судами норм матеріального і
процесуального права.

Заявник в касаційній скарзі просив скасувати оскаржувані
судові рішення та постановити нове про відмову в задоволенні скарги.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, а апеляційний суд
обґрунтовано погодився з тим, що відповідно до ч.2 ст. 1 Закону України ”Про
державний реєстр фізичних осіб платників податків та інших обов'язкових
платежів” для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються
від прийняття ідентифікаційного номера і офіційно повідомляють про це
відповідні органи, зберігають раніше встановлені форми обліку платників
податків або інших обов'язкових платежів. У паспорті зазначених осіб робиться
відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера. Суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про
те, що з резолютивної частини рішення необхідно виключити вказівку про
стягнення з Державної податкової адміністрації державного мита так як це
суперечить п.15 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України ”Про державне мито”.

Згідно з ч.3 ст.211 КАС України підставами касаційного
оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги
не спростовують висновків суду і не свідчать про неправильність судового
рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 211 Кодексу
адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної
податкової адміністрації України відхилити, а ухвалу Апеляційного суду
Київської області від 1 квітня 2004 року залишити без змін.

Ухвала є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
(підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя

Вищого адміністративного

суду
України
Л.Я. Гончар