Справа № 2/157
Суддя: Бачун О.В.
Дата ухвалення: 2008-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м. Київ

25.02.2008
р. 09 год.
35 хв. №
2/157

За
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2

До 1) Голови Верховної Ради України

2)
Верховної Ради України

3)
Комітету Верховної Ради України з питань прав людини, національних меншин і
міжнаціональних відносин в особі Голови Комітету

4)
Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Карпачовой Ніни Іванівни

Про визнання протиправними бездіяльність
та дії, визнання протиправними і не чинними рішень

Головуючий суддя Бачун О.В.

Судді
Келеберда В.І.

Блажівська
Н.Є.

Секретар
Мельникова Л.В.

Представники сторін:

Від
позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_3

Від
відповідачів:

1 та
2) Лаптієв А.М.

3) не
з'явились

4)
Малинникова Л.Ф., Яценко В.М.

Обставини справи:

Позов
заявлено про визнання протиправною бездіяльність Верховної Ради України, що
полягає у невиконанні, починаючи з 05.06.06р., встановлених законом вимог щодо
звільнення Уповноваженого Верховної Ради з прав людини через виникнення
передбачених законом обставин несумісності посади та представницького мандата;

про
визнання протиправною і нечинною Постанови Верховної Ради України № 371-V від
17.11.06р. «Про дострокове припинення повноважень Уповноваженого Верховної Ради
України з прав людини Карпачової Н.І. у зв'язку з її обранням народним
депутатом України»;

про
визнання протиправною бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з
прав людини Карпачової Н.І., що полягає у невиконанні передбаченого законом
обов'язку щодо подання, по закінченні 10-ти днів з дати набуття депутатських
повноважень, заяви про відмову виконувати повноваження народного депутата
України;

про
визнання протиправною дію Голови Верховної Ради України, що
полягає у внесенні кандидатури народного депутата Карпачової Н.І. на
посаду Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини;

про
визнання протиправною дію Комітету Верховної Ради України з питань прав людини,
національних менших і міжнаціональних відносин щодо надання Верховній Раді
України висновку про відповідність вимогам закону внесеної Головою Верховної
Ради України на посаду Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини
кандидатури Карпачової Н.І.;

про визнання
протиправною бездіяльність Верховної Ради України щодо не проведення
голосування з питання призначення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протягом
установленого законом строку (з 18.12.06р. по 29.12.06р.);

про
визнання протиправною дію Верховної Ради України - проведення голосування з
питання призначення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини
08.02.07р. -поза межами встановленого законом строку;

про
визнання протиправною і нечинною Постанову Верховної Ради України № 621-V від
08.02.07р. «Про призначення Карпачової Н.І. Уповноваженим Верховної Ради
України з прав людини»;

про
зобов'язання суб'єктів висування кандидатур на посаду Уповноваженого Верховної
Ради України з прав людини, Комітет Верховної Ради України з питань прав
людини, національних міжнаціональних меншин і міжнаціональних відносин,
Верховну Раду України протягом 20 днів з дати набуття чинності рішенням суду
виконати вимоги ст.6 Закону України «Про Уповноваженого Верховної України з
прав людини»від 23.12.97р. №776/97-ВР.

В
судовому засіданні позивачами надано уточнення своїх вимог щодо кожного з
відповідачів, а саме:

1)
визнати протиправною (і такою, що порушує присягу Уповноваженого) бездіяльність
Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Карпачової Н.І., що полягає
у невиконанні передбаченого законом обов'язку щодо подання, по закінченні 10-ти
днів з дати набуття депутатських повноважень, заяви про відмову виконувати
повноваження народного депутата України і у продовженні виконання цих повноважень;

2)
визнати протиправними (і такими, що порушують присягу Уповноваженого) дії
Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Карпачової Н.І. щодо
виконання депутатських повноважень, функцій голови підкомітету з питань
біженців Комітету ВРУ з питань прав людини, національних меншин та
міжнаціональних відносин;

3)
визнати протиправною бездіяльність Верховної Ради України, що полягає у
невиконанні, починаючи з 05.06.06, встановлених законом вимог щодо звільнення
Уповноваженого Верховної Ради з прав людини через виникнення передбачених
законом обставин несумісності посади та наявності представницького мандата;

4)
зобов'язати Верховну Раду України протягом 30 днів після набрання чинності
рішенням суду прийняти рішення про звільнення Карпачової Н.І. з посади
Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у зв'язку з порушенням
вимог щодо несумісності діяльності та порушенням присяги;

5)
визнати протиправною і нечинною
Постанову Верховної Ради України №
371-У від 17.11.06р. «Про дострокове припинення повноважень
Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Карпачової Н.І. у зв'язку з
її обранням народним депутатом України»;

6)
визнати протиправною дію Голови Верховної Ради України, що полягає у внесенні
кандидатури народного депутата Карпачової Н.І. на посаду Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини;

7)
визнати протиправною дію Комітету Верховної Ради України з питань прав людини,
національних менших і міжнаціональних відносин щодо надання Верховній Раді
України висновку про відповідність вимогам закону внесеної Головою Верховної
Ради України на посаду Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини
кандидатури Карпачової Н.І.;

8)
визнати протиправною бездіяльність Верховної Ради України щодо не проведення
голосування з питання призначення Уповноваженого Верховної Ради України з прав
людини протягом установленого законом строку (з 18.12.06р. по 29.12.06р.);

9)
визнати протиправною дію Верховної Ради України - проведення голосування з
питання призначення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини
08.02.07р. - поза межами встановленого законом строку;

10)
визнати протиправною і нечинною Постанову Верховної Ради України № 621 -V від
08.02.07р. «Про призначення Карпачової Н.І. Уповноваженим Верховної Ради
України з прав людини»;

11)
зобов'язати Верховну Раду України вирішити питання про призначення
Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини відповідно до ст. 6 Закону
України «Про Уповноваженого Верховної Ради України».

В
обгрунтування заявлених вимог позивачі посилалися на Конституцію України, Закон
України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» та зазначили,
що відповідачами безпідставно затягується розгляд питання щодо звільнення
Карпачової Н.І. з посади Уповноваженого ВРУ з прав людини, в зв'язку з її
несумісністю, порушенням присяги та не відповідності високим моральним якостям,
оскільки Уповноважений не може мати представницького мандата та обіймати дві
посади одночасно.

ПозивачемОСОБА_1
було заявлено клопотання про особисту участь в судовому засіданні Карпачової
Н.І. в якості свідка. В обгрунтування необхідності такого виклику, позивач
вказав на дослідження обставин правомірності висновку відповівдача-3 щодо
високих моральних якостей кандидата. Крім того, позивачами заявлено клопотання
про виклик в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та про витребування
документальних доказів у відповідачів. Суд відмовив у задоволені клопотання
позивача про виклик свідків; клопотання про витребування документальних доказів
задоволено частково, про що оголошено у судовому засіданні та направлено
судовий запит.

Відповідач-1
та відповідач-2 уповноважили представляти свої інтереси в суді одного
представника, який висловив загальну позицію обох відповідачів та заперечив
проти позову. В обгрунтування своєї позиції представник відповідачів 1 та 2
зауважив, що позивачами оскаржено правовий акт індивідуальної дії, яким не
зачіпаються права та інтереси позивачів. Крім того, зазначив, що Комітет ВРУ з
питань прав людини, національних меншин і міжнаціональних відносин не є суб'єктом
владних повноважень у розумінні ст. 3 КАС України.

Відповідач-3
в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про дату та час
судового засідання, письмових пояснень щодо суті заявлених вимог до суду не
надіслав.

Представники
відповідача-4 проти позову заперечили з огляду на дотримання процедур
дострокового припинення повноважень омбудсмена та нового призначення
Уповноваженого ВРУ з прав людини. Крім того, зазначили, що позивачі не навели
обставин та доказів на підтвердження того, що дії, бездіяльність та рішення
відповідачів ущемляють права та свободи громадян або перешкоджають їх
здійсненню.

Розглянувши
подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На
підставі протоколу Центральної виборчої комісії про результати виборів народних
депутатів України від 10 квітня 2006 року, керуючись статтями 12, 13, пунктами
14, 16 статті 19 Закону України “Про Центральну виборчу комісію”, ЦВК
проголосила результати виборів народних депутатів України, відповідно до яких
Карпачова Ніна Іванівна обрана народним депутатом України по багатомандатному
загальнодержавному округу.

Згідно
ст. 97 Закону України від 25.03.04р. № 1665-IV «Про вибори народних депутатів
України»офіційне оприлюднення результатів виборів Центральною виборчою комісією
є підставою для звільнення з роботи (посади), не сумісної з депутатським
мандатом, та прийняття рішення про припинення дії іншого представницького
мандата особи, обраної депутатом.

Офіційне
оприлюднення результатів виборів народних депутатів України, обраних
26.03.06р., опубліковано в газеті «Урядовий кур'єр»27 квітня 2006 року.

Особа,
обрана депутатом, для її реєстрації народним депутатом України зобов'язана
подати до Центральної виборчої комісії не пізніш як на двадцятий день з дня
офіційного оприлюднення результатів виборів депутатів документ про її
звільнення з роботи (посади), не сумісної з депутатським мандатом, та (або)
копію зареєстрованої заяви про припинення дії іншого представницького мандата,
поданої до відповідної ради (ст. 99 Закону України від 25.03.04р. № 1665-IV
«Про вибори народних депутатів України»).

На
час обрання Карпачовой Н.І. народним депутатом України вона обіймала посаду
Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Статтею
8 Закону України від 23.12.1997р. № 776/97-ВР «Про Уповноваженого Верховної
Ради України з прав людини»встановлено, що Уповноважений не може мати
представницького мандата тощо.

15.05.06р.
Карпачовою Н.І. подано заяву до Верховної Ради України про звільнення її з
посади Уповноваженого ВРУ з прав людини у зв'язку з її обранням народним
депутатом України 26.03.06р.

Тобто,
Карпачовою Н.І. подана заява про складення повноважень Уповноваженого та їх
припинення в строки, встановлені Законом України «Про вибори народних депутатів
України», -на протязі 19 днів.

При
отриманні документів про звільнення особи з роботи (посади), не сумісної з
депутатським мандатом, та (або) копії зареєстрованої заяви про припинення дії
іншого представницького мандата, ЦВК приймає рішення про реєстрацію обраної
особи народним депутатом України.

Слід
зазначити, що законодавцем передбачений механізм позбавлення особи
депутатського мандата у разі неподання такою особою заяви про звільнення з
посади, несумісною з представницьким мандатом. Так, ч. 4 ст. 99 Закону України
«Про вибори народних депутатів України»надає право ЦВК прийняти рішення про
визнання особи такою, яка відмовилася від депутатського мандата та визнати
обраним депутатом наступного за черговістю кандидата у депутати у виборчому
списку відповідної партії (блоку), якщо особа, обрана депутатом, не виконає
вимог щодо звільнення з посади у строки, зазначені у частинах першій і другій
цієї статті.

Рішення
ЦВК про реєстрацію депутата та тимчасове посвідчення народного депутата України
є підставою для складення обраною особою присяги народного депутата України.

Постановою
ЦВК від 16.05.06р. № 1234 прийнято рішення про реєстрацію Карпачовой Н.І. народним
депутатом України, обрану 26.03.06р.

Тобто,
на час реєстрації Карпачової Н.І. народним депутатом України були відсутні
підстави для позбавлення її депутатського мандату, зокрема в частині щодо
несумісності діяльності.

Судом
також приймається до уваги, що у заяві Карпачовой Н.І. від 15.05.06р. вона
просить визнати факт поважності причини подання такої заяви до часу розгляду
цього питання Верховною Радою України з посиланням на спеціальну процедуру
звільнення.

Законом
України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини»№ 776/97-ВР
від 23.12.97р. встановлений порядок призначення, звільнення, припинення
повноважень Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, здійснення ним
діяльності тощо. Статтею 5 Закону № 776/97-ВР визначено, що Уповноважений
призначається на посаду і звільняється з посади Верховною Радою України таємним
голосуванням шляхом подання бюлетенів.

З
огляду на викладене та згідно ст. 85 Конституції України призначення на посаду
та звільнення з посади Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини
належить виключно до компетенції Верховної Ради.

Порядок
підготовки і проведення сесій Верховної Ради, її засідань, формування державних
органів, законодавчої процедури, процедури розгляду інших питань, віднесених до
її повноважень, та порядок здійснення контрольних функцій Верховної Ради
встановлено Регламентом Верховної Ради України, який введений в дію Постановою
Верховної Ради України від 16.03.06р. № 3547-ІV. Так, згідно до положень
Регламенту закріплена певна процедура розгляду питань відповідно до
календарного плану роботи сесії Верховної Ради та розкладу пленарних
засідань.

Постановою
Верховної Ради України № 371-V від 17.11.06р. вирішено питання про розгляд
заяви Карпачової Н.І. (від 15.05.06р.) - достроково припинено повноваження
Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Карпачової Ніни Іванівни у
зв'язку з обранням її народним депутатом України.

Будь-яких
термінів щодо прийняття рішення Верховною Радою України про дострокове
припинення повноважень Уповноваженого законодавством не встановлено, а тому
підстав для визнання протиправними бездіяльність Верховної Ради України та
постанову № 371-V від 17.11.06р. судом не вбачається.

Стосовно
несумісності посад Уповноваженого та народного депутата України суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Законом
України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини»передбачені
певні особливості правового статусу Уповноваженого, при цьому Законом
наголошується, що Уповноважений є посадовою особою, статус якої визначається
Конституцією України, цим Законом та Законом України «Про державну службу».
Так, повноваження Уповноваженого не можуть бути припинені чи обмежені у разі
закінчення строку повноважень Верховної Ради України або її розпуску
(саморозпуску), введення воєнного або надзвичайного стану в Україні чи в
окремих її місцевостях. Уповноважений призначається строком на п'ять років,
який починається з дня складення ним присяги на сесії Верховної Ради України.
Повноваження Уповноваженого починаються з моменту складення присяги.

Відповідно
до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава
відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод
людини є головним обов'язком держави, що й відображено у принципі верховенства
права.

Саме
ця особливість визначила необхідність законодавчого закріплення положення щодо
виконання Уповноваженим ВРУ з прав людини своїх обов'язків до складення новим Уповноваженим
присяги, оскільки держава не вправі відмовитися від виконання своїх обов'язків,
про що і зазначено у пункті 2 Постанови ВРУ № 371-V від 17.11.06р.

Відповідно
до вимог ст. 6 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав
людини»встановлений порядок висування кандидатури на посаду Уповноваженого.
Аналогічні вимоги закріплені й у ст. 204 Регламенту Верховної Ради України.

Пропозиції
щодо кандидатур(и) на посаду Уповноваженого вносять Голова Верховної Ради
України або не менше однієї четвертої народних депутатів України від
конституційного складу Верховної Ради України. Відповідний комітет Верховної
Ради України подає Верховній Раді України свої висновки щодо кожної кандидатури
на посаду Уповноваженого, відповідності її вимогам, передбаченим цим Законом,
та про відсутність причин, які б перешкоджали зайняттю нею цієї посади.

Висування
кандидатури для призначення на посаду Уповноваженого здійснюється у
двадцятиденний строк з наступного дня після:

1)
набрання чинності цим Законом;

2)
закінчення строку, на який було призначено Уповноваженого, або припинення його
повноважень чи звільнення;

3)
оголошення результатів голосування, якщо Уповноваженого не було призначено.

Голосування
проводиться під час пленарних засідань Верховної Ради України бюлетенями для
таємного голосування, але не раніш як через десять днів і не пізніше ніж через
двадцять днів після закінчення строку для висування кандидатів для участі у
виборах.

Призначеним
вважається той кандидат, за якого проголосувала більшість народних депутатів
України від конституційного складу Верховної Ради України, про що приймається
постанова.

Відповідно
до повідомлення від 15.12.06р., що розміщено на офіційному веб-сайті Верховної
Ради України, міститься інформація про те, що Комітетом з питань прав людини,
національних меншин і міжнаціональних відносин було проінформовано Голову
Верховної Ради України, що у встановлений законом строк ним не отримано жодної
пропозиції стосовно кандидатур на посаду Уповноваженого з прав людини.

Згідно
наведеного повідомлення з 8 грудня 2006 року розпочався відлік нового строку
для висування кандидатур на посаду Уповноваженого з прав людини, оскільки у
відведений законом 20-денний строк до Комітету не надійшло жодної пропозиції.

12
грудня 2006 року від Голови Верховної Ради України надійшла пропозиція щодо
обрання на посаду Уповноваженого з прав людини Н. Карпачової. За результатами
розгляду кандидатури, Комітетом ухвалено рішення про відповідність
запропонованої кандидатури вимогам, передбаченим Законом України «Про
Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини».

Виходячи
з системного аналізу наведених норм права та з огляду на зміст вищенаведеного
інформаційного повідомлення, суд приходить до висновку, що законом не
передбачено відповідальність та не встановлено будь-яких застережень щодо
пропуску встановленого строку для висування кандидата на посаду Уповноваженого.
До того ж, судом враховується заперечення представника відповідача 1 та 2 щодо
відсутності у Комітету ВРУ статусу органу державної влади. Таким чином, з
врахуванням положень Закону України «Про комітети Верховної Ради
України»рішення Комітету ВРУ не може бути предметом судового розгляду в
адміністративних судах.

В
подальшому, Постановою Верховної Ради України № 651-V від 08.02.07р. достроково
припинено повноваження народного депутата України Карпачової Н.І., у зв'язку з
особистою заявою про складення нею депутатських повноважень.

Уповноважений
не може мати представницького мандата, обіймати будь-які інші посади в органах
державної влади, виконувати іншу оплачувану чи неоплачувану роботу в органах
державної влади, органах місцевого самоврядування, об'єднань громадян, на
підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, крім
викладацької, наукової або іншої творчої діяльності. Він не може бути членом
будь-якої політичної партії. За наявності обставин, Уповноважений повинен їх
усунути протягом десяти днів після його призначення. До усунення зазначених
обставин він не може складати присяги (ст. 8 Закону України «Про Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини»).

Суду
пред'явлено належним чином засвідчену копію заяви Карпачовой Н.І. про
дострокове припинення нею повноважень народного депутата України, яка
зареєстрована у Верховній Раді України 08.02.07р. Карпачова Н.І. подала дану
заяву в зв'язку з обранням її на посаду Уповноваженого ВРУ з прав людини.

Постановою
Верховної Ради України № 621-V від 08.02.07р. за результатами таємного
голосування Карпачову Н.І. втретє призначено Уповноваженим Верховної Ради
України з прав людини. Присягу Уповноваженого складено Карпачовою Н.І.
08.02.07р., тобто вимоги щодо несумісності посади порушено не було.

Рішенням
Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 52 народних
депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності)
Закону України "Про особливості звільнення з посад осіб, які суміщають
депутатський мандат з іншими видами діяльності" та конституційним поданням
89 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень пункту 2 частини
другої статті 90 Конституції України, статті 5 Закону України "Про
особливості звільнення з посад осіб, які суміщають депутатський мандат з іншими
видами діяльності" (справа про звільнення народних депутатів України з
інших посад у разі суміщення) від 29.01.08р. визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є неконституційним), Закон України "Про особливості
звільнення з посад осіб, які суміщають депутатський мандат з іншими видами
діяльності" від 8 липня 2005 року N 2783-IV.

В
наведеному рішенні Конституційним Судом надано оцінку щодо юридичного значення
права особи на працю та права особи бути обраним. Так, Конституційний Суд
України зазначає, що зміст оспорюваних статей 3, 4, 5, які є основою Закону,
суперечить положенням частини четвертої статті 78, пункту 5 частини другої
статті 81 Конституції України. За цими нормами Конституції України на особу,
яка є народним депутатом України, покладаються зобов'язання виконати певні дії
з метою дотримання вимог щодо заборони сумісництва, також визначається термін
їх здійснення. У разі обрання громадянина народним депутатом України він має
припинити свою діяльність, яка є несумісною з новим статусом, у тому числі
реалізацію права на працю. Проте положення статей 3, 4 Закону безальтернативно
покладають зобов'язання щодо виконання таких дій на певних суб'єктів владних
повноважень, без з'ясування позиції особи, яку обрано народним депутатом
України. У разі призначення народного депутата України на посаду, яка є
несумісною з депутатським мандатом (адміністративна, судова діяльність тощо),
згідно з частиною четвертою статті 78 Конституції України він зобов'язаний
подати лише особисту заяву про складення повноважень народного депутата
України, а вирішення питання має відбутися у спосіб, передбачений частиною четвертою
статті 81 Конституції України.

До
того ж, у частині третій статті 3 Закону України «Про статус народного депутата
України»закріплено спосіб унеможливлення перебування особи на несумісних
посадах: «народний депутат, призначений (обраний) на посаду, що є несумісною з
депутатським мандатом, і повноваження якого не припинено в установленому
законом порядку, допускається до виконання обов'язків за такою посадою не
раніше дня подання ним до Верховної Ради України заяви про складення
повноважень народного депутата України».

Таким
чином, Конституційний Суд України визнав обов'язковою лише певну дію особи, яку
вона повинна вчинити для унеможливлювання перебування її на несумісних посадах,
а саме -подати заяву про складення нею повноважень народного депутата України.

Зміст
права на працю полягає у можливості кожної особи заробляти собі на життя
працею, яку вона вільно обирає або на яку вільно погоджується (стаття 43
Конституції України). Однак це конституційне право громадянина не може
пов'язуватись лише з певною зовнішньою формою трудових відносин, наприклад
внесення на розгляд пропозиції щодо обрання чи призначення певної кандидатури
на посаду, оскільки це право забезпечується обов'язком держави створювати
громадянам умови для повного його здійснення, гарантувати рівні можливості у
виборі професії та роду трудової діяльності тощо, а тому складення Карпачовою
Н.І. депутатських повноважень у зв'язку з її призначенням Уповноваженим є
свідомим вільним вибором людини, який є правомірним, оскільки не порушує прав, свобод
та охоронюваних інтересів інших осіб щодо реалізації ними свого права на працю
та реалізований нею з дотриманням вимог закону.

Виходячи
з наведеної позиції, суду не пред'явлено доказів щодо порушення прав та свобод
будь-яких осіб шляхом реалізації Карпачовою Н.І. права на працю та прийняття
Верховною Радою України Постанови № 621-V від 08.02.07р. «Про призначення
Карпачової Н.І. Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини».

З
огляду на зміст позовних вимог суд вважає за необхідне зазначити, що Конституційним
Судом України у рішенні по справі щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положення підпункту 2 пункту 3 розділу IV Закону України
"Про Конституційний Суд України" стосовно правових актів органів
Верховної Ради України (справа про акти органів Верховної Ради України) від
23.06.97р. № 2-зп, справа № 3/35-313), сформовано правову позицію, відповідно
до якої визначено, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну
від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні
приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються
одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Отже,
акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто
офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований
на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для
суб'єктів цих відносин.

Відповідно
до ч. 2 ст. 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають
особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом
правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Позивачі
вказують на ті обставини, що прийняття та дія оспореної Постанови ВРУ № 621-V
від 08.02.07р. про призначення Карпачової Н.І. на посаду Уповноваженого ВРУ з
прав людини фактично позбавляє правомірності статусу інституту омбудсмена в
Україні, а рішення Уповноваженого такими, що не наділені юридичною силою, що
сприяє порушенню права позивачів на звернення до Уповноваженого Верховної Ради
України з прав людини за захистом своїх прав.

Правові
акти індивідуальної дії своїми приписами мають породжувати права і обов'язки
конкретних осіб, на яких спрямована їх дія. У такому випадку реалізується
компетенція видавця цього акту як суб'єкта владних повноважень, уповноваженого
управляти поведінкою іншого суб'єкта, а відповідно інший суб'єкт зобов'язаний
виконувати його вимоги.

З
огляду на викладене, оспорені позивачами постанови Верховної Ради України є
офіційними документами, що породжують певні правові наслідки для Уповноваженого
ВРУ з прав людини, спрямовані на регулювання правових відносин, які виникли
внаслідок припинення повноважень Уповноваженого та має обов'язковий характер
тільки для Карпачовой Н.І., а також породжує правові наслідки для суб'єктів,
які здійснюють процедури призначення на посаду, звільнення з посади та
припинення повноважень Уповноваженого ВРУ з прав людини. Дія оспорених правових
актів не поширюється на позивачів та не встановлює для них певні правила
поведінки тощо.

В
Роз'ясненні Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000р. №
02-5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням
недійсними актів державних чи інших органів»(з наступними змінами та
доповненнями) висловлено правову позицію щодо підстав визнання акта недійсним.
Так, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам
чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також встановлення факту
порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом
інтересів позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого
порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

При
розгляді даної справи судом досліджено процедуру прийняття оспореної постанови,
а тому суд прийшов до висновку, що вона прийнята відповідно до компетенції
Верховної Ради України та згідно вимогам чинного законодавства. Факту порушення
прав позивачів в результаті прийняття актів індивідуальної дії судом не
встановлено.

За
таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивачів,
а тому позов визнається таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись
ст.ст. 161-163, 186 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити
повністю у задоволенні позову.

На
постанову може бути подана апеляційна скарга в порядку ст.186 КАС України
шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови протягом 10 днів з дня
оголошення та наступного подання апеляційної скарги протягом 20 днів з дня
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили у порядку встановленому 254 КАС України.

Головуючий
суддя
О.В. Бачун

Судді
В.І. Келеберда

Н.Є. Блажівська