Справа № 2-а-889/2007
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2007-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-889/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„16” листопада 2007р.
м. Рівне

Рівненський окружний
адміністративний суд

В особі головуючого судді

Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання представника
позивача: представника відповідача 1: представника відповідача 2:

Минько Н.З. ОСОБА_3
не з'явився Симонець Н.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1до
начальника Територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у Рівненській області та Територіального управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у в Рівненській
області про визнання перевірки протиправною, про визнання дій щодо винесення
постанови протиправними та про визнання постанови №039708 від 02.04.2007 року
нечинною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
- фізична особа - підприємець ОСОБА_1звернулася до суду з позовною заявою, в
якій просить визнати протиправною проведену 16 березня 2007 року відносно неї
Територіальним управлінням Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті у в Рівненській області (відповідач 2) рейдову перевірку, визнати
протиправними дії начальника Територіального управління Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті у Рівненській області (відповідач 1) по
винесенню стосовно неї постанови за №3039708 від 02 квітня 2007 року та визнати
нечинною вказану постанову, якою до неї застосовано фінансову санкцію в розмірі
1700 гривень.

У
судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав,
викладених у позовній заяві. Уточнив, що фактично позивачкою оскаржуються дії
та рішення органу - Територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у Рівненській області, а не його конкретної посадової особи, що в силу закону наділена
повноваженнями підписувати від імені суб'єкта владних повноважень постанови про
застосування фінансових санкцій. Відтак
від позовних вимог про визнання дій начальника Територіального
управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у
Рівненській області щодо винесення постанови №039708 від 02.04.2007 року
протиправними, відмовився.

Відповідач
1, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача 2 позов не визнала з підстав,
зазначених у поданому суду запереченні на адміністративний позов. Суду
пояснила, що 16 березня 2007 року інспекторами територіального управління
Головавтотрансінспекції у Рівненській області
у повній відповідності до вимог Порядку здійснення державного контролю
на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ №1567 від 08.11.2006
року, було проведено рейдову перевірку
в транспортному засобі, що належить
позивачці і виявлено порушення ст.39 Закону України „Про автомобільний
транспорт", що полягало у здійсненні нерегулярних пасажирських перевезень
без оформленого належним чином договору
із замовником. Просить повністю відмовити
в задоволенні адміністративного позову фізично особи - підприємця ОСОБА_1 до Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Рівненській області.

Заслухавши
пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх
дослідженими у судовому засідання доказами, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення частково.

Судом
встановлено, що з 16 по 18 березня 2007 року територіальним управлінням
Головавтотрансінспекції у Рівненській області відповідно до завдання на
перевірку №032468 від 13.03.2007 року було проведено рейдові перевірки
суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють регулярні і нерегулярні
перевезення пасажирів щодо дотримання ними законодавства на автомобільному
транспорті на ділянці дороги Київ-Чоп (стаціонарний пост ДАІ).

16
березня 2007 року, в ході проведення рейдової перевірки транспортного засобу: VW
LT
35, номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, було
складено акт проведення перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №047093 від 16.03.2007 року.

Вказаним
Актом зафіксовано, що водій, належного ОСОБА_1 транспортного засобу, здійснював
нерегулярні пасажирські перевезення без оформленого належним чином договору із
замовником.

На
підставі вказаного акту та в зв'язку з тим, що за вказане порушення ч.1 абз.2
ст.60 Закону України „Про автомобільний
транспорт" встановлена відповідальність, начальником територіального управління Головавтотрансінспекції
у Рівненській області 02 квітня 2007 року
винесено постанову №039708, якою до ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у
розмірі 1700 гривень.

Зі
змісту оскаржуваної постанови вбачається, що фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 притягнута до відповідальності
за допущення порушення вимог ч. 1 абз. 2 ст. 60 Закону України „Про
автомобільний транспорт”, а саме за надання послуг з перевезення пасажирів без
оформлення документів, передбачених ст. 39 вказаного Закону.

Статтею
39 Закону України „Про автомобільний транспорт” закріплено перелік документів,
які необхідно мати перевізнику для нерегулярних пасажирських перевезень.
Зокрема, автомобільному перевізнику необхідно мати ліцензію, документ, що
засвідчує використання автобуса на
законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України, для
водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійну
картку, дорожній лист, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

З
досліджених судом доказів встановлено, що станом на день проведення перевірки
16 березня 2007 року у перевізника були
в наявності всі передбачені ст. 39 Закону України „Про автомобільний
транспорт" документи. Вказані документи - зокрема, свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця від 20.05.2002 року, ліцензія
Міністерства транспорту та зв'язку України щодо внутрішніх перевезень пасажирів
серії АБ №НОМЕР_2 від 21.04.2005 року, ліцензійна картка серії АБ №НОМЕР_3,
дорожній лист №203087 на 16-18 березня
2007 року, квитанція №575853 від 26.03.2007 року, договір із замовником
транспортних послуг №7404 від 16.03.2007 року, оглянуті судом і їх копії
знаходяться в матеріалах справи. Сам зміст акту перевірки вказує на наявність реєстраційного документу
на транспортний засіб, дорожнього листа, ліцензійної картки, посвідчення водія
відповідної категорії, про що до відповідних
граф акту внесено номерні та інші дані.

Згідно
із зафіксованими вказаним актом поясненнями водія, договір із замовником
транспортних послуг №7404 від 16.03.2007 року наявний та складений без
порушень.

Вказаний
договір досліджено судом. Його форма і
по зміст відповідають вимогам чинного законодавства.

Суд не
може прийняти в якості доказу на спростування факту існування договору із
замовником транспортних послуг, надану відповідачем-2 копію договору про
надання послуг з перевезення пасажирів №17 від 16.03.2007 року, укладеного між
ОСОБА_2 (замовник) та ФО-підприємцем ОСОБА_1 (перевізник), оскільки вказаний
договір не має відношення до даного адміністративного спору.

За
таких обставин, винесена на підставі акту проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним транспортом постанова №039708 від 02.04.2007
року не може залишатись чинною.

Згідно з п.21 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою КМУ №1567 від 08.11.2006 року, керівник органу державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування фінансових санкцій, за наявності до того
підстав. Таким чином, акт проведення
перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, є лише підставою для застосування фінансової санкції, тобто надає контролюючому органу
право застосувати відповідну
адміністративно-господарську санкцію, а не покладає на нього такий
обов'язок. Відповідне рішення повинно прийматись за результатами розгляду всіх
матеріалів та оцінки всіх фактичних обставин справи.

Відповідач-2,
накладаючи на позивачку стягнення наведеного не врахував, як і не надав
значення іншим обставинам її господарської діяльності, натомість видав
постанову про накладення фінансової санкції обмежившись лише тим фактом, що дії
позивачки формально підпадають під ознаки правопорушення, відповідальність за
яке встановлена ч. 1 абз. 2 ст. 60 Закону України „Про автомобільний
транспорт”. Тим самим, відповідач-2 порушив і принципи застосування
адміністративно-господарських санкцій, зокрема не забезпечив об'єктивності розгляду і не
врахував всіх обставин справи.

Передбачена
Законом України "Про автомобільний транспорт" та застосована до
позивача санкція, підпадає під визначення адміністративно-господарської, яка
відповідно до ст.238 ГК України, є заходом організаційно-правового або
майнового характеру, що спрямований на припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його наслідків.

Судом
встановлено, що позивачкою під час
провадження підприємницької діяльності по
наданню послуг з перевезення пасажирів фактично не було допущено жодних
порушень вимог ст.39 Закону України „Про
автомобільний транспорт", тому застосовування до неї організаційно-правових заходів не може
мотивуватися їх спрямованістю на припинення правопорушення і тим більше спрямованістю на ліквідацію
наслідків правопорушення, в зв'язку з відсутністю останніх.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі
прийняття рішення; своєчасно, тобто
протягом розумного строку.

За наведених обставин суд рахує, що оспорювана постанова, видана
відповідачем-2 без урахування усіх обставин, що мали значення для її прийняття та
без належної перевірки наявності правових підстав для накладення
адміністративно-господарської санкції. Застосована спірним рішенням до позивача
міра відповідальності не відповідає ні вимогам
доцільності, ні вимогам
збалансованості.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що постанова Територіального
управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті
у Рівненській області №039708 від 02.04.2007 року не
відповідає фактичним обставинам справи та положенням законодавства, що визначає
підстави та порядок покладення на особу адміністративно-господарської
відповідальності, вимогам справедливості, розумності та адекватності, і порушує охоронювані законодавством інтереси
позивача на здійснення певного виду підприємницької діяльності, а відтак підлягає
до скасування.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги
позивачки в частині визнання протиправною рейдової перевірки, що була
проведена 16 березня 2007 року Територіальним управлінням Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті у в Рівненській області (відповідач 2)
такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Органи державної влади, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19 Конституції України).

Як
слідує із змісту п.13 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою КМУ №1567 від 8 листопада 2006 року,
територіальним управлінням Головавтотрансінспекції складається графік проведення
рейдових перевірок з урахуванням, періоду, що пройшов від попередньої
перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в
окремих регіонах, інформації про
діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, та інших обставин.
Щотижневий графік складається з урахуванням проведення рейдових перевірок не
частіше ніж один раз на квартал.

Згідно з п.13 Порядку, рейдова
перевірка транспортних засобів
проводиться на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах,
автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки
пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях вантаження та
розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагових комплексах, під час
виїзду з підприємств та місць стоянки, у пунктах пропуску через державний
кордон за погодженням з начальником органу охорони державного кордону.

Отже,
вказана норма надає право на проведення рейдової перевірки, не визначаючи при
цьому кола суб'єктів господарювання, стосовно яких проводяться такі перевірки.
Доводи ж позивачки про зворотне не ґрунтуються на вимогах Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ
№1567 від 8 листопада 2006 року.

На
підставі наведеного, керуючись ст. 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити частково.

Скасувати
постанову Територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у Рівненській
області №039708 від 02.04.2007 року про
застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій в сумі
1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

В решті
позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Стягнути
з Державного бюджету України на користь позивача сплачений судовий збір у
розмірі 3,40 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо
заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Постанова
може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через
суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження
подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Cуддя І.С.Чалий