Справа № 22а-1419/2008
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул. Чоловського, 2 тел. 261-38-59
Головуючий у 1-й інстанції суддя - Конепуда В.І. ряд.ст.зв.
№49
Воловецький районний суд Закарпатської області, справа №2а-28/07
Доповідач у 2-й інстанції суддя - Яворський І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2008 року
Справа № 22а - 1419/08 (4598/07)
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі:

доповідача у справі -
судді Яворського І.О.

суддів Довгополова
О.М.

Любашевського В.П.

при секретарі Поворознику Д.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі на постанову Воловецького районного суду
Закарпатської області від 05 вересня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в Між гірському районі Закарпатської
області та Управління праці та соціального захисту населення Міжгірської РДА
про незаконне припинення виплати пенсії за
вислугу років та відшкодування
моральної шкоди в розмірі 4000 гривень, -

В С Т А Н О В И Л А :

08 листопада 2006 року позивач звернулася до Міжгірського районного суду,
вимагаючи стягнути з відповідача і співвідповідача солідарно на її користь суму
втраченого заробітку в сумі 16 883 гривні 83 копійки та 4000 гривень моральної
шкоди на відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рішенням про призначення їй
до виплати пільгової пенсії і подальшим рішенням про припинення виплати
призначеної їй пільгової пенсії за вислугу років. Крім того, позивач вимагала
зобов'язати відповідачів зробити перерахунок призначеної їй пенсії по віку
відповідно до втраченого нею заробітку бібліотекаря загальноосвітньої школи 1-3
ступенів з 01.09.2000 року по 01.09.2005 року у встановленому законом порядку.
З адміністративного позову вбачається також, що 01 вересня 2000 року
Управлінням праці та соціального захисту населення позивачу було призначено
пенсію за вислугу років, а відповідно до постанови Кабінету Міністрів України
№909 від 04.11.1993 року, як працівнику, що з 1967 року до виходу на пенсію
працювала на посаді шкільного бібліотекаря Синевирсько - Полянської
загальноосвітньої школи 1-3 ступеня. З 01 вересня 2000 року до вересня 2003
року позивач отримувала пенсію за вислугу років. Листом №01-61 від 08 січня
2004 року Управлінням Пенсійного фонду України її повідомили про зупинення
виплати пенсії за вислугу років, як незаконно призначену.

У процесі розгляду справи позивач змінювали позовні вимоги, але їхня суть
залишилась незмінною.

Постановою Воловецького районного
суду Закарпатської області від 05 вересня 2007 року адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено. Визнано рішення Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському
районі від 23 вересня 2003 року про припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за
вислугу років нечинним. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської області провести виплату ОСОБА_1 пенсії за
вислугу років з вересня місяця 2003 року по липень 2005 року. Стягнуто з
Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі на користь ОСОБА_1
одну тисячу гривень на відшкодування моральної шкоди та понесених судових
витрат за сплату судового збору.

Суд першої інстанції встановив, що
позивач постійно працювала з 1967 року по 2000 рік на посаді бібліотекаря та
завідуючою бібліотекою Синевирсько-Полянської ЗОШ 1-111 ст. і загальний стаж її
становить 33 роки. Після виходу на пенсію, з вересня 2000 року управлінням
праці та соціального захисту населення їй була призначена пенсія за вислугою років. Виплата була припинена з
вересня 2003 року Міжгірським районним управлінням Пенсійного фонду України.
Суд також частково задоволив вимоги щодо
стягнення моральної шкоди.

Згадана постанова оскаржена в апеляційному порядку Управлінням Пенсійного
фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області. Апелянт, зокрема,
вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на
порушення норм процесуального права , які були допущені під час судових
дебатів.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин
справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому рішенні, колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про
безпідставність апеляційної скарги та законність рішення суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, згідно яких
ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами
України.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До
адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи Законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

На підставі ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом
на підставі пояснень, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі,
або з власної ініціативи.

У відповідності до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегією суддів Львівського апеляційного адміністративного суду
встановлено, що 29 серпня 2000 року позивачка звернулася до органів соціального
захисту населення для призначення їй пенсії за вислугу років, так як вона мала
стаж роботи на посаді шкільного бібліотекаря з 01.09.1967 року по 31.08.2000
року. Органами соціального захисту їй призначена пенсія за вислугу років
всупереч чинному законодавству. У вересні 2003 року управлінням ПФУ в
Міжгірському районі позивачці припинено виплату пенсії за вислугу років як
незаконно призначену.

Колегія суддів констатує, що відповідно до ст.44 і ст.45 Закону України
”Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” перерахунок пенсії
проводиться на підставі поданої заяви з усіма необхідними документами. Згідно
ст.62 Закону України ”Про пенсійне забезпечення” основним документом, що
підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Так як позивачка з 01.09.2000 року по
01.09.2005 року на посаді бібліотекаря не працювала, вона не могла і отримувати
заробітну плату, з якої відраховуються внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування. Тому питання перерахунку є в даній ситуації недоречним.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно застосував при розгляді даної
справи Постанову Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909
”Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоровця та соціального захисту
і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років” із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ
№ 1436 від 26.09.2002 року та №1567 від 17.11.2004 року.

У розділі першому вказаного Переліку, який має назву - „Освіта”, вказано
найменування закладів і установ. Серед них є і бібліотеки та вказані посади
завідуючих бібліотек та бібліотекарі.

Судом першої інстанції правильно визначено розмір моральної шкоди, який
підлягав до задоволення.

Згідно ст. 202 ч.1 п.4 КАС України підставами для скасування постанови або
ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

Судом першої інстанції, на переконання колегії суддів, порушень норм ні
матеріального, ні процесуального права не допущено. Підстав для зміни чи
скасування рішення суду першої інстанції
немає.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1, 206 КАС України,
колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі
Закарпатської області залишити без задоволення.

Постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 05 вересня
2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до
касаційної інстанції-Вищого Адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя-доповідач І.О.Яворський

Суддя
О.М.Довгополов

Суддя
В.П.Любашевський