Справа № 22а-2681/2007
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2007-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

у 1-ій інстанції Грицак Р.М. Справа22а-2681/07
Тернопільський міськрайонний
суд №2-а-305/07 Рядок
Доповідач:Багрій В.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19
листопада 2007 року

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого-Багрія В.М.,

суддів: Улицького В.З., Онишкевича Т.В.,

при секретарі: Фацієвичу М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 5
червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Тернопільської області про визнання відмови службових осіб
прокуратури Тернопільської області
у наданні щорічної додаткової відпустки протиправною,

в с т а н о в и л а :

В травні
2007р. ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до прокуратури Тернопільської
області про визнання відмови службових осіб прокуратури Тернопільської області у наданні
щорічної додаткової відпустки протиправною.

Посилалася на те, що вона працюючи помічником прокурора
міста Тернополя, 16.06.2006 року подала рапорт на ім"я прокурора Тернопільської області про надання щорічної основної
відпустки за відпрацьований період тривалістю 30 календарних днів з 10
липня 2006 року та відповідно до ст. 76 Кодексу законів про працю України, ст.
4 Закону України "Про відпустки", ст. 49 Закону України "Про
прокуратуру" щорічної додаткової відпустки тривалістю 5 календарних днів.

Наказом
прокурора області № 214-К від 26.06.2006 року їй було надано лише щорічну
основну відпустку за відпрацьований
період тривалістю 30 календарних днів з 10 липня по 8 серпня 2006 року та не надано додаткової щорічної
відпустки тривалістю 5 календарних днів.

У відділі кадрів їй пояснили, що додаткова оплачувана відпустка, передбачена
п. 2 ст. 49 Закону України "Про прокуратуру" надається при наявності
стажу роботи понад 10 років тільки на прокурорсько-слідчих посадах, а її стаж
на посаді помічника прокурора міста Тернополя на час подачі рапорту складає 4
роки 9 місяців, тому додаткова відпустка не може бути надана.

Проте вона
з таким з рішенням не погоджується, оскільки працює з 30 квітня 1996 року на посаді старшого помічника прокурора
області з питань інформатики та комп'ютеризації, з 31.08.1998 року
переведена на посаду головного спеціаліста з питань інформатики та
комп'ютеризації, а з 20.05.1999 року переведена на посаду головного спеціаліста з питань комп'ютеризації прокуратури
області. 19.09.2001 року наказом прокурора Тернопільської області № 423-к від 19.09.2001 року її призначено на
посаду помічника прокурора міста Тернополя. 16 квітня 2002 року наказом
Генерального прокурора України № 347к їй
присвоєно класний чин юриста 3 класу.

Таким чином, станом на час подачі рапорту,
тобто на 16
червня 2006 року, вона була атестованим працівником прокуратури, яка має стаж
роботи в органах
прокуратури 10 років 1 місяць 17 днів.

Просила
суд визнати відмову
службових осіб прокуратури Тернопільської області у наданні їй щорічної
додаткової відпустки
тривалістю 5 календарних днів протиправною та зобов'язати службових осіб прокуратури Тернопільської області надати їй щорічну
додаткову відпустку за відпрацьований період з 19.09.205 року по 18.09.2006
року тривалістю 5 днів.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 5 червня 2007
року в позові ОСОБА_1 звернулась
в суд з позовом до прокуратури Тернопільської області про визнання відмови службових осіб прокуратури
Тернопільської області у
наданні щорічної додаткової відпустки протиправною відмовлено.

З постановою суду першої інстанції не
погодилась ОСОБА_1, подавши на неї
апеляційну скаргу.

В
апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню, оскільки
ухвалене всупереч вимогам норм матеріального права та висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Постановляючи
вказане рішення, суд не обгрунтував свої висновки на підставі ст.49
Закону України "Про прокуратуру", а допустив власне тлумачення змісту
вказаної статті Закону, що суперечить ст.159 КАС України.

Суд у
своєму рішенні посилається на відповідь начальника відділу роботи з кадрами
прокуратури Тернопільської області, у якій сказано, що додаткова оплачувана
відпустка, передбачена п.2 ст.49 Закону України "Про прокуратуру",
надасться при наявності стажу роботи понад 10 років тільки па прокурорсько-слідчих
посадах, і тому стаж на посаді помічника прокурора м.Тернополя на час
подачі рапорту складає 4 роки 9 місяців.

Оскільки
вона є атестованим працівником прокуратури, яка має стаж роботи в органах
прокуратури понад 10 років, то має право на додаткову відпустку строком на 5
календарних днів.

Просить
постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою позов
задоволити.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про
те, що апеляційна скарга задоволенню підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.2
Закону України «Про прокуратуру» прокурорам та слідчим прокуратури надається
щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів з оплатою проїзду до місця
відпочинку і у зворотньому напрямку. Атестованим працівникам прокуратури, які
мають стаж роботи в органах прокуратури понад 10 років, надається додаткова
оплачувана відпустка тривалістю після 10 років - 5 календарних днів.

Встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 є атестованим працівником прокуратури Тернопільської області,
працює на посаді помічника прокурора м.Тернополя, має стаж роботи в органах
прокуратури понад 10 років, оскільки в органах прокуратури працює з 1996 року,
тому має право на додаткову відпустку тривалістю 5 календарних днів.

Відмовляючи в
задоволенні позову ОСОБА_1, Тернопільський міськрайонний суд виходив з того, що
для виникнення права на додаткову відпустку у позивачки повинен бути стаж
роботи на прокурорських та слідчих посадах понад 10 років.

З таким висновком
суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки закон (ст.49 Закону України
«Про прокуратуру») для визначення права на додаткову відпустку не вимагає стажу
роботи на посадах слідчих та прокурорів, а стажу роботи в органах прокуратури,
до якого відноситься робота позивачки на посадах державного службовця в
прокуратурі Тернопільської області з 1996 року.

Тому постанова
суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову не ґрунтується на
законі, прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права, в зв'язку
з чим підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної
скарги ґрунтуються на законі, є переконливими, тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 202, 205,
206 КАС України, колегія суддів,

п о с т а
н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Тернопільського
міськрайонного суду від 5 червня
2007 року скасувати, прийняти нову постанову, якою позов задоволити,
визнати неправомірною відмову посадових осіб прокуратури Тернопільської області
в наданні щорічної додаткової відпустки та зобов'язати цих посадових осіб надати ОСОБА_1 щорічну
додаткову відпустку за відпрацьований період з 19.09.2005р. по 18.09.2006р.
тривалістю 5 днів.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Постанова
протягом одного місяця може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М.Багрій

Судді :
В.З. Улицький

Т.В. Онишкевич