Справа № К-5703/06
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2007-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
жовтня
2007 року
м. Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду
України у складі :

Суддів: Бутенка В. І.,

Лиски Т. О. (доповідач),

Панченка О. І.,

Сороки М. О.,

Штульмана І. В.,

провівши
в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи
за скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківської міської ради, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2003 року та ухвалу
Апеляційного суду Харківської від 18 лютого 2004 року, -

В С
Т А Н
О В И
Л А:

У червні 2002 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.
Харкова із скаргою на рішення Харківської міської ради від 27.02.02 «Про
проведення опитування громадської думки про застосування в м. Харкові
російської мови поряд з державною».

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2003 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської від 18 лютого 2004
року, скарга задоволена частково. Поновлено ОСОБА_1 строк на подання скарги на
рішення Харківської міської ради. В задоволенні скарги в частині визнання неправомірним
рішенням Харківської міської ради відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся з
касаційною скаргою до Верховного Суду України, який передав її в порядку,
визначеному п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України для вирішення до Вищого адміністративного суду України.

У касаційній скарзі на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20
жовтня 2003 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської від 18 лютого 2004 року
ОСОБА_1 ставить питання про скасування судових рішень в зв'язку з неправильним
застосуванням норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового
рішення про задоволення скарги.

В обґрунтування доводів касаційної скарги, заявник посилається на те, що
судами невірно застосовані ч. 2 ст. 19, ст. 34 Конституції України, ч. 2,3 ст.
3 Закону УРСР «Про мови в Українській РСР», ст. 47 Закону України «Про
всеукраїнський та місцеві референдуми».

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Справа розглянута судами першої та апеляційної інстанцій до набрання чинності
Кодексом адміністративного судочинства України, а тому суд касаційної інстанції
перевіряє додержання норм матеріального і процесуального права, що діяли під
час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Харківською міською радою 27.02.02 було
ухвалено рішення провести 31.03.02 одночасно з виборами народних депутатів
України, депутатів місцевих рад, сільських, селищних, міських голів опитування
громадської думки про застосування в місті Харкові російської мови поряд з
державною.

Відмовляючи частково в задоволенні скарги, суди обґрунтовано виходили з
того, що опитування, про проведення якого було ухвалено рішення, не носило
характеру ні місцевого референдуму, ні місцевого дорадчого опитування громадян
(консультативного референдуму), результати якого розглядаються і враховуються
при прийнятті рішень відповідними державними органами.

Діючим законодавством місцевим радам не встановлено заборони на опитування
громадської думки.

Згідно з ст.. 47 Закону України «Про всеукраїнський і місцевий референдуми»
опитування громадської думи, що проводяться в іншому порядку, ніж передбачено
цим Законом, або з питань, які відповідно до Закону не можуть виноситися на
всеукраїнський та місцеві референдуми, не мають статусу дорадчого опитування
громадян України (консультативний референдум) і правових наслідків, що з нього
випливають.

За таких обставин, суди дійшли правильного висновку, що вимоги заявника є
безпідставними, оскільки опитування, стосовно якого було прийняте оскаржуване
рішення, не породжує ніяких правових наслідків, а права, свободи і законні
інтереси ОСОБА_1 порушені не були.

Відповідно до ч.3
ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу
слід відхилити, оскільки судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, правова
оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст.
2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного
судочинства України, колегія
суддів ,-

У Х В
А Л И
Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Київського районного суду м.
Харкова від 20 жовтня 2003 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської від 18
лютого 2004 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає,
крім випадків, передбачених ст.. 237 КАС України.

Судді :

В.
І. Бутенко

Т.
О. Лиска

О.
І. Панченко

М.
О. Сорока

І.
В. Штульман