Справа № 22-а-1752/2007
Суддя: Луспеник Д.Д.
Дата ухвалення: 2007-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-1752/2007р. Головуючий
1 інст. Мордовенко B.І.
оскарження дій органу Доповідач Луспеник Д.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007
р.

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого -
судді Луспеника Д.Д.,

суддів - Даниленка
В.М., Яцини В.Б.,

при секретарі - Шевченко О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на постанову Краснокутського районного суду Харківської області від 1
лютого 2007 року

по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до
Краснокутської селищної ради Харківської області про визнання дій незаконними,
скасування рішення виконкому Краснокутської селищної ради, розпорядження
селищного голови та поновлення на посаді, стягнення зарплати за час вимушеного
прогулу,

встановила:

У листопаді 2006 р. ОСОБА_1. звернувся до суду зі
вказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що тривалий час працював
на посаді начальника (на даний час) Краснокутського виробничого управління
житлово-комунального господарства (надалі -ВУЖКГ), проте розпорядженням
селищного голови № 275 від 27.10.2006 р. був звільнений з посади на підставі
рекомендації, наданої рішенням № 379 від 26.09.2006 р. виконкому селищної ради.

Вважав
вказані розпорядчі акти незаконними, видані з порушенням компетенції, оскільки
порушено вимоги Закону України «Про місцеве самоврядування», так як ВУЖКГ
відноситься не лише до території вказаної селищної ради, а й до інших
територіальних громад Краснокутського району. Крім того, зазначав, що ВУЖКГ не
є власністю селищної ради, не враховані положення Статуту управління та не
враховано, що в провадженні суду розглядалася справа про визнання недійсним
трудового контракту.

При
розгляді справи в суді першої інстанції позивач та його представник позовні
вимоги підтримали, представники відповідача позов не визнали, пояснивши про
його безпідставність та відсутність порушення вимог діючого законодавства при
звільненні позивача.

Постановою
Краснокутського районного суду Харківської області від 1 лютого 2007 р. у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить постанову суду
скасувати та ухвалити нову
постанову про задоволення позову через те, що
висновки суду не відповідають

фактичним
обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права та
порушені норми процесуального права.

При цьому вказується, що суд першої інстанції не звернув
уваги на те, що в рішенні виконкому селищної ради про рекомендацію його
звільнення не конкретизовано через що саме його робота визнана незадовільною,
не врахована думка трудового колективу щодо звільнення, відсутні документи про
передачу майна управління до комунальної власності, розпорядження про звільнення
не містить підстави звільнення і в трудовій книжці не проставлений запис про
звільнення з урахуванням вимог КЗпП України, вважає своє звільнення через
упереджене ставлення до нього з боку селищного голови.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних причин.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, районний суд виходив з того, що
його звільнення відбулося з дотриманням чинного законодавства та умов трудового
контракту, який передбачає таке право відповідача у разі визнання виконкомом
селищної ради роботи позивача незадовільною.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не
можна, оскільки до них суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, сторонами не
заперечується, що між сторонами склалися трудові правовідносини. Відповідач, як
власник ВУЖКГ, уклав з позивачем черговий трудовий контракт та прийняв його на
роботу на посаду начальника цього управління (а.с. 40-41).

Виходячи з того, що відповідач є суб'єктом владних повноважень суд першої
інстанції розглянув справу за правилами КАС України.

Разом з тим, позивач, який оспорює дії відповідача щодо його звільнення та
вимагаючи поновлення на роботі, не мав права на пред'явлення адміністративного
позову, а районний суд не вправі був приймати до розгляду такий позов.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів
поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з неї. Визначення публічної служби для
адміністративного судочинства дано в п. 12 ст. 3 КАС України.

Відносинам публічної служби, як такої, не властиве договірне
регулювання умов праці, що характерне для трудового права, так як службові
відносини регулюються на рівні законодавства в централізованому порядку. У них
немає трудового договору, що мало місце між позивачем і відповідачем, оскільки
умови служби чітко визначені законодавством, а тому відсутня сфера для
домовленостей.

Позивач
не обіймав посаду на державній службі, не знаходився на службі в органах
місцевого самоврядування, не виконував завдання і функції держави. Позивач не
одержував зарплату за рахунок державних коштів, а отримував її за рахунок
частки доходу, одержаного підприємством у результаті його діяльності (п.3.1
контракту).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори, в
яких однією із сторін є суб'єкт владних повноважень, а характер спору належить
до публічно-правових, чого в даній справі немає. Судова колегія зазначає, що
між сторонами виникли не публічні відносини з приводу звільнення з публічної
служби, а трудові відносини, спори за якими відносяться до юрисдикції судів за
правилами ЦПК України.

У зв'язку з наведеним, судова колегія приходить до висновку, що суд першої
інстанції розглянув справу та ухвалив судове рішення за позовом, що не підлягав
розгляду в порядку адміністративного судочинства (п. 1 ст. 157 КАС України).
Зазначене згідно зі ст. 203 КАС України є безумовною підставою для скасування
рішення суду із закриттям провадження у справі.

Крім
того, суд першої інстанції допустився й інших порушень процесуального закону.
Так, у провадженні суду знаходилася справа за позовом ОСОБА_1 про визнання
недійсним трудового контракту, тому суд зобов'язаний був саме провадження за
цим позовом зупинити, оскільки від вирішення спору щодо дійсності умов
трудового контракту (підстави звільнення, суб'єкти) залежить вирішення цієї
справи. Також суд залучив до участі у справі в якості представників позивача
ОСОБА_2 і відповідача -Рашевського О.II., не перевіривши їх повноваження на участь у процесі, в
матеріалах справи такі документи відсутні.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206
КАС України, судова колегія судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову
Краснокутського районного суду Харківської області від 1 лютого 2007 р.
скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили
негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з дня її проголошення.