Справа № К-5764/06
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2007-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
листопада
2007 року м. Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду
України у складі :

Суддів: Смоковича М. І.,

Лиски Т. О. (доповідач),

Панченка О. І.,

Сороки М. О.,

Штульмана І. В.,

провівши
в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи
за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії керуючого
Ірпінським відділенням № 7853 ВАТ «Державний ощадний банк України», за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Київської області
від 02 квітня 2004 року, -

В С
Т А Н
О В И
Л А:

У травні 2003 року ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київської
області із скаргою на неправомірні дії керуючого Ірпінським відділенням № 7853
ВАТ «Державний ощадний банк України».

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 січня 2004 року
скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною відмову посадової
особи - керуючого Ірпінським відділенням Ощадного банку № 7853 Відкритого
акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» по відкриттю на ім'я
ОСОБА_1 компенсаційних рахунків на відповідну суму в гривневому еквіваленті
кожний внаслідок знецінення грошових заощаджень, поміщених в період до 2 січня
1992 року в п'ять державних казначейських зобов'язань СРСР за №№ 004051;
004052; 093735; 093736; 093738 номіналом
по 1000 рублів кожне. Зобов'язано керуючого Ірпінським відділенням Ощадного
банку № 7853 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк
України» ОСОБА_2 відкрити на ім'я ОСОБА_1 компенсаційні рахунки на відповідну
суму в гривневому еквіваленті кожний внаслідок знецінення грошових заощаджень,
поміщених в період до 2 січня 1992 року в п'ять державних казначейських
зобов'язань СРСР за №№ 004051; 004052; 093735; 093736; 093738 номіналом по 1000
рублів кожне. В іншій частині скаргу залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 02 квітня 2004 року рішення суду першої інстанції скасовано, скарга
ОСОБА_1 залишена без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся з
касаційною скаргою до Верховного Суду України, який передав її в порядку,
визначеному п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України для вирішення до Вищого адміністративного суду України.

У касаційній скарзі на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02
квітня 2004 року ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду апеляційної
інстанції в зв'язку з неправильним застосуванням норм процесуального права та
залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Справа розглянута судами першої та апеляційної інстанцій до набрання
чинності Кодексом адміністративного судочинства України, а тому суд касаційної
інстанції перевіряє додержання норм матеріального і процесуального права, що
діяли під час розгляду справи.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд апеляційної інстанції обґрунтовано
виходив з того, що ОСОБА_1 звернувся в суд за вирішенням питання про захист
суб'єктивного права на одержання компенсації по знецінених вкладах, яке виникло
з цивільних правовідносин.

Відповідно до ч. 7 ст. 248-7 ЦПК України суд, встановивши при розгляді
скарги наявність спору про право, який розглядається у порядку позовного
провадження, залишає скаргу без розгляду і роз'яснює заявнику його право
пред'явлення позову на загальних підставах.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку
про залишення скарги без розгляду в зв'язку з існуванням спору про право.

Відповідно до ч.3
ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу
слід відхилити, оскільки ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з
додержанням норм процесуального права, а
доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.
2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного
судочинства України, колегія
суддів ,-

У Х В
А Л И
Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
а ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 квітня 2004 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає,
крім випадків, передбачених ст.. 237 КАС України.

Судді :

М.
І. Смокович

Т.
О. Лиска

О.
І. Панченко

М.
О. Сорока

І.
В. Штульман