Справа № К-1868/07
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2007-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ К-1868/07

ВИЩИЙ АдміністративниЙ
СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“03” жовтня 2007р. Вищий а
дміністративний суд України
у складі колегії суддів:
головуючого
Конюшка К.В.
суддів:
Ланченко Л.В.

Нечитайла О.М.
Пилипчук Л.В.
Степашка О.І.
при секретарі: Каліуш
ко Ф.А.
за участю представників:

позивача: не явка
відповідача 1:Лесечко Л.В
., Трифонов С.М.
відповідача 2:Юмашева В.В
.
від Генеральної прокурату
ри України: Турлова Ю.А.
розглянувши касаційну с
каргуДержавної податкової і
нспекції у Печерському район
і м. Києва на рішення Господар
ського суду м. Києва від 09.03.2005 ро
ку та ухвалу Київського апел
яційного господарського суд
у від 20.12.2006 року
у справі № 32/76
за позовом
Товариства з обмеженою відп
овідальністю «Вал»
до 1. Д
ержавної податкової інспекц
ії у Печерському районі м. Киє
ва
2. Ві
дділення державного казначе
йства у Печерському районі м
. Києва
за участю Проку
ратури м. Києва
про визн
ання недійсним податкового п
овідомлення рішення та ст
ягнення бюджетної заборгова
ності, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2005 року Товар
иство з обмеженою відповідал
ьністю «Вал» звернулося до Г
осподарського суду м. Києва з
позовом до Державної податк
ової інспекції у Печерському
районі м. Києва та Відділення
державного казначейства у П
ечерському районі м. Києва пр
о визнання недійсним податко
вого повідомлення рішення
та стягнення бюджетної забо
ргованості.
В обґрунтування позовних в
имог позивач послався на те, щ
о в нього виникло право на отр
имання бюджетної заборгован
ості за березень 2004р., просив ві
дшкодувати суму ПДВ, заявлен
у до відшкодування та визнат
и недійсним податкове повідо
млення рішення від 16.09.2004 року
№ /0 оскільки воно не відпов
ідає вимогам чинного законод
авства.
Рішенням Господарського с
уду м. Києва від 09.03.2005 року, залиш
еним без змін ухвалою Київсь
кого апеляційного господарс
ького суду від 20.12.2006 року, позов
ні вимоги Товариства з обмеж
еною відповідальністю «Вал»
задоволено повністю. Визнан
о недійсним податкове повідо
млення рішення від 16.09.2004 року
№ /0, стягнуто з Державного б
юджету України через Відділе
ння державного казначейства
України у Печерському район
і м. Києва на користь Товарист
ва з обмеженою відповідальні
стю «Вал» бюджетну заборгова
ність з податку на додану вар
тість за березень 2004 року в сум
і 4 794 570 грн.
Не погоджуючись із вказани
ми судовими рішеннями, Держа
вна податкова інспекція у Пе
черському районі м. Києва оск
аржила їх в касаційному поря
дку.
В касаційній скарзі скаржн
ик послався на те, що при прийн
ятті оскаржуваних судових рі
шень судами порушено норми м
атеріального та процесуальн
ого права, просив скасувати ї
х та прийняти нове рішення, як
им відмовити в задоволенні п
озовних вимог повністю.
Представник позивача в суд
ове засідання 03.10.2007р. не зявив
ся, але в минулому судовому за
сіданні він заперечував прот
и касаційної скарги і просив
залишити оскаржувані судові
рішення без змін.
Справу розглянуто відпові
дно до приписів ч.4 ст. 221 Кодекс
у адміністративного судочин
ства України.
Заслухавши суддю-до
повідача, пояснення присутні
х у судовому засіданні предс
тавників сторін, розглянувши
та обговоривши доводи касац
ійної скарги, перевіривши пр
авильність застосування суд
ами норм матеріального та пр
оцесуального права і матеріа
ли справи, колегія суддів вва
жає, що касаційна скарга підл
ягає частковому задоволенню
з таких підстав.
Як встановлено судами поп
ередніх інстанцій, в серпні-в
ересні 2004 року Державною пода
тковою інспекцією у Печерськ
ому районі м. Києва проведено
позапланову документальну п
еревірку Товариства з обмеже
ною відповідальністю «Вал» з
питань достовірності заявле
ного до відшкодування податк
у на додану вартість за берез
ень 2004 року.
За результатами проведено
ї Державною податковою інспе
кцією у Печерському районі м
. Києва вказаної перевірки 16.09.2
004 року складено відповідний А
кт № 124/23-8/7/16459203.
За даними вказаного Акту пе
ревірки, на думку податковог
о органу, встановлено поруше
нняпозивачем п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 За
кону України «Про податок на
додану вартість» при формув
анні в березні 2004 року податко
вого кредиту з податку на дод
ану вартість в розмірі 4 794 570,30 гр
н., оскільки віднесена позива
чем до податкового кредиту з
азначена сума ПДВ не є підтве
рдженою, у звязку з чим нара
хований позивачем ПДВ в зазн
аченій сумі підлягає зменшен
ню
На підставі вказаного Акту
16.09.2004 року податковим органом б
уло винесено податкове повід
омлення-рішення № /0, яким ви
явлено завищення суми бюджет
ного відшкодування з ПДВ у су
мі 4 794 570 грн.
Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 З
акону України «Про податок н
а додану вартість» (в чинній
редакції на час здійснення с
пірних господарських операц
ій та проведення перевірки) п
одатковий кредит звітного пе
ріоду складається із сум под
атків, сплачених (нараховани
х) платником податку у звітно
му періоді у звязку з придб
анням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до
складу валових витрат вироб
ництва (обігу) та основних фон
дів чи нематеріальних активі
в, що підлягають амортизації
.
Як встановлено судами поп
ередніх інстанцій, відповідн
о до укладеного між позиваче
м та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Нафтопро
дукт» договору комісії № 21-03/04 в
ід 18.03.2004 року, позивач передав Т
ОВ «Нафтопродукт» на комісію
придбаний у «Лія-Сан» Товар.

На виконання зазначеного д
оговору комісії Товариством
з обмеженою відповідальніст
ю «Нафтопродукт» 25.03.2004 року бул
о укладено контракт з фірмою
MonoLuxL.L.C. (США) № 03/03 NP.
Судові рішення містять пос
илання на те, що здійснення ек
спорту за межі митної терито
рії України, взятого на коміс
ію товару, підтверджується д
аними ВМД №70200001/4/005762 від 11.06.2004 року. В
алютна виручка за експортова
ний товар перерахована на ра
хунки комісіонера.
За посиланням судів попере
дніх інстанцій, зазначені об
ставини підтверджуються акт
ом виконаних робіт від 22.06.2004 рок
у до договору комісії та звіт
ом комісіонера від 22.06.2004 року.

Задовольняючи позовні ви
моги, суди першої та апеляцій
ної інстанцій виходили, зокр
ема, з того, що факт проведення
позивачем господарських опе
рацій з Товариством з обмеже
ною відповідальністю «Лія-Са
н» щодо придбання медпрепара
ту добавки біологічно акт
ивної «Суперпотентин флора»
(далі Товару), вартість яко
го відноситься до складу вал
ових витрат, підтверджується
документально, а саме догово
ром на поставку продукції, ак
том прийому передачі това
ру, накладними, податковою на
кладною. Також оскаржувані с
удові рішення містять виснов
ки про те, що оскільки сума под
атку на додану вартість, спла
ченого позивачем при придбан
ні Товару в розмірі 4794570 грн., під
тверджується документально
, а саме податковою накладною
, отриманою від постачальник
а товару Товариства з обмеже
ною відповідальністю «Лія-Са
н», зареєстрованого як платн
ик податку на додану вартіст
ь, то позивачем вказана сума п
одатку на додану вартість пр
авомірно включена до сформов
аного ним у березні 2004 року под
аткового кредиту. Судами поп
ередніх інстанцій також зазн
ачено, що названа податкова н
акладна відповідає вимогам п
.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Пр
о податок на додану вартість
.
Проте, суд касаційної інс
танції не може погодитися з т
акими висновками місцевого т
а апеляційного судів, оскіль
ки вони зроблені без повного
та всебічного зясування о
бставин справи, ґрунтуються
здебільшоголише на факті н
аявності у позивача податков
ої накладної, виданої його ко
нтрагентом.
На думку суду касаційної ін
станції, наявність податкови
х накладних дійсно є обовя
зковою обставиною для визнач
ення правильності формуванн
я податкового кредиту та від
шкодування податку на додану
вартість з бюджету, але не вич
ерпною.
Приймаючи податкове пові
домлення-рішення № /0 від 16.09.2
004 року про виявлення завищенн
я суми бюджетного відшкодува
ння з ПДВ у сумі 4 794 570 грн., податк
овий орган виходив з того, що Т
овар фактично позивачем не п
ридбавався та не відчужувавс
я, не вивозився за межі митної
території України; сумнівна
господарська операція з реа
лізації біологічно-активної
добавки «Суперпотентин фло
ра» по ланцюгу підприємств П
П «Будтехсервіс» - ПП «Укрпро
мсервіс» - ТОВ «Лія-Сан» - ТОВ «
Вал» (та по іншим ланцюгам) бул
а оформлена тільки документа
льно, без фактичної наявност
і сировини. Крім того, постача
льник сировини ПП «Будтехсер
віс» має ознаки фіктивності.

Судами попередніх інстанц
ій при розгляді справи не бул
и враховані приписи частин
и 1 статті 11 Кодексу адміністр
ативного судочинства Україн
и щодо здійснення розгляду і
вирішення справ в адміністр
ативних судах на засадах зма
гальності сторін та свободи
в наданні ними суду своїх док
азів і у доведенні перед судо
м їх переконливості.
Відповідно, частинами 4 та 5 ц
ієї статті на суд покладаєть
ся обовязок вживати передб
ачені законом заходи, необхі
дні для зясування всіх обс
тавин у справі, у тому числі що
до виявлення та витребування
доказів з власної ініціатив
и; зобовязує суд запропону
вати особам, які беруть участ
ь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребув
ати докази, яких, на думку суду
, не вистачає.
Суди попередніх інстанцій
повинні були витребувати ві
д податкового органу докази
того, що податкова накладна, в
идана позивачу його контраге
нтом, і митна вантажна деклар
ація не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки не відпові
дають фактичним обставинам т
а вимогам чинного законодавс
тва. З урахуванням вимог проц
есуального закону про допуст
имість доказів ці обставини
могли бути підтверджені, зок
рема, вирокам про визнання ос
іб, які видали податкову накл
адну та оформили митну ванта
жну декларацію, винними в ско
єнні відповідних злочинів. Д
окази не відповідності факти
чним обставинам та вимогам ч
инного законодавства митної
вантажної декларації та под
аткової накладної судам не н
адавались.
Судами попередніх інстанц
ій не була надана належна пра
вова оцінка угодам, укладени
м позивачем з його контраген
тами, хоча відповідач в обґру
нтування своїх заперечень пр
оти позову посилався на їх пр
отиправність.
Довід контролюючого орган
у про безтоварність господар
ських операцій взагалі не до
сліджувався судами першої та
апеляційної інстанцій в уст
ановленому законодавством п
орядку.
Але це має безпосер
еднє відношення для правильн
ого вирішення даного спору п
о суті, оскільки за змістом ча
стини 1 статті 228 Цивільного ко
дексу України правочин, спря
мований на незаконне заволод
іння майном держави, вважаєт
ься таким, що порушує публічн
ий порядок, а отже, згідно з ча
стиною 2 згаданої статті, є нік
чемним.
Частиною 2 статті 215 Цивіль
ного кодексу України визнанн
я судами нікчемних правочині
в недійсними не вимагається.
А у відповідності з частиною
1 статті 216 цього Кодексу недій
сний правочин не створює юри
дичних наслідків, крім тих, що
повязані з його недійсніс
тю.
У разі встановлення факту п
ротиправних дій позивача, не
визнання судами в інших спра
вах недійсними угод, укладен
их позивачем, не може бути пер
ешкодою для відмови в позові
про відшкодування з бюджету
суми ПДВ.
Суд касаційної інстанції в
важає, що наявність у покупця
належно оформлених документ
ів, які відповідно до Закону У
країни «Про податок на додан
у вартість» від 03.04.1997р. № 168/97-ВР не
обхідні для віднесення певни
х сум до податкового кредиту
, зокрема, виданих продавцями
податкових накладних, не є бе
зумовною підставою для відшк
одування податку на додану в
артість, якщо податковий орг
ан доведе, що відомості, які мі
стяться в таких документах, н
е відповідають дійсності, як
у випадку не здійснення сами
х операцій. Також суд в кожном
у конкретному випадку має пе
ревіряти факт надмірної спла
ти податку на додану вартіст
ь платником, який підлягає вс
тановленню в судовому процес
і, як юридичний факт, оскільки
з ним Закон повязує виникн
ення права платника податку
на отримання бюджетного відш
кодування.
Першою та апеляційн
ою інстанціями не було зяс
овано та встановлено, чи спла
чувались податки продавцями
товару та чи мали операції з р
еалізації товарно-матеріаль
них цінностей реальний това
рний характер, яким чином пер
евозився і зберігався Товар
(чиїм транспортом, за чий раху
нок), можливість здійснення г
осподарських операцій з урах
уванням віддаленості контра
гентів один від одного.
Крім того, згідно з ч.
1 ст.138 Кодексу адміністративн
ого судочинства України пред
метом доказування є обставин
и, якими обґрунтовуються поз
овні вимоги чи заперечення а
бо які мають інше значення дл
я вирішення справи та які нал
ежить встановити при ухвален
ні судового рішення у справі
.
Проте, судами всупер
еч приписам ч.1 ст.138 Кодексу адм
іністративного судочинства
України не встановлено пред
мет доказування у справі, не
зобовязано податковий ор
ган надати в необхідному обс
язі докази на обґрунтування
своїх доводів та не витребув
ано необхідних і достатніх д
оказів з власної ініціативи.

Відповідно до роз
яснень, які викладені в поста
нові Пленуму Верховного Суду
України від 29.12.1976 р. № 11 «Про суд
ове рішення» (зі змінами та
доповненнями) рішення є зак
онним тоді, коли суд, викона
вши всі вимоги процесуальн
ого законодавства і всебічн
о перевіривши обставини, вир
ішив справу у відповідності
з нормами матеріального пр
ава, що підлягають застосува
нню до даних правовідносин
.
Оскаржувані судові р
ішення вказаним вимогам не в
ідповідають.
Враховуючи, що судам
и попередніх інстанцій вищен
азвані обставини враховано н
е було, і це призвело до не обґ
рунтованих належним чином ви
сновків щодо прав і обовяз
ків сторін у даному спорі, а та
кож те, що передбачені процес
уальним законодавством межі
перегляду справи в касаційн
ій інстанції не дають їй прав
а встановлювати та визнавати
доведеними обставини, що не б
ули встановлені попередніми
судовими інстанціями, оскар
жувані судові рішення у спра
ві підлягають скасуванню з н
аправленням справи на новий
судовий розгляд до суду перш
ої інстанції відповідно до ч
.2 ст. 227 Кодексу адміністративн
ого судочинства України.
Під час нового ро
згляду справи суду необхідн
о врахувати викладене, всеб
ічно і повно зясувати і п
еревірити всі фактичні обс
тавини справи, обєктивно
оцінити докази, що мають юр
идичне значення для її роз
гляду та вирішення спору по
суті, і в залежності від вс
тановленого правильно визн
ачити норми матеріального
права, що підлягають застос
уванню до спірних правовід
носин, та прийняти обґрунто
ване і законне судове ріше
ння.
Керуючись ст.ст. 220, 221, 223,
227, 230, 231 Кодексу адміністративно
го судочинства України, суд к
асаційної інстанції

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Держ
авної податкової у Печерсько
му районі м. Києва задовольни
ти частково.
Рішення Господарського су
ду м. Києва від 09.03.2005 року та ухва
лу Київського апеляційного г
осподарського суду від 20.12.2006 ро
ку по справі № 32/76 скасувати, а с
праву направити на новий суд
овий розгляд до суду першої і
нстанції.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і м
оже бути оскаржена з підста
в, у строк та у порядку, визнач
еними ст.ст. 237 239 КАС України.

Головуючий
(підпис)
Конюшко К.В.

Судді

(підпис)

Ланченко Л.В.

(підпис)

Нечитайло О.М.

(підпис)

Пилипчук Н.Г.

(підпис)

Степашко О.І.

З оригіналом згідно
Відповідальний секретар

В.Б. Ликова