Справа № 22-а-1257/2008
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2008-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя П'янова Я.В.
Доповідач 2 інстанції:
суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2008 року

№ 22-а-1257/08

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Мельнікова Л.В.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

за участі:

представник позивача - Бабась Г.І.

представник відповідача - Чернієнко
Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Нововодолажської МДПІ у Харківській області на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2007 року по справі № 2а-2448/07

за позовом ТОВ «Ново-Водолажський масло-жировий комбінат»

до
Нововодолажської МДПІ у Харківській області Головне управління
державного казначейства україни в Полтавській області
________________________________________________

про визнання недійсним податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТОВ «Ново-Водолажський масло-жировий комбінат»,
звернувся до суду з позовом до Нововодолажської МДПІ у Харківській області про визнання
недійсним податкових повідомлень-рішень.

19.10.07р Постановою
Харківського окружного адміністративного суду по справі № 2а-2448/07 позовну
заяву ТОВ «Ново-Водолажський масло-жировий комбінат» було задоволено та визнано
недійсними податкові повідомлення-рішення № /1 від 27.06.07р, №
/0 від 21.05.07р.

З вказаною постановою Нововодолажська МДПІ у Харківській
області не погоджується, подала апеляційну скаргу, вважає її необґрунтованою та
такою, що винесена з порушенням норм матеріального права.

Враховуючи наведене, Нововодолажська МДПІ у Харківській
області, просить суд апеляційної інстанції скасувати Постанову Харківського
окружного адміністративного суду по

справі № 2а-2448/07 від 19.10.2007р та ухвалити нове
судове рішення, яким в позовній

заяві ТОВ «Ново-Водолажський масло-жировий комбінат» про
визнання недійсними

податкових повідомлень-рішень № /1 від
27.06.07р, № /0 від

21.05.07р., відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено та підтверджено у
суді апеляційної інстанції наступне.

Позивач, ТОВ "Ново-Водолажський масложировий
комбінат", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з
позовною заявою, в якій просить суд визнати таким, що не відповідає
законодавству пункт 3.1.5 і пункт 2 пункту 4 акта перевірки №
37/23-104/32339338 від 26.04.2007 р. Визнати недійсними податкове повідомлення-рішення
№ /0 від 21.05.2007 р. та повідомлення-рішення №/1 від
27.06.2007 р.

Відповідач, Нововодолажська МДПІ у Харківської області
просить в позові відмовити в повному обсязі.

09.10.2007 р. представник позивача надав уточнення
позовних вимог та просив визнати недійсними податкові повідомлення-рішення №
/0 від 21.05.2007 р. та №/1 від 27.06.2007 р.

Встановлено, що Нововодолазькою міжрайонною державною
податковою інспекцією у Харківській області з 22.03.2007 року по 19.04.2007
року було проведено планову виїзну документальну перевірку
фінансово-господарської діяльності з питань дотримання позивачем вимог
податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005 року по
31.12.2006 року.

За наслідками цієї документальної перевірки було складено
акт перевірки № 37/23-104/32339338 від 26.04.2007 року та за виявленими
порушеннями винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від
21.05.2007 року і визначено суму податкового зобов'язання в розмірі 14003 грн.,
в тому числі 5828 грн. - за основним платежем, 8175 грн. - за штрафними
санкціями. Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивач оскаржив його до
Державної податкової адміністрації в Харківській області. За результатами
розгляду скарги в задоволенні вимог позивача було відмовлено та 27.06.2007 р.
було прийнято повідомлення-рішення № /1, яким залишено без змін
визначене податкове зобов'язання.

Тобто після оскарження було прийняте нове податкове
повідомлення-рішення на ту ж саму суму податкових зобов'язань, що були
застосовані податковим повідомленням-рішенням № /0 від 21.05.2007
року, що суперечить приписам ст. 6 Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами",
яка не передбачає прийняття нового податкового повідомлення-рішення в разі
залишення оскарженого податкового повідомлення-рішення без зменшення або
збільшення нарахувань.

Відповідно до п. п. 3.1.1. п. 3.1. ст.3 Закону України
«Про податок на додану вартість» об'єктом оподаткування податком на додану
вартість є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце
надання яких знаходиться на митній території України.

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про податок на
додану вартість» поставка товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з
договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими
договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за
компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної
поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем
(лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами
фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами,
умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке
майно не пізніше дати останнього платежу. Не належать до поставки операції з
передачі товарів в межах договорів схову (відповідального зберігання),
довірчого управління, оперативної оренди (лізингу), інших цивільно-правових
договорів, які не передбачають передачу права власності (користування або
розпорядження) на такі товари іншій особі.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та СПДФО
ОСОБА_1 було укладено договори купівлі-продажу № 20 від 03.01.2005 року та № 6
від 03.03.2006 року. Предметом зазначених договорів відповідно до розділу 1
договорів - є продукція позивача.

Відповідно до п.13.4 розділу 13 (Інші умови) зазначених
договорів сторони договору домовились, що СПД ФО ОСОБА_1 (Покупець) організує
проведення рекламних компаній та інших рекламних заходів та розповсюджує
друковану та іншу рекламну продукцію, надану позивачем (Продавцем). На
виконання зазначеного пункту договору в період з 01.07.2005 року по 31.12.2006
року позивачем було надано СПД ФО ОСОБА_1 рекламну продукцію за накладними № 65
від 15.07.05 р. на суму 28,06 грн., № 41 від 30.11.05 р. на суму 108,07 грн., №
53 від 31.12.05 р. та № 45 від 15.12.05 р. на суму 6680,06 грн., № 15 від
15.02.06 р. на суму 2398,86 грн., № 24 від 06.03.06 р. та № 23 від 03.03.06 р.
на суму 5685,12 грн., № 43 від 04.05.06 р. на суму 1195,49 грн., № 54 від
14.06.06 р. на суму 2203,28 грн., № 63 від 14.07.06 р. на суму 1298,74 грн., №
95 від 16.10.06 р. на суму 201,08 грн.

Суд не погоджується з позицією відповідача про те, що в
даному випадку мала місце безоплатна передача товарів (робіт, послуг), яка
відповідно до п.4.2. ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість» є
базою оподаткування.

Як свідчать матеріали справи, рекламно-інформаційний
матеріал, який роздавався, фактично є виключно носієм та засобом розповсюдження
інформації про товари позивача та ніякої іншої функції, крім рекламної, не
несе. Тобто, зазначений матеріал не є товаром, не має ніякої матеріальної цінності
та його розповсюдження по своїй суті не підпадає під поняття поставки товарів
(робіт, послуг), оскільки, крім зазначеного, не мало місце передання права
власності від позивача до СПД ФО ОСОБА_1

В суді апеляційної інстанції представник позивача надав
пояснення, які підтверджують виключно рекламний характер товару. Представник
суб'єкту владних повноважень не заперечував проти цього і відповідно не надав
обґрунтувань та доказів щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Таким чином, суд
першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що розповсюдження такого інформаційного
матеріалу не є підставою виникнення податкових зобов'язань з податку на додану
вартість.

В судовому засіданні, в суді першої інстанції головний
бухгалтер підприємства позивача пояснила, що керуючись нормами чинного
законодавства та роз'ясненням ДПА України, вартість рекламного матеріалу,
переданого СПД ФО ОСОБА_1 на протязі періоду, що перевірявся, була включена до
п.4 декларації про податок на додану вартість, як виявилось, помилково.
Фактично зазначена бухгалтерська помилка ні збільшення, ні зменшення
податкового зобов'язання позивача не тягне. В апеляційній інстанції будь яких
належних спростувань наведених обставин встановлених судом першої інстанції не
надано.

Таким чином, відповідачем не вірно застосовано положення
ст.1, ст.3, ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість» і неправомірно
визначено суму податкового зобов'язання в розмірі 14003 грн., в тому числі 5828
грн. - за основним платежем, 8175 грн. - за штрафними санкціями.

Крім того колегія суддів зазначає, що санкції застосовані
по п. 17.1.3 ст. 17 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами», але при застосуванні санкцій
податковий орган перевищив граничний розмір санкцій визначений цією нормою.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, підстави для скасування рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Нововодолажської МДПІ у Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2007 року по справі № 2а-2448/07 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та підписано 21 січня
2008 року

Головуючий
Мельнікова Л.В.

Судді
Григоров А.М.

Подобайло
З.Г.