Справа № 22а-46/2007
Суддя: Заіка В.В.
Дата ухвалення: 2007-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-4607 Головуючий
Категорія Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2007 року Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області у
складі:

Головуючого: Заїки В.В., Суддів
.Медведєва A.M., Фарятьєва CO., при секретарі:
Харитоновій ОТ., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луганську
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду
м. Луганська від 06 жовтня 2006 року

по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ветеринарної
медицини в Луганській області про скасування наказів, поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

встановила:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на наступні
обставини.

02.01.2003
року позивачка була призначена на посаду заступника начальника управління,
заступника головного державного інспектора ветеринарної медицини Луганської
області - начальника
відділу державної інспекції ветеринарної медицини, санітарії та
ветеринарно-санітарної експертизи.

Наказом №19 від 21.06.2006 року була
звільнена з займаної посади в зв'язку з скороченням штату працівників, згідно з
п.1 ст.40 КЗпП України.

Позивачка вважає, що її звільнення було здійснено з порушенням чинного
законодавства, оскільки на її думку фактично скорочення штату працівників не
відбулося, та при звільненні не було враховано її переважне право перед другими
працівниками на залишення на роботі.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просила визнати
п.1 наказу №18 від 03.04.2006 року у частині
ліквідування з 04.06.2006
року в Управлінні ветеринарної медицини в Луганській області відділу
державної інспекції ветеринарної медицини, санітарії та ветеринарно-санітарної
експертизи та скорочення з вказаної дати посади заступника начальника
Управління, заступника головного державного інспектора ветеринарної медицини,
санітарії та ветеринарно-санітарної експертизи незаконним та недійсним; визнати
незаконним та недійсним наказ №17
від 21.06.2006 року про
звільнення позивачки з посади згідно п.1 ст. 40 КЗпП України з 21.06.2006
року; поновити її на посаді заступника начальника управління, заступника
головного державного інспектора ветеринарної медицини у Луганській області - начальника
відділу державної інспекції ветеринарної медицини, санітарії та
ветеринарно-санітарної експертизи та стягнути з відповідача середній заробіток
за весь час вимушеного прогулу на день прийняття рішення.

Оскаржуваною
постановою в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нове судове рішення про задоволення її позовних вимог, вважаючи, що
суд не дав належної оцінки доказам та не дослідив дійсні обставини

2

справи, внаслідок чого прийшов до
помилкового висновку щодо законності її звільнення.

Судова колегія
не зайшла підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

ОСОБА_1
перебувала в трудових відносинах з Управлінням ветеринарної медицини в
Луганській області, займала посаду заступника начальника Управління.

Відповідно до п.8 Положення „Про
Управління ветеринарної медицини в Луганській області" заступники
призначаються на посаду і звільняються з посади начальником Управління
ветеринарної медицини.

Відповідно до
п.п.1,2 Посадової інструкції перший заступник начальника вказаного Управління
при відсутності начальника виконує в повному обсязі його обов'язки, зокрема
вирішує всі кадрові питання.

За таких
обставин судова колегія вважає, що звільнення позивачки відбулося в межах
компетенції відповідної посадової особи.

Відповідно до
п.9 вказаного вище Положення начальник Управління розробляє та подає на
затвердження Державному департаменту ветеринарної медицини проекти штатного
розпису.

Відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України від 08
червня 2001 року №641 діяльність
Державного департаменту ветеринарної медицини регулюється затвердженим вказаною
постановою Положенням.

При цьому ні
Положення про Управління „Про Управління ветеринарної медицини в Луганській
області", ні Положення „Про Державний департамент ветеринарної
медицини" не встановлюють ні процедуру, ні правові наслідки такого
затвердження, оскільки вирішення питання про зміни в штатному розписі
Управління не належить до компетенції Державного департаменту ветеринарної
медицини, а віднесено до компетенції Управління.

З матеріалів
справи вбачається, що наказом відповідача №18
від 03.04.2006 року
було прийнято рішення про ліквідацію відділу з 04.06.2006 року, який оголювала позивачка.

Відповідно до
вказаного наказу були внесені зміни до штатного розпису, які були затверджені
Державним департаментом ветеринарної медицини України.

В матеріалах
справи містяться різні докази щодо дати такого затвердження -02.06.2006 року (а.с.13) та
03.07.2006 року
(а.с.132).

Проте, за будь-яких обставин, таке затвердження
відбулося.

Оскільки вказані
вище Положення не містять посилання на конкретну процедуру попереднього
затвердження та на правові наслідки відсутності саме попереднього затвердження,
то підстав вважати наказ №18
від 03.04.2006 року
недійсним немає. Вказаний наказ виданий відповідачем в межах своєї компетенції.

В матеріалах
справи містяться зміни до штатного розпису Управління та новий штатний склад
працівників Управління, з якого вбачається, що на виконання наказу №18 від 03.04.2006 року відділ,
який оголювала позивачка, та відповідно була заступником начальника Управління,
був ліквідований, а тому посилання апелянта на відсутність такої ліквідації є
безпідставною.

Наказом №16 від 30.05.2006 року працівники
вказаного відділу до його ліквідації були переведені до інших відділів
Управління, а тому переважного права на залишення на роботі перед іншими
працівниками позивачка на момент звільнення не мала, оскільки вказані
працівники звільненню на підставі п.1 ст.40 КЗпП України не підлягали.

Відповідач не
мав змоги запропонувати позивачці вакантну посаду провідного спеціаліста по
діловодству та друку документів, оскільки вона не мала для цього відповідної
кваліфікації.

Від запропонованої відповідачем роботи, яку позивачка могла виконувати за
своєю кваліфікацією, вона відмовилась.

3

Таким чином дії відповідача здійснені у
відповідності до вимог ст.40, 42
КЗпП України.

З урахуванням
наведеного, судова колегія вважає, що оскаржуване судове рішення є законним і
обгрунтованим.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст.198, 200
КАС України судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову
Ленінського районного суду м. Луганська від 06 жовтня 2006
року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду може бути оскаржена протягом одного місяця у касаційному
порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду
Україні

Головуючий