Справа № 3/58
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2007-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 3/58
За позовом Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі міста Києва
до суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1
про стягнення 27 743, 01 грн.
Суддя
Представники сторін:
від позивача: Кривобок Ю. М.
(довіреність № 2624/9/10 від 11 вересня 2007 року)
від відповідача: не з'явився
На підставі частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 19 листопада
2007 року о 9 год. 10 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 26 листопада 2007 року.
Державна податкова інспекція у
Дніпровському районі міста Києва (надалі ДПІ у Дніпровському районі міста
Києва, позивач) звернулась до суду з позовом про стягнення з суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (надалі спд ОСОБА_1,
відповідач) 27 743, 01 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Відповідачем у встановлені законодавством строки не в повному обсязі сплачено
податкових зобов'язань, визначених йому податковим повідомленням-рішенням ДПІ у
Через несплату Відповідачем
визначених йому податкових зобов'язань у встановлені законодавством строки
позивач відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2. статті 6 Закону України “Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” надіслав Відповідачу першу податкову вимогу від 22 грудня
2005 року № 1/2494 на суму 28 395, 04 грн. та другу податкову вимогу від 24
лютого 2006 року № 2/997 на суму 28 198,
Однак визначені вказаними
податковими вимогами суми відповідачем не сплачені.
Таким чином, за твердженням
позивача, заборгованість відповідача станом на день розгляду спору становить 27
З урахуванням наведеного Позивач
стверджує, що ним було вжито передбачених Законом України "Про погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими
фондами" заходів з погашення податкового боргу відповідача, які, в свою
чергу, не дали позитивного результату, а тому позивач, посилаючись на підпункт
3.1.1 пункту 3.1 статті 3 вказаного Закону, просить стягнути з Відповідача
заборгованість у розмірі 27 743, 01 грн.
Відповідач відзиву на позовну заяву
не надав, явку представників в судове засідання не забезпечив.
У зв'язку з нез'явленням
представників відповідача та ненаданням витребуваних доказів розгляд справи
неодноразово відкладався, відповідно до статті 128 КАС України справа
вирішується на підставі наявних в ній доказів.
Розглянувши подані сторонами документи
та матеріали справи, заслухавши
пояснення представника Позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків:
ДПІ у Дніпровському районі м. Києва
було проведено планову виїзну документальну перевірку своєчасності
достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів) - суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1. за
період з 1 липня 2002 року по 30 червня 2005 року, за результатами якої
складено акт № 6238-17/НОМЕР_1 (№ 304) від 22 листопада 2005 року.
На підставі даного акту перевірки
листопада 2005 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 28 373 грн. (в тому числі 5 828 грн. основний платіж
та 22 545 грн. штрафні санкції).
Перевіркою виявлено, що ОСОБА_1 в
липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2002 року завищив обсяги
придбання на суму 41 509 грн. в тому числі ПДВ -5 828 грн. в результаті чого
занизив суму зобов'язань в сумі 5 828 грн., чим порушив вимоги підпункту 7.4.1.
пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість".
Згідно підпункту 17.1.3 підпункту
17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та
державними цільовими фондами»внаслідок виявленої суми недоплати
застосовано штрафних санкцій в розмірі 2 914 грн.
Також в результаті перевірки
встановлено, що Відповідач перевищив обсяги продажу (3600 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян) за 2004 рік та не подав заяву про реєстрацію
платника податку на додану вартість. В результаті чого застосовано штраф по
податку на додану вартість в розмірі 19 219 грн..
Згідно положень абзацу 3 статті 5
Указу Президента України "Про деякі зміни в оподаткуванні" (із
змінами та доповненнями) особа, яка зобов'язана зареєструватися як платник
податку, не здійснює таку реєстрацію протягом строків, встановлених
законодавством, орган державної податкової служби застосовує штраф у розмірі
податку на додану вартість щодо операцій, здійснених після граничною терміну реєстрації,
нарахованого на загальну суму продажу, але не менш як 20 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян, без права включення до податкового кредиту податку
на додану вартість, сплаченого у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких включається до складу валових витрат такого платника податку, що
складає 340 грн. (17 грн. неоподаткований мінімум доходів громадян х 20 = 340
грн. розмір штрафу).
Відповідно до підпункту 5.2.1
пункту 5.2 статті 5 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове
зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом, вважається
узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за
винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.
З наданого до матеріалів справи
2005 року вбачається, що відповідач отримав вказане повідомлення-рішення
особисто, про що свідчить його підпис.
Доказів оскарження відповідачем
зазначених податкових повідомлень-рішень в судовому чи адміністративному
порядку суду не надано. Визначене зазначеним податковим повідомленням-рішенням
сума зобов'язань у встановлений законодавством термін відповідачем сплачена не
За таких обставин позивачем
відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України “Про порядок
погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими
фондами” було надіслано відповідачу першу податкову вимогу від 22 грудня 2005
року № 1/2494 на суму 28 395, 04 грн. та другу податкову вимогу від 24 лютого
2006 року № 2/997 на суму 28 198, 16 грн.
Відповідно до підпункту 5.2.1
пункту 5.2 статті 5 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове
зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом, вважається
узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за
винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.
Пунктом 1.3 статті 1 Закону України
“Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами” податковий борг (недоїмка) визначається як
податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також
пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.
Як вбачається з вищенаведеного, податкове
зобов'язання відповідача, визначене податковим повідомленням-рішенням №
а відтак такі зобов'язання визнаються судом податковим боргом.
Беручи до уваги вищезазначені факти,
позовні вимоги визнаються судом такими, що підлягають задоволенню з наступних
Відповідно до підпункту “а”
підпункту 6.2.3 пункту 6.2 статті 6 Закону України “Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
перша податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після
закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження
податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника
податків, обов'язок погасити суму
податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк.
У відповідності до вищезазначеної
норми перша податкова вимога № 1/2494 була надіслана відповідачу 22 грудня 2005
року, тобто після закінчення граничного строку сплати вказаного зобов'язання.
Відповідно до підпункту “б”
підпункту 6.2.3 пункту 6.2 статті 6 Закону України “Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
друга податкова вимога направляється не раніше тридцятого календарного дня від
дня направлення (вручення) першої
податкової вимоги, у разі непогашення
платником податків суми
податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога
додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може
містити повідомлення про дату
та час проведення опису активів
платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час
проведення публічних торгів з їх продажу.
Як вбачається з матеріалів справи,
друга податкова вимога № 2/997 була направлена відповідачу 24 лютого 2006 року,
тобто більш ніж через місяць після направлення першої податкової вимоги, чим
було дотримано вимог вищезазначеної норми щодо термінів направлення другої
Відповідно до підпункту 10.1.1
пункту 10.1 статті 10 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли
інші, передбачені цим Законом, заходи з погашення податкового боргу не
дали позитивного результату, податковий орган здійснює за
платника податків та
на користь держави заходи
щодо залучення додаткових
джерел погашення суми податкового боргу шляхом стягнення коштів,
які перебувають у його власності, а
за їх недостатності
- шляхом продажу інших активів
такого платника податків.
Стягнення коштів та продаж інших
активів платника податків провадяться не раніше тридцятого календарного дня з
моменту надіслання йому другої податкової вимоги.
Враховуючи те, що друга податкова
вимога № 2/997 була направлена відповідачу 24 лютого 2006 року, а позовна заява
про стягнення бюджетної заборгованості була подана до суду 17 серпня 2007 року,
судом визнається, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають
Згідно з підпунктом 5.4.1 пункту
5.4 статті 5 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” узгоджена сума
податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені
статтею 5 вказаного Закону, визнається сумою податкового боргу платника податків.
Відповідно до облікової картки
платника податків -спд ОСОБА_1., останній в 2005 році, згідно податкового
повідомлення-рішення від 24 листопада 2005 року, повинен був сплатити суму
податку на додану вартість 28 342, 94 грн. (5 828, 00 грн. основного платежу +
за результатами минулих періодів). Протягом 2005 -2006 років відповідачем
сплачено 600 грн. податку, після чого сума боргу склала 27 743, 01 грн.
Враховуючи вищевикладене, факт
наявності у відповідача податкового боргу у сумі 27 743, 01 грн. суд вважає
Відповідачем не спростовано
привильності розрахунку визначених податковим органом зобов'язань.
Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті
3 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” встановлено, що підставою для
примусового стягнення активів платників податків в рахунок погашення його
податкового боргу є виключно рішення суду.
Також, як підтверджується
матеріалами справи, позивач шляхом направлення Підприємцю податкових вимог, а
також платіжної вимоги до банку, вжив всіх заходів щодо погашення
заборгованості перед державним бюджетом, передбачених саме Законом України “Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами”, проте, як вбачається з матеріалів справи, здійсненні заходи
не дали результатів.
З урахуванням наведеного суд
приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 27 743, 01 грн.
Доказів зворотнього відповідачем не
Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.
Таким чином, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній
заяві доводи Позивача є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.
Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за
відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із
залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий
збір) стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись статтями 69, 70, 71,
158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд, -
1. Позовні вимоги Державної
податкової інспекції у Дніпровському районі міста Києва до суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1про стягнення до державного
бюджету податкової заборгованості в розмірі 27 743, 01 грн. - задовольнити повністю.
2. Стягнути з суб'єкта
НОМЕР_1) до Державного бюджету України (УДК у Дніпровському районі міста Києва,
банк одержувача ГУ ДКУ у м. Києві, код 26077906, МФО 820019, р/р
сім тисяч сімсот сорок три гривні 01 копійку).
Постанова відповідно до частини 1
статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному
обсязі за правилами, встановленими статтями
185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням
протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Н.Є. Блажівська

дата
складення постанови у повному обсязі 26 листопада 2007 року