Справа № 22а-508/2008
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2008-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ -22а- 508 / 2008 р. Головуючий
Суддя доповідач Бистрик Г.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31
січня 2008 року.
м. Київ.

Київський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого:
Бистрик
Г.М.,

Суддів: Ситникова
О.Ф., Бєлової
Л.В.,

при секретарі:
Антошині
А.В,

розглянувши
в судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_1 на постанову Господарського суду Черкаської області від 27.03.2007 року
по справі по справі за адміністративним позовом Управління пенсійного фонду
України в Соснівськомуому районі м.Черкаси до фізичної особи - суб"акта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення 5418грн. 96коп. недоїмки та
фінансової санкції по збору до пенсійного фонду України,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2007 року позивач звернувся до
Господарського суду Черкаської області з позовом до фізичної особи - суб"акта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення 5418грн. 96коп. недоїмки та
фінансової санкції по збору до пенсійного фонду України.

Постановою Господарського
суду Черкаської області від
27.03.2007 року позовні
вимоги Управління пенсійного
фонду України в Соснівському районі
м.Черкаси задоволено повністю.

Позивач ОСОБА_1. не
погоджуючись з прийнятим
рішенням, звернувся до суду
з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову Господарського
суду Черкаської області від 27.03.2007 року скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положення про Пенсійний фонд України, затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2
управління Пенсійного фонду України утворюють систему органів Фонду, що
здійснюють управління фінансами пенсійного забезпечення. Тому управління
Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси є органом,
уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відносини між платниками збору наобов»язкове пенсійне страхування та
Пенсійним фондом України регулюються Законом України від 9 липня 2003 року «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Згідно п.1 Положення «Про управління пенсійного фонду Укрїни в районах,
містах і районах у містах», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду
України від 30.04.2002 року Управління контролює надходження збору та інших
платежів до Фонду від підприємства, установ, організацій та громадян, збирає у
встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові
перевірки фінансово - бухгалтерських документів, звітів та інших документів
щодо правильності обчислення та сплати збору.

ПП ОСОБА_1., як суб»єкта підприємницької діяльності зареєстрований
виконкомом Соснівської районної ради 23.05.2003 року та зареєстрований як
платник збору до Пенсійного фонду України.

З 1 січня 2004 року вступив в дію Закон України «Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування » - спеціальний закон, що визначає принципи та
засади і механізм функціонування системи загальнообов»язкового державного
пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, тим самим
змінивши собою попередні загальні нормативно - правові акти щодо цих питань.

В ході перевірки управлінням ПФУ було виявлено, що приватний підприємиць
ОСОБА_1. не сплачував внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування, що є прямим порушенням ч.1 ст.11 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» в якій зазначено, що
загальнообов»язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни
України та особи без громадянства, які працюють у фізичних осіб -
суб»єктівпідприємницької діяльності та
інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб»єктів підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок тощо).

Обов'язок сплачувати загальнообов'язкові внески покладено на
страхувальника, (згідно ч. 1 ст. 15 цього Закону - платниками страхових внесків
до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст.14 цього Закону). В
положенні ст. 14 цього ж Закону, зазначено, що страхувальниками є: роботодавці
- фізичні особи -суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи
юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які
використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або
на інших умовах, передбачених законодавством.

Статтею 17 ч. Б Закону передбачено обов'язок страхувальника нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові
внески.

Згідно ч.4 ст. 18 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" страхові внески не включаються до складу податків, інших
обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не
поширюється податкове законодавство. Законодавством не можуть встановлюватися
пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Страхові внески до солідарної системи, для роботодавців, нараховуються на
суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що
включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які
визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до
Закону України "Про оплату праці", виплату винагород фізичним особам
за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що
підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати
перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок
коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності(згідно до
положень ст.19 цього Закону).

Сплата внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є
гарантією набуття страхового стажу, для подальшого його використання під час
призначення пенсій. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" - страховий стаж - це період (строк),
протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному
страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок.

Приватний підприємець ОСОБА_1., перебуваючи на спрощеній системі
оподаткування, сплачував суму
єдиного податку (42
% з якого,
згідно законодавства, переховувалося до управління ПФУ) не зважаючи на
те, що суми, перерахованої до ПФУ від органу Державного казначейства, - не
вистачало до розміру мінімального страхового внеску, в зв'язку з чим і
утворилась заборгованість до ПФУ зі сплати страхових внесків.

Відповідно до Інструкції "Про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 р. №21-1 та
зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 16.01.2004 р. за №64/8663 , а
саме на підставі підпункту 11.11 пункту 11 вказується, що платники щомісяця
складають у двох примірниках розрахунок суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у якому зазначають самостійно
обчислені суми страхових внесків за формою згідно з додатком 23 цієї
Інструкції, які подаються щомісячно до 20 числа.

Відповідач до управління Пенсійного фонду розрахунки суми страхових внесків
не подавав.

Згідно Акту перевірки №1329 від 26.12.2006 року, за період роботи з
03.11.2005 року по 24.12.2006 року, підприємцю було донараховано страхові
внески по тарифу 32,3%-31,8% на суму 2979,37 грн. та обов'язкові утримання 1-5%
на суму 185,92 грн.

Згідно п.4 ч.9 ст.106 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" до відповідача застосовано фінансову санкцію на суму 1804,67
грн., про що винесено Рішення №306 від 26.12.2006 року.

На підставі п.З ч.9 ст.106 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" до відповідача застосовано фінансову санкцію на суму
449 грн., про що винесено Рішення №305 від 26.12.2006 року.

Дані рішення відповідачем отримані 30.12.2006 р., що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Вказане рішення відповідач в судовому або адміністративному порядку не
оскаржував відповідно до частини 13 ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином загальна заборгованість приватного підприємця ОСОБА_1. перед
Пенсійним фондом України складає 5418 грн. 96 коп. з яких: недоїмка
-3165,29 грн. та фінансова санкція 2253,67 гри.

П.6. Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, облік та
звітності суб'єктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998 р. вказав, що
він не є платником збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування,
оскільки сплату цього збору для нього замінено сплатою єдиного податку і тому
він не повинен сплачувати страхові внески у розмірах, передбачених Законом
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для платників
збору на обов'язкове пенсійне страхування і звільняється від обов'язку
додаткового нарахування. Відрахування та перерахування до державних цільових
фондів, окрім встановлено йому суми єдиного податку - не передбачене та є
незаконним.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу - без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного керуючись
ст. 160, 198, 200, 205, 207 КАС України,
суд -

У Х В А Л И В :

1.Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Господарського суду Черкаської області від
27.03.2007року - залишити без змін.

Справу 22-а-508/08 повернути в Господарський суд
Черкаської області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного Суду
України протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді :