Справа № К-26232/06
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2007-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2007 р.
Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Конюшка К.В.

Нечитайла О.М.

Пилипчук
Н.Г.

Степашка
О.І.

при
секретарі: Ільченко
О.М.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Савчука Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну
скаргу

Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції
Хмельницької області

на рішення Господарського суду Хмельницької
області від 20.01.2005 р. та ухвалу Житомирського апеляційного господарського
суду від 22.06.2006 р.

у справі № 7/36-Н

за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1

до Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції
Хмельницької області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Шепетівської ОДПІ
№/0/2619/262304 від 11.04.2003 р., яким позивачу визначено податкове
зобов'язання в сумі 61572,44 грн. (в т.ч. 49167,41 грн. - основний платіж та
12405,03 грн. штрафних санкцій) по податку на додану вартість та №/0/2620/262304 від 11.04.2003
р., яким визначено податкове зобов'язання в сумі 82437,00 грн. (в т.ч. 69625,74
грн. основний платіж та 12811,69 грн. штрафних санкцій) по прибутковому податку
з підприємницької діяльності.

Рішенням Господарського
суду Хмельницької області від 20.01.2005 р., залишеним без змін ухвалою
Житомирського апеляційного господарського суду від 22.06.2006 р., позов
задоволено повністю.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною
скаргою відповідача, у якій, з
врахуванням доповнень, ставиться питання
про скасування судових рішень та прийняття нового про відмову в позові, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивач у запереченнях
на касаційну скаргу та у судовому
засіданні касаційної інстанції, просив у задоволенні касаційної скарги
відмовити, судові рішення залишити без змін.

Перевіривши у
відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем
проведено додаткову документальну перевірку дотримання позивачем вимог
податкового законодавства за період з 01.01.1999 р. по 31.12.2002 р., за результатами
якої складено акт № 367/26-2304 від 09.04.2003 р.

Перевіркою
встановлено, що за перевірений період чиста сума зобов'язань по ПДВ відображена
позивачем в рядку 18 Податкової декларації по ПДВ в сумі 82,00 грн., перевіркою
правильності визначення ПДВ встановлена фактична сума податку в розмірі
49249,41 грн. Розбіжності виникли в зв'язку з тим, що за перевірений період в
порушення пп.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість»
до сум податкового зобов'язання по податку на додану вартість не включено
48961,33 грн. ПДВ з вартості 244823,93 грн. реалізованих товарно-матеріальних
цінностей.

Згідно акту
перевірки прибутковий податок за 1999 рік склав 52456,59 грн., а фактично
сплачено позивачем 300,00 грн. Сума прибуткового податку за 1999 рік визначена
передньою перевіркою становила 47326,51 грн. В результаті додаткової перевірки
донараховано прибутковий податок за 1999 рік в сумі 4830,08 грн.

Сума
прибуткового податку за 2000 рік визначена додатковою перевіркою склала
17469,15 грн. Сума донарахованого попередньою перевіркою прибуткового податку
за 2000 рік склала 36134,20 грн. В результаті додаткової перевірки зменшено
нарахування прибуткового податку за 2000 рік
на 18665,05 грн.

На підставі акту
перевірки прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Для з'ясування
обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань судом,
була призначена судово-бухгалтерська експертиза з питань дотримання позивачем
вимог податкового законодавства за період з 01.01.1999 р. по 31.12.2002 р., за
результатами якої Київським
науково-дослідним інститутом судових експертиз
складено висновок №6422 від 17.11.2004 р.

За результатами
дослідження наданих документів, зокрема,
матеріалів кримінальної справи №1-21 в 26 томах, в якій містяться податкові накладні, рахунки-фактури, накладні
на відпуск і отримання товарно-матеріальних
цінностей, прибуткові та
видаткові касові ордери, касові книги за 1999-2000 р.р., чорнові записи у 14
зошитах, а також додатково наданих позивачем на вимогу суду податкових
накладних, експерт дійшов висновку, що висновки акту перевірки від 09.04.2003
р., щодо заниження суми податкових зобов'язань з ПДВ на 49167,41 грн. та
нарахування штрафних санкцій в сумі 12405,03 грн., заниження прибуткового
податку за 1999-2000 р.р. в сумі 69625,74 грн.
та нарахування штрафних санкцій в сумі 12811,69 грн. документально не
підтверджені.

Висновком
експертизи факт заниження податкових зобов'язань в сумі 49167,41 грн. не
підтверджено з тих підстав, що перевіркою нараховано 44607,24 грн. податку на
додану вартість на виручку відображену в касових книгах. При досліджені касових
книг за 2000 рік, та прибуткових касових ордерів експертом встановлено, що
надані касові книги не можуть бути підставою для нарахування ПДВ і податку з прибутку
громадян в сумі 44607,24 грн. на виручку підприємств, які є самостійними
платниками податку.

На залишкову
суму ПДВ - 4560,17 грн., експерту були надані податкові накладні на суму
29307,36 грн., а також враховано частину податкових накладних, що є в
матеріалах кримінальної справи на суму 1390,91 грн., за якими позивач мав право на отримання податкового
кредиту та не врахованих в акті перевірки.

Експертом
підтверджено, що за наданими, вірно заповненими податковими накладними, ПП
ОСОБА_1 слід було віднести до податкового кредиту 29284,65 грн., а залишкова
сума ПДВ, після змінусування зайво нарахованого ПДВ на виручку 44607,24 грн.,
становитиме 4560,17 грн.

При віднесені
вказаних сум до податкового кредиту, сума до відшкодування становитиме 24724,48
грн.

Щодо
донарахування на збільшену суму чистого валового доходу за 1999 рік - 165103,95
грн. податку з громадян в сумі 52156,59
грн., то відповідно до пп.15.1.1 п.15.1 ст.15 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», податковий орган має право самостійно визначити суму
податкових зобов'язань платника податків у випадках визначених цим Законом, не
пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання
декларації, а у разі коли така податкова декларація була надана пізніше - за
днем її фактичного подання.

Якщо протягом
зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань,
платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання. А спір
стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному, або в
судовому порядку.

У справі
встановлено, що позивач звітував до Шепетівської ОДПІ за отримані доходи з
01.01.1999 року по 01.04.1999 року, з 01.04.1999 року по 01.07.1999 року, з
01.07.1999 року по 01.10.1999 року, з 01.10.1999 року по 01.01.2000 року, що
підтверджується податковими деклараціями з відміткою податкового органу.

Таким чином,
судова колегія погоджується з висновками судів про пропуск відповідачем строку давності щодо нарахування прибуткового
податку з громадян в сумі 52156,59 грн., а також враховується, що перевіркою
збільшено валовий дохід приватного підприємця ОСОБА_1 за рахунок включення
виручки підприємств (підприємців), відображених в касових книгах, що йому не
належали.

У справі
встановлено, що 1999 році позивачем видано коштів на закупку ТМЦ в сумі
216789,00 грн., в 2000 році - 266814,00 грн. Вказані суми підлягали включенню
до валових витрат, однак відповідачем при перевірці включено лише 70 % від цієї
суми без нормативного обґрунтування таких дій. Таким чином, відповідачем занижено валові витрати за 1999
рік на 62474,00 грн., за 2000 рік на 79465,00 грн., та одночасно збільшено валовий дохід на
123778,79 грн., що підтверджується матеріалами справи, які були предметом
експертного дослідження.

Всього
встановлено, що перевіркою зайво віднесено до валових доходів і не віднесено до
валових витрат 185881,00 грн. Актом перевірки від 09.04.2003 року визначено
суму чистого доходу, що підлягає оподаткуванню 165104,00 грн. Віднісши до
валових витрат 185881,00 грн. база оподаткування буде відсутня.

Не знайшло свого
підтвердження і донарахування позивачу
прибуткового податку з громадян за 2000 р.
в сумі 17469,15 грн. із суми чистого доходу без ПДВ - 53117,99 грн.,
оскільки висновки акту перевірки спростовуються наявними в матеріалах справи
доказами, у т.ч. податковими накладними, відомостями на виплату зарплати,
копіями трудових угод.

Відповідно до
пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою
виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку
платника податку і оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

або дата
отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Згідно пп.7.4.5
п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок
на додану вартість» не дозволяється
включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не
підтверджені податковими накладними.

Суди попередніх
інстанцій, встановивши одержання позивачем
у встановленому порядку податкових накладних, дійшли вірного висновку
про правомірне включення сум ПДВ до
податкового кредиту.

Для віднесення
відповідних сум податків, сплачених в
ціні товару, до податкового кредиту платника податку, який придбав зазначений
товар, Законом України «Про податок на додану вартість» не передбачено умов про
сплату цих сум до бюджету. Ст.7 цього Закону передбачено лише обов'язок
платника податку надати покупцю податкову накладну, а у разі імпорту товарів на
митну територію України документом, що посвідчує право на отримання податкового
кредиту вважається вантажна митна декларація, яка підтверджує сплату податку на
додану вартість.

У разі коли на
момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються
непідтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством.
нарахованих на суму податкового кредиту, непідтверджену зазначеними цим
підпунктом документами.

Таким чином,
Законом передбачено лише єдиний випадок не включення до складу податкового
кредиту витрат по сплаті податку -
відсутність податкової накладної.

Враховуючи
викладене, судова колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій
про відсутність правових підстав для донарахування позивачу ПДВ та застосування
штрафних санкцій.

Не беруться до
уваги і доводи відповідача, що обов'язковою умовою для включення сум ПДВ до податкового кредиту є
сплата цих сум до Державного бюджету України, оскільки в розумінні Закону
України «Про податок на додану вартість» віднесення відповідних сум податків,
сплачених в ціні товару до податкового кредиту,
не передбачає умови про сплату цих сум до бюджету.

Якщо контрагент
не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

З огляду на
викладене, судова колегія вважає, що суд першої та апеляційної інстанції повно
та всебічно оцінивши обставини справи, з дотриманням норм матеріального та
процесуального права дійшов вірного висновку, підстав для задоволення
касаційної скарги та скасування судових рішень немає.

Керуючись ст.
ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
-

УХВАЛИВ:

Касаційну
скаргу Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької
області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду
Хмельницької області від 20.01.2005 р. та ухвалу Житомирського апеляційного
господарського суду від 22.06.2006 р. - без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими
обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
К.В.Конюшко

О.М.Нечитайло

Н.Г.Пилипчук

О.І.Степашко

Повний текст ухвали складено 23.10.2007 р.