Справа № К-26705/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2007-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Ліпського Д.В.- головуючий,

Амєліна С.Є. -
суддя-доповідач,

Гуріна М.І.,

Цуркана М.І.,

Юрченка В.В.,

при
секретарі Лелюку О.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною прокурора
міста Докучаєвська Донецької області в інтересах ОСОБА_1на постанову
Докучаєвського міського суду Донецької області від 05 квітня 2006 року та
ухвалу судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області
від 14 червня 2006 року в справі за позовом Прокурора міста Докучаєвська
Донецької області в інтересах ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту
населення Докучаєвської міської ради Донецької області про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2006 року прокурора міста Докучаєвська Донецької
області в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним адміністративним
позовом.

Зазначалося, що відповідач в порушення вимог статті 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» сплачує щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірах, що не співвідносяться з мінімальною заробітною платою, встановленою
законами України, внаслідок чого за період з 2001 року по 2004 рік недоплачено
4 278, 20 грн., які просив стягнути на користь позивача.

Постановою Докучаєвського міського суду Донецької області
від 05 квітня 2006 року, залишеною без змін ухвалою судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2006 року, в
задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального
та процесуального права, прокурор просить скасувати судові рішення та
постановити нове про задоволення позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального й процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про
те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії і
згідно зі статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на щорічну
допомогу на оздоровлення, яку за 2001-2004 роки отримував у розмірі по 26,70
грн.

Частиною 4 статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2
категорії, була передбачена щорічна допомога на оздоровлення, яка виплачувалася
в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. При цьому, згідно з вимогами частини 7
даної статті розмір мінімальної заробітної плати визначався на момент виплати.
З 2006 року дію приведених норм права призупинено.

Таким чином, законом була передбачена кратність щорічної
допомоги на оздоровлення в залежності від розміру мінімальної заробітної плати,
що склався на відповідний період, і не визначена можливість встановлення
конкретних сум компенсацій і доплат, зокрема для осіб, які мають право на
щорічну допомогу на оздоровлення.

Законами України встановлювався розмір мінімальної
заробітної плати. Так з 01 липня 2000 року по 31
грудня 2001 року її розмір становив 118
грн., з 01січня 2002 року по 30 червня
2002 року - 140 грн., з 01 липня 2002 року по 31 грудня 2002 року - 165 грн., з
01 січня 2003 року по 30 листопада 2003 року - 185 грн., з 01 грудня 2003 року по 31 серпня 2004 року
- 205 грн., з 01 вересня 2004 року по 31
грудня 2004 року - 237 грн. й т.д.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої та
апеляційної інстанції в порушення вимог процесуального закону належним чином не
визначилися з правовою нормою, що регулює спірні правовідносини, не звернули
достатньої уваги на приведені положення законів щодо соціального захисту постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи і, як наслідок, не перевірили можливості застосування положень
постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з огляду на їх невідповідність нормам закону щодо розміру щорічної
допомоги на оздоровлення.

За таких обставин судові рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд із підстав, передбачених частиною 2 статті
227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

При новому розгляді судам потрібно привести розрахунки
суми неотриманої щорічної допомоги на оздоровлення з урахуванням отриманих за
спірний період коштів.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора міста Докучаєвська Донецької
області в інтересах ОСОБА_1задовольнити частково.

Постанову Докучаєвського міського суду Донецької області
від 05 квітня 2006 року та ухвалу судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2006 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття обставин.

Судді:

Д.В.
Ліпський С.Є. Амєлін М.І. Гурін М.І. Цуркан В.В. Юрченко