Справа № К-30947/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2007-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2007 р.
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Фадєєвої Н.М.

суддів: Васильченко Н.В., Гордійчук М.П., Кравченко О.О., Леонтович К.Г.,

при секретарі: Капустинському М.В.

розглянувши в приміщенні суду в судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Житомирської
області від 7 вересня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Овруцької районної центральної лікарні, Управління праці та соціального
захисту Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, про
стягнення невиплачених коштів, передбачених ст.ст.37,39 Закону України “Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2005 року ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до
Овруцької районної центральної лікарні, Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області, про стягнення невиплачених коштів,
передбачених ст.ст.37,39 Закону України “Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

__________________________________________________________________

Справа
№-к-30947/06 Доповідач:
Леонтович К.Г.

Позовні вимоги мотивуючи тим, що вона,
як потерпіла від Чорнобильської катастрофи, проживаючи з неповнолітніми дітьми та працюючи на
радіоактивно забрудненій території в зоні добровільного відселення має право на грошові компенсації та
доплати в кратному розмірі до
мінімальної заробітної плати, її виплачувалися виплати у твердих сумах виходячи
із постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 21.07.1996 р., що привело до
порушення її прав і недоплати на загальну суму 20 446 грн.. просить стягнути з Овруцької районної
центральної лікарні за період з 01.11.2002 р. по 01.11.2005 р. 3211 грн. ,
зобов'язати Управління праці та соціального захисту Овруцької районної
державної адміністрації перерахувати кошти
в сумі 20 446 грн. на рахунок
Овруцької районної центральної лікарні.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 2 березня
2006 року заявлений позов задоволений частково. Стягнуто з Ігнатпільської
сільської ради на користь ОСОБА_1: компенсації за обмеження споживання
продуктів харчування на позивачку на
трьох дітей, а також доплату до заробітної плати в сумі 11 850,71 грн. за період з 01.11.2002
р. по 30.09.2005 ; стягнуто за жовтень
2005 р. 522,80 грн. компенсації за обмеження споживання продуктів
харчування та 653,50 грн. доплату до заробітної
плати. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської області прийняти для перерахування на
рахунок Ігнатпільської сільської ради платіжні документи на виплату стягнутих коштів.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 7 вересня
2006 року постанова Овруцького районного суду скасована, в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції
ОСОБА_1, звернулася з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі постанову суду першої
інстанції.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно матеріалів справи позивач звернулася в суд з позовом до Овруцької районної
центральної лікарні, Овруцької районної державної адміністрації
Житомирської області, про стягнення невиплачених коштів, передбачених
ст.ст.37,39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” щодо виплати компенсацій за
проживання на території радіоактивного забруднення в зоні добровільного відселення та
доплату працюючим громадянам на
території радіоактивного забруднення в
зоні добровільного відселення за період з 01.11.2002 р. по 01.11.2005 р..
Згідно постанови суду першої інстанції стягнуто з Ігнатпільської сільської
ради на користь ОСОБА_1: компенсації за обмеження споживання продуктів
харчування на позивачку на трьох дітей,
а також доплату до заробітної плати в
сумі 11 850,71 грн. за період з 01.11.2002 р. по 30.09.2005 ; стягнуто за жовтень 2005 р. 522,80 грн.
компенсації за обмеження споживання продуктів харчування та 653,50 грн. доплату до заробітної плати.
При розгляді справи суд першої інстанції
вийшов за межі позовних вимог. Виходячи із змісту ст.ст.37,39 Закону України
“Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” спірні соціальні виплати виплачуються працюючим
громадянам за місцем роботи. В порушення ст.ст.49,51 КАС України суд стягнув із Ігнатпільської сільської ради
кошти, не залучивши до участі у
справі Раду як сторону по справі, грубо порушивши її процесуальні права. Судом
не мотивовано чому саме із Ігнатпольської ради стягуються суми. По справі
відсутні дані щодо місця роботи та проживання позивачки, а в протоколі судового засідання ОСОБА_1 дає
пояснення про місце проживання -с.
Лечанки, яке не відноситься до зони добровільного гарантованого відселення. Суд
безпідставно стягнув гроші на дітей, оскільки такого позову ОСОБА_1 не
подавала, а подана нею заява не відповідає вимогам ст.106, 137 КАС України.
Відповідачі по справі не були
ознайомлені із позовними вимогами та змінами до них. Не встановлено судом і
місце проживання дітей позивачки. Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих
висновків, що при нарахуванні спірних компенсацій і доплат необхідно виходити з
положень ст.ст. ст.ст.37,39 Закону України “Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Однак, при цьому судами першої та апеляційної
інстанції не враховано, що відповідно ст.63 Закону України “Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок державного бюджету. Управління праці та соціального
захисту Овруцької районної державної адміністрації стверджує, що кошти для перерахування
стягнутих сум у них відсутні, оскільки вони розпоряджаються коштами,
перерахованими їм відповідно до передбачених
бюджетом витрат. Виходячи з тих обставин, що фінансування виконання
спірних виплат здійснюється за рахунок державного бюджету, то судом необхідно
було притягнути до участі у справі відповідне управління Державного
казначейства, яке згідно Указу
Президента “Про Державне казначейство
України”, управляє наявними коштами
бюджету України, регулює фінансування видатків Державного бюджету України.
Судом першої інстанції допущені грубі порушення процесуального законодавства,
які впливають на правильність вирішення спору.

Виходячи з вищенаведеного судом
першої інстанції повно і всебічно не з'ясовані
обставини по справі та не уточнені позовні вимоги, що є грубим порушенням
ст.159 КАС України.

Суд апеляційної інстанції, не усунувши наведені процесуальні порушення,
допущені судом першої інстанції, не перевіривши доводи сторін, скасував рішення
суду першої інстанції та відмовив у задоволенні позову, що не дає можливості касаційному суду визначитися щодо законності
та обґрунтованості прийнятих судами першої та апеляційної інстанції
постанов.

Судами першої та апеляційної інстанції при розгляді позовних вимог не з'ясовані обставини справи, що мають
значення для правильного вирішення справи та не дають можливості суду
касаційної інстанції визначитися в правильності правової оцінки обставин у справі, що являється грубим
порушенням ст.ст.159,195 КАС України.

При встановленні наведених фактів судами
першої та апеляційної інстанції
порушені норми процесуального права, які
призвели до необґрунтованого прийняття судових рішень і не можуть бути перевірені та усунуті судом касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 227 КАС України підставами для скасування судових рішень
судів першої та апеляційної інстанцій з
направленням справи на новий судовий розгляд
є порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

За таких обставин доводи касаційної скарги висновки судів першої та апеляційної інстанції спростовують,
а касаційна скарга підлягає частковому задоволенню із скасуванням рішень судів
першої і апеляційної інстанції та направленням справи на новий судовий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.220,221,223,227,230,231 Кодексу адміністративного
судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 2 березня 2006
року та постанову апеляційного суду
Житомирської області від 7 вересня 2006 року скасувати, справу направити на
новий судовий розгляд до суду першої інстанції
в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді: