Справа № 2/54-2/61
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2008-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 2/54-2/61
визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання здійснити дисциплінарне
суддя: Келеберда В.І.
Судді: Цвіркун Ю.І.
Представники сторін:
позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 -пред. за довірен.
відповідача: Сухова Н.І. -пред. за довірен.
справи:
Ухвалою суду від 25.09.07р.
відкрито провадження в адміністративній справі № 2/54 за позовом ОСОБА_1 до
Вищої ради юстиції про визнання протиправною бездіяльність Вищої ради юстиції,
визнання порушеним конституційного права позивача та зобов'язання відповідача
здійснити дисциплінарне провадження щодо колегії суддів Апеляційного суду міста
Києва - Волкова Л.О., Панченка М.М. та
Семенюк Т.А., а саме здійснити перевірку про наявність фактів, передбачених п.5
ч.5 ст.126 Конституції України і за результатами розгляду ухвалити колегіальне
рішення.

Ухвалою суду від 02.10.07р.
відкрито провадження в адміністративній справі № 2/61 за позовом ОСОБА_1 до
Вищої ради юстиції про визнання протиправною бездіяльності відповідача,
визнання порушеним конституційного права позивача та зобов'язання відповідача
здійснити дисциплінарне провадження щодо колегії суддів Вищого
адміністративного суду України -
Штульмана І.В., Сороки М.О., Лиски Т.О., Панченко О.І., Чумаченко Т.А., а саме
здійснити перевірку про наявність фактів, передбачених п.5 ч.5 ст.126
Конституції України і за результатами розгляду ухвалити колегіальне рішення.

В судовому засіданні 06.11.2007
року суд ухвалив об'єднати зазначені справи в одне провадження в порядку ст.
116 КАС України.

Позивач підтримав заявлені вимоги в
повному обсязі. В обгрунтування заявлених вимог посилався на відсутність у
відповіді відповідача фактичних даних перевірки викладених обставин, час
розгляду та ухвалене колегіальне рішення Вищої ради юстиції, що є порушенням
ст. 40 Конституції України та Закону України «Про звернення громадян».

Відповідач проти позову заперечив.
В якості безпідставності вимог позивача представник відповідача зазначила, що
фактично позивач у своїх зверненнях не погодився із прийнятими судами
процесуальними документами та вказав ті обставини, які повинні бути об'єктом
дослідження тільки в ході судового розгляду справи та апеляційного і касаційного
оскарження прийнятих судом рішень. Згідно Закону України «Про Вищу раду
юстиції»відповідач не наділений правом апеляційного та касаційного перегляду
ухвалених судових рішень, про що і було повідомлено позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення
спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.07р. позивач звернувся до
Відділу організації прийому громадян Вищої ради юстиції із заявою про порушення
колегією суддів Апеляційного суду м. Києва суддівської присяги, що були ними
вчинені під час прийняття, підготовки та розгляду апеляційної скарги по справі
№ 22-1233-а/07 від 23.05.07р. Зокрема, ОСОБА_1 визначає порушення колегії
суддів під час прийняття апеляційної скарги до розгляду, не повідомлення
ОСОБА_1 про час судового засідання та посилається на не відповідність постанови
апеляції вимогам ч.1 ст.195 КАС України.

08.08.07р. позивач вдруге звернувся
до Відділу організації прийому громадян Вищої ради юстиції із заявою про
порушення колегією суддів Вищого адміністративного суду України суддівської
присяги, що були ними вчинені під час розгляду касаційної скарги по справі №
К-1378/06 від 25.04.07р. А саме, позивач зазначив у своїй заяві про ігнорування
колегією суддів процедури дослідження матеріалів касаційної скарги ОСОБА_1

Відповідно до Закону України від
02.10.96р. № 393/96-ВР «Про звернення громадян»(далі -Закон № 393/96-ВР) цей
Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності,
викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і
громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі
в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення
роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних
інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності,
засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян Закон №
393/96-ВР розуміє викладені в письмовій або усній формі пропозиції
(зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Так, згідно ст. 3 Закону №
393/96-ВР заява -це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації
закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або
повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств,
установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України,
депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо
поліпшення їх діяльності.

Сторони не оспорюють той факт, що
позивач звернувся до відповідача саме із заявами, в яких просив притягнути до
дисциплінарної відповідальності суддів.

Розділом ІІ Закону № 393/96-ВР
встановлено порядок розгляду звернень громадян.

Так, відповідно до ст.ст. 15, 19
Закону № 393/96-ВР органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати звернення громадян, перевіряти викладені в них
факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

23.08.07р. відповідач надіслав лист
ОСОБА_1, яким повідомив йому, що дисциплінарне провадження стосовно суддів
апеляційних судів здійснює Вища кваліфікаційна комісія суддів України і лише за
офіційними зверненнями осіб, визначених у частині 2 статті 97 Закону України «Про
судоустрій України». Щодо інших обставин, наведених у заявах позивача,
відповідач повідомив наступне: законність та обґрунтованість судових рішень, у
тому числі правильність застосування норм матеріального права, наявність
порушень норм процесуального права, перевіряються лише судами апеляційної та
касаційної інстанцій у визначеному законом порядку.

Статус Вищої ради юстиції
визначається Конституцією України і Законом України № 22/98-ВР від 15.01.98р.
«Про Вищу раду юстиції»(далі -Закон № 22/98-ВР). Відповідно до вказаного Закону
Вища рада юстиції є колегіальним, незалежним органом, відповідальним за
формування високопрофесійного суддівського корпусу, здатного кваліфіковано,
сумлінно та неупереджено здійснювати правосуддя на професійній основі, а також
за прийняття рішень стосовно порушень суддями і прокурорами вимог щодо
несумісності та у межах своєї компетенції про їх дисциплінарну
відповідальність.

Глава 4 Закону № 22/98-ВР регулює
питання дисциплінарного провадження щодо суддів Верховного Суду України і вищих
спеціалізованих судів. Так, Вищій раді юстиції надано право притягнути до
дисциплінарної відповідальності суддів вищих спеціалізованих судів з підстав,
передбачених у пункті 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України та
Законом України «Про статус суддів». Підставою для відкриття дисциплінарного
провадження є подання: 1) народного депутата України; 2) Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини; 3) члена Вищої ради юстиції за
результатами перевірки повідомлень. Тобто, позивач не є суб'єктом подання для
відкриття дисциплінарного провадження Вищою радою юстиції.

З іншого боку, згідно рішення
Конституційного Суду України № 9-рп/2002 від 21 травня 2002 року (справа про
Закон України «Про Вищу раду юстиції»), Вища рада юстиції зобов'язана перевіряти
звернення кожного громадянина, якщо в них містяться відомості про наявність
передбачених частиною п'ятою статті 126 Конституції України підстав для
звільнення судді з посади, про факт дисциплінарного проступку судді Верховного
Суду України або судді вищого спеціалізованого суду.

Як встановлено судом, у зверненнях
ОСОБА_1 відповідач наявність таких відомостей не встановив.

Позивач у своїх заявах зазначає про
порушення колегіями суддів присяги під час апеляційного та касаційного розгляду
адміністративної справи.

Порядок апеляційного та касаційного
провадження регулюється зокрема нормами, встановленими Кодексом
адміністративного судочинства України. Порядок вирішення питань, які порушені
позивачем у його заявах, встановлений саме Кодексом адміністративного
судочинства України та вирішується під час реалізації судом своїх владних
повноважень, як органом судової влади.

Державна влада в Україні
здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Законом України «Про судоустрій
України»визначено правові засади організації судової влади та здійснення
правосуддя в Україні, систему судів загальної юрисдикції, основні вимоги щодо
формування корпусу професійних суддів, систему та порядок здійснення
суддівського самоврядування, а також встановлює загальний порядок забезпечення
діяльності судів та регулює інші питання судоустрою. Судова влада реалізується
шляхом здійснення правосуддя у формі цивільного, господарського,
адміністративного, кримінального, а також конституційного судочинства. Правосуддя
в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також
привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

З аналізу наведених
нормативно-правових актів вбачається, що на відповідача таких функцій законом
не покладено, а тому вирішення порушених позивачем питань може бути здійснено
виключно у формі цивільного, господарського, адміністративного, кримінального
судочинства.

З огляду на наведене, суд приходить
до висновку, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, на підставі
закону та не порушив прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а тому
підстав для задоволення позовів не вбачається.

Враховуючи викладене, позови
визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 161-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позовів відмовити.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження (ст.254
КАС України).

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України -з
дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя
В.І.Келеберда

Судді
О.В.Кротюк

Ю.І.Цвіркун