Справа № 22а-2597/2008
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2008-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст.Запотічняк О.Д. Справа
№ 22а-2597/08
Господарський суд Львівської обл. (№ 12/181А) Рядок
статзвіту № 23
Доповідач: Шавель Р.М.
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2008 року м.Львів
Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого - судді Шавеля Р.М.,
суддів Олендера
І.Я. та Кушнерика М.П.,
при секретарі - Соколовській А.С.,
з участю осіб, які взяли участь у справі:
пред-ків відповідача - Біскуп М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова на постанову господарського
суду Львівської обл. від 15.10.2007р. у справі за позовом Приватного
підприємства /ПП/ “Західмаркетбуд” до Державної податкової інспекції /ДПІ/ у
Залізничному районі м.Львова про визнання нечинними та скасування податкових
повідомлень-рішень, -
в с т а н о в и л а:
21.06.2007р. позивач ПП “Західмаркетбуд” звернувся до
господарського суду з позовом, в якому просить визнати нечинними та скасувати
податкові повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м.Львова: №
податку на прибуток в сумі 243 001 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі
зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 240 012 грн. та застосування
штрафних санкцій в сумі 120 006 грн. (а.с.3-6).
Постановою господарського суду Львівської обл. від 15.10.2007р. заявлений
позов задоволений частково, скасовані винесені ДПІ у Залізничному районі
частині донарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 241
донарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 240
012 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 120 006 грн. (а.с.140-147).
Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову господарського суду
оскаржив відповідач ДПІ у Залізничному районі м.Львова, який покликаючись на
неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову
господарського суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних
Апелянт вказує, що при винесенні постанови судом не враховано, що перевірка
позивача проводилася на підставі документів про фінансово-господарську
діяльність, які були вилучені прокуратурою м.Львова згідно з протоколами обшуку
і огляду, серед яких були відсутніми угоди та акти виконаних робіт, що
представлені позивачкою в суді. Директор підприємства була належним чином
повідомленою про проведення перевірки, однак жодних документів про
фінансово-господарську діяльність для перевірки не представила.
Також не дано судом належної оцінки наявним висновкам почеркознавчої експертизи,
згідно яких підписи на угоді № 17/06-01 від 17.06.2005р. і на акті
приймання-здачі виконаних робіт № 01 від 17.06.2005р., на підставі яких ПП
«Західмаркетбуд» сформувало валові витрати, виконані не директором ПП «Велтур»
ОСОБА_1, а іншою особою та порушено судом вимоги ст.ст.3, 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність на Україні», пп.5.3.9. п.5.3. ст.5
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки акти
виконаних робіт та інші документи про прихід товарів (робіт, послуг) підписані
неуповноваженою на це особою, через що такими документами не може
підтверджуватися право платника податку на формування валових витрат.
Згідно висновку почеркознавчої
експертизи податкові накладні, які оформлені ПП «Амальгама-Люкс» та ПП
«Велтур», і на підставі яких позивач сформував податковий кредит, виконані не
директорами вказаних підприємств, а іншими особами. Наведеній обставині суд
також не дав належної правової оцінки і порушив норми ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», п.18 Порядку заповнення податкової накладної,
затв. наказом ДПА України № 165 від 30.05.1997р., оскільки податкові накладні
підписані неуповноваженими особами, а відтак ними не може підтверджуватися
право платника податку на формування податкового кредиту.
Крім цього, судом не враховано й те,
що відповідно до постанов господарського суду Львівської обл. визнані
недійсними та скасовані установчі документи ПП «Велтур» та ПП «Амальгама-люкс»
Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача на підтримання
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах
наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої
інстанції, ДПІ у Залізничному районі м.Львова було проведено планову
документальну перевірку ПП «Західмаркетбуд» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2003р.по
30.06.2006р., по результатам якої складено Акт перевірки № 209/23-0/32182400
від 06.02.2007р. (а.с.9-40).
В процесі перевірки встановлено, що
в порушення п.4.1. ст.4, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України № 283/97-ВР від
22.05.1997р. «Про оподаткування прибутку підприємств» позивачем занижено
скоригований валовий дохід за І півріччя 2006р. в сумі 2 967 518 грн., та
всупереч вимогам п.5.1., пп.5.2.1. п.5.2, пп.5.3.9. п.5.3, п.5.9. ст.5 Закону
України № 283/97-ВР від 22.05.1997р. «Про оподаткування прибутку підприємств»
завищено валові витрати у IV кварталі 2005 року в сумі 281 912 грн. та занижено
валові витрати за І півріччя 2006 року в сумі 2 261 910 грн., у зв'язку з чим
занижено податкове зобов'язання з податку на прибуток на 243 001 грн.
Також в ході перевірки з'ясовано, що
в порушення вимог пп.7.2.1., пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.1, пп.7.4.5. п.7.4 ст.7
Закону України «Про податок на додану вартість» ПП «Західмаркетбуд» занижено
податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 169 529 грн. та
завищено податковий кредит по податку на додану вартість в розмірі 70 483 грн.
На підставі вищевказаного Акта
від 19.02.2007р. про донарахування податкового зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 243 001 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 86 996
зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 240 012 грн. та застосування
штрафних санкцій в сумі 120 006 грн. (а.с.7, 8).
Частково задовольняючи заявлений
позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що облікована станом на
01.12.2003р. по рахунку 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками»
кредиторська заборгованість перед ПП «Гарант сервіс» в сумі 6363 грн. є безнадійною
заборгованістю, яка відповідно до вимог п.п.4.1.6 п.4.1. ст.4 Закону України №
283/97-ВР від 22.05.1997р. «Про оподаткування прибутку підприємств» підлягає
віднесенню до складу валових доходів у І півріччі.
В цій частині постанова суду першої
інстанції сторонами не оскаржена.
Колегія суддів також погоджується з
висновками суду першої інстанції про те, що при проведенні перевірки податковим
органом не було враховано тої обставини, що в травні 2006 року позивачем
понесені витрати на придбання послуг у ТзОВ «Аргус» в розмірі 828 110 грн. 40
коп., в тому числі ПДВ 138018 грн., які не були включені ним до складу валових
витрат в декларації з податку на прибуток за І півріччя 2006 року. Представлені
позивачем угода № 19 від 25.04.2006р., акт виконаних робіт № 01 від
31.05.2006р. і податкова накладна № 131 від 31.05.2006р. підтверджують право
позивача на валові витрати в сумі 690 092 грн., дійсність останніх не
оспорюється сторонами (а.с.50-52).
Таким чином, відповідно до п.3.
ст.3, п.5.1. ст.5, п.5.2.1. п.5.2. ст.5, пп.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України
№ 283/97-ВР від 22.05.1997р. «Про оподаткування прибутку підприємств»
податковий орган при проведенні перевірки зобов'язаний був визначити валовий
дохід та валові витрати підприємства за І півріччя 2006 року і лише після цього
визначати суму податкового зобов'язання з податку на прибуток.
Спростовуючи висновок податкового
органу про безпідставне включення до складу валових витрат в IV кварталі 2005
року витрати в сумі 281 912 грн. 58 коп., чим не дотримані норми п.п.5.3.9.
п.5.3. ст.5 Закону України № 283/97-ВР від 22.05.1997р. «Про оподаткування
прибутку підприємств», суд першої інстанції правильно покликався на вимоги
ст.204 ЦК України і ст.207 ГК України і виходив з того, що укладені з ПП
«Велтур» угода № 17/06-01 від 17.06.2005р., акт виконаних робіт № 01 від
17.06.2005р., які підписані неуповноваженою особою, не визнані в судовому
порядку недійсними (а.с.72, 82).
При цьому суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те, що позивачем правомірно віднесено до
складу валових витрат в IV кварталі 2005 року витрати в сумі 281 912 грн. 58
коп. на підставі вказаних договірних документів.
В частині порушення позивачем вимог
пп.7.2.1., пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.1, пп.7.4.5. п.7.4. ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» і завищення податкового кредиту з ПДВ на суму 70
483 грн. і заниження податкового кредиту по цьому ж податку на 169 529 грн., то
суд першої інстанції виходив з того, що податкова накладна № М-01 від
05.10.2005р., виписана ПП «Велтур», та податкові накладні № 13 від
19.08.2005р., № 15 від 23.08.2005р., № 16 від 05.09.2005р., № 18 від
10.10.2005р., № 20 від 14.11.2005р., № 21 від 16.11.2005р., № 16 від
01.12.2005р., № 29 від 30.12.2005р., виписані ПП «Амальгама-Люкс», містять всі
необхідні реквізити, передбачені пп.7.2.1. п.7.2. ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», виписані особами, які зареєстрованими платниками
податку на додану вартість. Доказів визнання вказаних податкових
повідомлень-рішень недійсними суду не представлено (а.с.73-81).
За таких обставин наведені податкові накладні слід вважати достатньою
підставою для включення сум податку на додану вартість до складу податкового
Відносно порушення ПП «Західбудмаркет» вимог пп.7.3.1. п.7.3. ст.7 Закону
України «Про податок на додану вартість», через що позивачем не віднесено до
складу податкового зобов'язання суму податку від авансових платежів в розмірі
169 529 грн., то суд першої інстанції вірно врахував, що травні 2006 року
позивачем були придбані товарно-матеріальні цінності, податок на додану
вартість з яких не був включений позивачем до складу податкового кредиту в
декларації з податку на додану вартість за травень 2006 року (а.с.88-106).
Позивачем представлено укладені з ТзОВ “Аргус” угоду № 19 від 25.04.2006р.,
акт виконаних робіт № 01 від 31.05.2006р. та податкову накладну № 131 від
31.05.2006р., якими підтверджується право позивача на податковий кредит з
податку на додану вартість в сумі 138 018 грн. 40 коп., що податковим органом
не взято до уваги при перевірці (а.с.50-52).
Виходячи з вищенаведеного,
податковий орган при проведенні перевірки зобов'язаний був визначити суму
податкового зобов'язання та суму податкового кредиту за травень 2006 року і
лише після цього визначати суму податку, що підлягає сплаті до бюджету.
Доводи апеляційної скарги про
проведення перевірки ПП «Західмаркетбуд» на підставі документів про
фінансово-господарську діяльність, які були вилучені прокуратурою м.Львова
згідно з протоколами обшуку і огляду (а.с.70, 71), серед яких були відсутніми
угоди та акти виконаних робіт, що представлені позивачкою в суді, не
спростовують висновків постанови суду першої інстанції, при цьому апелянтом не
представлено доказів недійсності або фіктивності вказаних угод, не надано результатів
проведених зустрічних перевірок контрагентів по наведеним договірним
Також колегія суддів відхиляє як
безпідставні доводи апелянта про визнання господарським судом недійсними та
скасування установчих документів ПП «Велтур» та ПП «Амальгама-люкс»
(а.с.130-135), оскільки судові рішення про це прийняті господарським судом
21.06.2007р. та 04.09.2007р., тобто після проведення господарських операцій між
цими підприємствами і позивачем.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і
повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів
не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254
КАС України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі
м.Львова на постанову господарського суду Львівської обл. від 15.10.2007р.
залишити без задоволення, а згадану постанову господарського суду - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного
місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Р.М.Шавель

Судді: І.Я.Олендер

М.П.Кушнерик