Справа № К-4815/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою Державної податкової
інспекції у м. Вінниці на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27
травня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 26 серпня
2004 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Державної
податкової інспекції у м. Вінниці, -

встановила:

В травні 2004 року ОСОБА_1
звернулася до суду із зазначеною скаргою, в якій вказувала, що визначений їй
податковими органами ідентифікаційний код платника податків вона не сприймає
через релігійні переконання, але її прохання про застосування до неї
альтернативної форми обліку платника податків ДПІ у м. Вінниці залишила без задоволення. У зв'язку з цим скаржниця
просила суд звільнити її від отриманого ідентифікаційного коду, визнати
незаконною відмову податкового органу щодо внесення відмітки до її паспорту про
право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру та зобов'язати
суб'єкта оскарження поставити таку відмітку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 27
травня 2004 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької
області від 26 серпня 2004 року, скаргу ОСОБА_1було задоволено та визнано
неправомірною бездіяльність податкового органу. Зобов'язано податковий орган
внести до паспорту скаржниці відмітку про право здійснювати будь-які платежі
без ідентифікаційного номеру, встановивши їй раніше існуючу форму обліку
платників податків та інших обов'язкових платежів. Зобов'язано ДПІ у м. Вінниці
знеособити ідентифікаційний номер ОСОБА_1подавши відповідне подання до ДПА
України.

Не погоджуючись із постановленими
по справі судовими рішеннями, ДПІ у м.
Вінниці звернулася до Верховного Суду України з касаційною скаргою в порядку
визначеному ЦПК України 1963 року, в якій, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права, просила вказані судові рішення скасувати
та ухвалити нове, яким у задоволенні скарги відмовити.

Листом Верховного Суду України від
29.09.2005 р. на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України зазначену касаційну скаргу було передано
до Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку касаційного
провадження.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 1
Закону України «Про єдиний державний реєстр фізичних осіб - платників податків
та інших обов'язкових платежів» для осіб, які через релігійні та інші
переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номеру та офіційно
повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені
форми обліку платників податку та інших обов'язкових платежів. У паспортах
зазначених осіб робиться відмітка про наявність в них права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номеру.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій вірно виходили з того, що скаржниця вправі, як платник
податків, обліковуватись не за ідентифікаційним номером.

Прийняті по справі рішення
відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Посилання ДПІ у м. Вінниці в
касаційній скарзі на те, що її не зобов'язано до реалізації положень даного
Закону не можуть бути взятими до уваги, оскільки на момент звернення зі скаргою
застосуванню підлягала ст. 5 вище названого Закону, згідно якої реєстрація
фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів проводиться
державними податковими інспекціями по районах, районах у містах і містах без районного
поділу за місцем постійного проживання платників, а для осіб які не мають
постійного місця проживання в Україні - за місцем отримання доходів або за
місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування.

Відповідно до ч.3 ст. 2201
КАС України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням наведеного та
керуючись ст.ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Вінниці - залишити без задоволення, а рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці від 27 травня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області від 26 серпня 2004 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і
оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: