Справа № 22-а-774/2008
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
інстанції - Любчич Л.В. Суддя доповідач
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
лютого 2008 року колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого судді -
Мельнікової Л.В.

суддів: - Подобайло З.Г., Григоров А.М.

при секретарі - Спесивцевій О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1, який
представляє інтереси ОСОБА_2 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 27 вересня 2007 року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до відділу Державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного
управління юстиції, третя особа: ОСОБА_3 про
визнання бездіяльності відділу Державної виконавчої служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції неправомірними та відшкодування завданої
шкоди, -

В с т а н о в и л а:

У лютому 2007 року позивач ОСОБА_2.
звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовом до
відділу Державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління
юстиції, третя особа: ОСОБА_3про
визнання бездіяльності відділу Державної виконавчої служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції неправомірними та відшкодування завданої
шкоди у розмірі 40 221, 77 грн. (в тому числі суму основного боргу 6 621, 77
грн. та суму моральної шкоди у розмірі 33 600 грн.), а також стягнення з
відповідача витрати зі сплати державного мита у розмірі 3, 40 грн., витрати на
юридичну допомогу, пов'язані з розглядом справи у сумі 800 грн., інші витрати,
пов'язані з розглядом справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2. зазначив
про те, що відповідач з листопада 1998 року, порушуючи вимоги Закону України
«Про виконавче провадження», не здійснює належних дій щодо виконання судових
рішень про стягнення на його користь грошей.
Позивач вважає, що діями та бездіяльністю відповідача йому завдана
матеріальна та моральна шкода.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 27 вересня 2007 року закрито провадження по справі
за позовом ОСОБА_2. до відділу Державної виконавчої служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_3. про визнання
бездіяльності відділу Державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного
управління юстиції неправомірними та відшкодування завданої шкоди з підстав,
передбачених ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки
дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Будучі незгодним з ухвалою судді, в апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання, ОСОБА_1, який представляє інтереси
ОСОБА_2. просить скасувати ухвалу судді
першої інстанції та задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

В засіданні колегії суддів позивач та представник
позивача підтримали вимоги та обґрунтування апеляційної скарги.

В засідання колегії суддів відповідач та третя особа не
прибули, хоча про місце, дату та час слухання справи повідомлені належним
чином.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши надані письмові
докази в їх сукупності, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а ухвалу Ізюмського
міськрайонного суду Харківської області від 27 вересня 2007 року слід
скасувати, оскільки вона постановлена з
порушення норм процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання, що відповідно правил ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України, є підставою для скасування судового
рішення, з наступних підстав.

З позовної заяви ОСОБА_2. вбачається, що 27 лютого 1998
року Ізюмський міський суд розглянув справу № 2-179/1998, яким зобов'язав
орендне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство поновити ОСОБА_2. на
роботі та стягнув з орендного виробничого водопровідно-каналізаційного
підприємства на користь позивача заборгованість по заробітній платі за час вимушеного
прогулу 1149, 94 грн. та державне мито у сумі 57, 50 грн.

13 травня 1998 року Ізюмський міський суд виніс рішення у
справі № 2-127/1998, яким зобов'язав орендне виробниче
водопровідно-каналізаційне підприємство виплатити ОСОБА_2. заборгованість з заробітної
плати 1958,88 грн. та державне мито у сумі 97,94 грн.

На підставі зазначених судових рішень судом були складені
виконавчі листи, які були направлені судом відповідачу.

Обґрунтовуючи вимогу щодо закриття провадження у справі,
суд першої інстанції посилався на ст. 383 Цивільного процесуального кодексу
України про те, що предметом позову в даній справі є відшкодування завданої
шкоди в результаті бездіяльності виконавчої служби по невиконанню рішень суду
про поновлення на роботі та суми коштів за час вимушеного прогулу та стягнення
заборгованості по заробітній платі, що ухвалені відповідно до норм Цивільного
процесуального кодексу України.

Колегія
суддів не погоджується з таким висновком та зазначає, що відповідно до ч. 1 ст.
181 Кодексу адміністративного судочинства України, що набрав чинності з 01
вересня 2005 року, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця)
та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій мають право звернутися
до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо
законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності
таких осіб.

Згідно зі ст. 383 Цивільного
процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до
цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
органів державної виконавчої служби при виконанні судових рішень, ухвалених
відповідно до Цивільного процесуального кодексу України від 18 липня 1963 року,
належать до юрисдикції адміністративних судів.

Враховуючи наведене, даний спір є публічно-правовим та
підлягає розгляду в адміністративному провадженні.

На
підставі наведеного та керуючись ст.ст.
185, 195, 196, 199 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який представляє інтереси
ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області
від 27 вересня 2007 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
відділу Державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління
юстиції, третя особа: ОСОБА_3про
визнання бездіяльності відділу Державної виконавчої служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції неправомірними та відшкодування завданої шкоди
- скасувати.

Справу направити до Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області на подальший розгляд.

Ухвала
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до вимог
ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
-
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді - (підпис) З.Г.
Подобайло

- (підпис) А.М. Григоров

Повний
текст ухвали виготовлений 26 лютого 2008 року.

Згідно з оригіналом

Суддя
Л.В.
Мельнікова