Справа № 2а-13/2008
Суддя: Задорожній В.П.
Дата ухвалення: 2008-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 березня 2008 року
Драбівський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого Задорожнього В.П.

при
секретарі Баштан
О.В.

з участю представників

позивача
ОСОБА_2,

відповідача
Костяного М.М., Сухини М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Драбів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Драбівської районної
державної адміністрації про стягнення недоплачених сум щорічної допомоги на
оздоровлення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив стягнути з відповідача на його користь 5400 грн. недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення, як постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській
АЕС 1 категорії, інваліда ІІ групи за період з 2005 по 2007 роки.

В судовому засіданні позивач доповнив та
уточнив позовні вимоги і просив суд поновити строк звернення до суду про
стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2005-2006 роки, стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Драбівської
райдержадміністрації на його користь суму недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії
інваліду ІІ групи за період часу з 2005 року по 2007 рік, в розмірі 5050
гривень посилаючись на те, що він являється особою, яка постраждала в наслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії інвалідом ІІ групи. Відповідно до ст.48
Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі п»яти мінімальних заробітних плат, яка
визначається щорічно на момент виплати і дані виплати йому відповідно до
вищезазначеного закону повинен проводити відповідач.

Відповідач в добровільному порядку не
бажає виплатити йому недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення, а тому
при таких обставинах він і змушений був звернутися до суду з даним позовом.

Позивач просив суд поновити пропущений
строк звернення до суду за 2005 та 2006 роки, оскільки вважає, що пропустив цей
строк з поважних причин, так як йому стало відомо про порушення його права лише
в грудні 2007 року від інших «чорнобильців», тоді він і звернувся до органу
соціального захисту, а до цього часу він не знав і не міг знати про свої
порушені права і вважав, що щорічна допомога на оздоровлення, яка була йому
фактично виплачена за ці роки, виплачувалась правильно. Крім того, у зв»язку із
наданням йому правової допомоги, просив на його користь стягнути з відповідача
судові витрати за надану правову допомогу в сумі 250 грн. згідно представленої
довідки.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що Управління праці та
соціального захисту населення діяло в межах законодавства, порушень по питанню нарахування щорічної
допомоги на оздоровлення не було. В своїй
роботі при нарахуванні вони керувались Постановою Кабінету Міністрів № 562 від
12.07.2005 року та № 836 від 26.07.96 р., де зазначено розмір щорічної
допомоги, який і був виплачений за 2005-2007 роки позивачу. Крім того, просили
суд відмовити в позові, посилаючись на те, що Законом України „Про Державний
бюджет України на 2006 рік” та Законом
України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” призупинялась дія ст.48
Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року .

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні
вимоги позивача підлягають до повного задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України
„Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХИ
щорічна допомога на оздоровлення потерпілим 1 категорії інвалідам ІІ групи
виплачується в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат і відповідно до ч.5
ст.48 вищезазначеного Закону щорічна допомога на оздоровлення виплачується
громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення, і
відповідно до ч.7 ст.48 даного Закону розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

В суді встановлено, що позивач дійсно являється потерпілим в наслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії інвалідом ІІ групи, що підтверджується
копією посвідчення НОМЕР_1 та копією довідки МСЕК від 26.05.1999 року.
Відповідно до абзацу 1 частини 4 ст.48 України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має
право на щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі п»яти мінімальних
заробітних плат, а розмір мінімальної заробітної плати відповідно до ч.4 ст.48
вищезазначеного закону визначається на момент виплати. Враховуючи те, що
мінімальна заробітна плата на момент проведення позивачу виплат в 2005 році
становила 332 гривні, в 2006 році становила 350 гривень, а в 2007 році
становила 400 гривень, то провівши відповідні розрахунки в 2005 році
-332х5=1660 гривень, в 2006 році - 350х5=1750 гривень, в 2007 році - 400х5=2000
гривень, а всього 5410 гривень, таку саме суму щорічної допомоги на
оздоровлення повинен був виплати позивачу відповідач за вищевказаний період
часу, однак за даний період відповідачем було виплачено в 2005 році - 120
гривень, в 2006 році - 120 гривень, в 2007 році - 120 грн., що стверджується
довідкою відповідача, тобто недоплачена сума щорічної допомоги на оздоровлення
за вищевказаний період часу складає 5410-360=5050 гривень.

В рішенні Конституційного Суду
України від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 09 липня 2007 року №6-рп/2007
вказано, що Конституційний Суд України вважає, що оскільки для значної кількості громадян України пільги,
компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних
джерел існування, необхідною складовою
конституційного права на забезпечення життєвого рівня, який принаймні не може бути нижчим від прожиткового
мінімуму, встановленого законом, то звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22
Конституції України не допускається.

Суд вважає за необхідне поновити позивачу пропущений
строк звернення до суду за захистом своїх прав за 2005 - 2006 роки, оскільки
вважає, що позивач пропустив цей процесуальний строк з поважних причин, так як
йому стало відомо про порушення своїх прав тільки в грудні 2007 року, що
об»єктивно підтверджується письмовим повідомленням відповідача від 14.12.2007
року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 19, 22 Конституції
України, Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи
від 28.02.1991 року №796-ХІІ,
рішеннями Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, 17 березня 2004 року
№7-рп/2004, від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 та ст.ст.2, 4, 6, 9, 11,
17, 19, 71, 94, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства
України суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задоволити повністю.

Поновити ОСОБА_1 процесуальний
строк звернення до суду до Управління праці та соціального захисту населення
Драбівської районної державної адміністрації про стягнення недоплаченої суми
щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 - 2006 роки.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Драбівської районної
державної адміністрації на користь ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної допомоги
на оздоровлення за період часу з 2005 року по 2007 рік, як постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії інваліду ІІ групи в сумі 5050
(п»ять тисяч п»ятдесят) гривень.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Драбівської
районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судові витрати за отриману
правову допомогу в сумі 250 (двісті п»ятдесят) грн.

На постанову суду може бути подана заява про апеляційне оскарження до
Київського апеляційного адміністративного суду через Драбівський районний суд
протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через Драбівський районний суд протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: