Справа № 22-а-741/2007
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2007-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст. Перегінець Л.В. Справа
№ 22-а-741/07
Івано-Франківський міський суд Рядок
статзвіту № 21
Доповідач: Шавель Р.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня
2007 року Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого- судді Шавеля
Р.М.,

суддів: Улицького
В.З. та Багрія В.М.,

при секретарі - Соколовській
А.С.,

з участю представника відповідача /апелянта/ Муца Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну
справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в м.
Івано-Франківськ на постанову Івано-Франківського міського суду від 05 лютого
2007 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2007 року
частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1до Управління Пенсійного
Фонду України в м.Івано-Франківськ: визнано недійсними розпорядження Управління
Пенсійного Фонду України в м.Івано-Франківськ про призначення пенсії від 22
березня 2006 року № 169716 та від 18 жовтня 2006 року № 169716; зобов'язано
Управління Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківськ призначити ОСОБА_1
пенсію з врахуванням 40 відсотків надбавки за вислугу років до посадового
окладу та доплати за ранг з часу її виходу на пенсію - 17 січня 2005 року, та
провести перерахунок пенсії згідно постанови КМ України № 268 від 09 березня
2006 року “Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів”,
врахувавши при визначенні розміру пенсії 40 відсотків надбавки за вислугу
років; в решті позовних відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного Фонду України в м.
Івано-Франківськ просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти
нову, якою відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог, покликаючись на
порушення судом норм матеріального права.

Апелянт вважає, що дії працівників відділу з призначення пенсій щодо відмови
в перерахунку пенсії державного службовця були правомірними по причині того, що
позивачка не вправі претендувати на встановлену постановою КМ України № 1013
від 12.09.1997р. “Про Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання”
надбавку за вислугу років у розмірі 40 відсотків посадового окладу, оскільки
вона має стаж на державній службі всього 10 років, а не понад 25 років, що
давало б право на надбавку за вислугу років відповідно до Закону України “Про
державну службу” у розмірі 40 відсотків посадового окладу.

Також зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 33 Закону України “Про державну
службу” зарплата державних службовців складається з посадових окладів, премій,
доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших
надбавок. Частиною 2 постанови КМ України № 283 від 03 травня 1994 року
встановлено, що надбавка за вислугу років обчислюється за фактично
відпрацьований час, виходячи з посадового окладу з урахуванням доплати за ранг
і залежно від стажу роботи на державній службі. Надбавка за вислугу років
виплачується в розмірах, встановлених ч.5 ст. 33 Закону України “Про державну
службу”. Оскільки стаж роботи на державній службі ОСОБА_1. становить 11 років 1
місяць 14 днів, тому надбавка за вислугу років становить 20 відсотків
посадового окладу.

Також Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківськ позивачці
були надані роз'яснення щодо правильності призначення пенсії (лист-відповідь №
512-В від 16 березня 2006 року).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга в межах заявлених вимог підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 37 Закону України “Про державну службу” на
одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли
встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі
стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного
віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних
службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії.

Частина 2 ст. 37 цього ж Закону вказує, що заробітна
плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Надбавка за вислугу років виплачується державним
службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за
ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10,
понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років -
30, понад 25 років - 40 відсотків.

Пунктом 2 постанови КМ України № 283 від 03 травня 1994 року «Про порядок
обчислення стажу державної служби» встановлено, що надбавка за вислугу років обчислюється за фактично відпрацьований час
виходячи із посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу
державної служби, визначеного відповідно до затвердженого цією постановою
порядку.

Обчислений відповідно до цього порядку стаж державної
служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу
років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії /п.5
згаданої постанови/.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка згідно наказу ДПА в
Івано-Франківській обл. від 14.01.2005р. була звільнена з роботи у зв'язку з
виходом на пенсію по інвалідності. Стаж її роботи на державній службі склав 11
років 1 місяць 14 днів, загальний трудовий стаж становить 37 років 1 місяць 29
днів (а.с. 16-21).

Згідно довідки про заробітну плату,
ОСОБА_1. як державному службовцю державної податкової адміністрації в
Івано-Франківській обл. враховувалася до заробітної плати доплата за вислугу
років у розмірі 40 відсотків посадового окладу з врахуванням доплати за ранг
(а.с. 12).

Відповідно до повідомлень Управління
Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківськ від 16.03.2006р. та 25.10.2006р.
в заробітну плату, з якої проведено перерахунок та здійснено призначення пенсії
позивачці, включена надбавка за вислугу років у розмірі 20 відсотків на
підставі постанови КМ України № 283 від 03 травня 1994 року (а.с. 6, 7).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про
обґрунтованість вимог позивачки в частині визнання недійсними розпоряджень та
здійснення перерахунку пенсії, оскільки на день звільнення з органів державної
податкової служби стаж роботи позивачки на державній службі становив 11 років 1
місяць 14 днів, по причині чого надбавка за вислугу років, що підлягає
включенню до заробітку для обчислення пенсії, повинна становити 20 відсотків
посадового окладу.

Покликання суду першої інстанції на норми постанови КМ України від 12
вересня 1997 року №1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років
посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальне
звання» є помилковим, оскільки згадана постанова регламентує порядок обчислення
посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальне
звання, стажу роботи, який дає право на одержання винагороди за вислугу років. Обчислена згідно цієї постанови винагорода за вислугу
років враховується лише при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за
посадовою особою відповідно до законодавства.

Порядок обчислення стажу державної служби,
який застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу
років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії,
передбачений постановою КМ України № 283 від 03 травня 1994 року «Про
порядок обчислення стажу державної служби».

З урахуванням вище наведеного та
обставин справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те,
що позивачці в задоволенні позову слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального права, які призвели до невірного вирішення справи.

Керуючись ст. 195, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207 КАС
України, ст.ст. 33, 37 Закону України “Про
державну службу”, постанови КМ України № 283 від 03 травня 1994 року
«Про порядок обчислення стажу державної служби», колегія суддів -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківськ задоволити.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2007 року
скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції
протягом одного місяця з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий: Шавель
Р.М.

Судді: Улицький
В.З.

Багрій
В.М.