Справа № 2а-23/07
Суддя: Гавриленко О.М.
Дата ухвалення: 2007-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№2а-23/07
ПОСТАНОВА Іменем України

10 квітня 2007 р. Калінінський районний суд м. Донецька в складі:

головуючого -судді ГавриленкаО.М.

при секретарі - Ексановій
Н.Е,

за участю позивача і представників
відповідачів Гусакової Т.І. та Мякотіла О.Ю, відповідно, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МНС України
в Донецькій області та Управління МНС в м. Донецьку ГУ МНС України в Донецькій області про
стягнення грошової компенсації за речове майно (формене
обмундирування), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив стягнути з належного відповідача грошову компенсацію за
речове майно (у вигляді ненаданого йому в натурі форменого обмундирування) у
розмірі 3460,28 грн. Свої вимоги мотивував тим, що з 12.02.1986 р.
по 30.10.2003 р. проходив службу в органах пожежної охорони, які певний час були підпорядковані МВС України, а зараз - МНС
України. Був звільнений з посади начальника караулу СГПЧ-5 14-го
загону ГПО м. Донецька УПБ і АРР у запас через хворобу. За весь час служби він ніколи не забезпечувався у повному обсязі
форменим обмундируванням, тому частково купував його
за власні кошти. Тому при звільненні в нього виникло право на грошову
компенсацію витрачених ним на це коштів. На
його чисельні звернення з цього приводу відповідачі в решті решт відмовили йому в компенсації з посиланням на відсутність
бюджетних коштів. Пропонували відшкодувати заборгованість речовим
майном у натурі, яке на цей час йому не потрібно взагалі, оскільки він звільнився з органів МНС. Крім того, пропозиція
відповідачів надати йому фермовий одяг старого зразку
об'єктивно позбавляє його можливості продати форму іншій особі.

Головне управління МНС України в Донецькій області позовні вимоги не
визнало, посилаючись на те, що воно не є належним
відповідачем у цій справі, оскільки позивач проходив службу та знаходився на
речовому забезпеченні в міських органах пожежної охорони. Тому вважав належним
відповідачем управління МНС в м. Донецьку ГУ МНС України в Донецькій області, яке є самостійною юридичною особою
та яке й повинно було забезпечувати речовим майном позивача.

Управління МНС в м. Донецьку ГУ МНС України в Донецькій області позовні
вимоги не визнало, посилаючись на те, що відомчі
нормативні акти, які регулюють порядок забезпечення осіб рядового та начальницького складу пожежної охорони, на цей час не
передбачають можливості виплати грошової компенсації
замість недоотриманого речового майна, яке може бути одержано позивачем в
натурі. При цьому посилався на наказ МВС України
№148 від 15.02.02 р, відповідно до якого, виплата грошової компенсації замість невиданого форменого одягу особам,
які звільнились в запас, передбачена тільки працівникам, що використовували цивільний одяг з метою шифрування особи або
її відомчої належності.

Факт наявності заборгованості за речовим майном перед позивачем обома
відповідачами не заперечувався.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов необгрунтованим і не
підлягаючим задоволенню з підстав, передбачених ст,ст 17, 20
Закону України "Про пожежну безпеку", п,п 12, 78 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженого постановою
Кабміну України №114 від 29.07.1991 р. з наступними змінами та доповненнями,
ст. 9 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" із наступними змінами та доповненнями, Законом України "Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів" № 1459-111 від 17.02.2002 р, п. 5 Указу Президента України № 47/2003 від 27 січня
2003 р. "Про заходи щодо вдосконалення державного управління у сфері
пожежної безпеки, захисту населення і територій від наслідків
надзвичайних ситуацій".

Як убачається з пояснень сторін, матеріалів справи, в період з 12.02.1986
р. Кирпун дійсно працював в управлінні пожежної
охорони УВС Донецької області, звідки 30.10.2003 р. звільнений в запас з кадрів МНС внаслідок хвороби. Стаж служби складає 20
років 4 місяця 04 дні, що підтверджено наказом №115 л/с від 07.11.2003 р. та даними трудової книжки. Компенсація ОСОБА_1,
в грошовому виразі замість

2

речового майна станом на день звільнення складала 3460,28 грн. (довідка
№813 від 20.11.03 р.). З чисельних листів - відповідей установ МНС України убачається визнання факту
наявності заборгованості за речове майно перед позивачем, яку пропонується
відшкодувати йому лише речовим майном, але не грошима.

Згідно ст.ст 17, 20 Закону України "Про пожежну безпеку",
особовому складу державної пожежної охорони видається формений
одяг за зразками, що встановлюються Кабміном України для особового складу підрозділів внутрішньої служби. На час звільнення позивача
з органів державної пожежної охорони (МНС) порядок та
умови проходження служби регламентувалися Указом Президента України № 47/2003 від 27 січня 2003 р. "Про заходи
щодо вдосконалення державного управління у сфері пожежної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних
ситуацій", п. 5 якого передбачає, що порядок проходження
служби особами рядового і начальницького складу державної пожежної охорони Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від наслідків Чорнобильскої
катастрофи регламентується Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; та за
особами рядового і начальницького складу, членами їх сімей, працівниками державної пожежної охорони Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи зберігаються умови грошового та матеріального забезпечення, заробітна
плата, пільги та інші соціальні гарантії, встановлені відповідно до
законодавства для працівників органів внутрішніх справ та членів їх сімей.

За п,п 12, 78 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким
складом органів внутрішніх справ, затвердженого
Постановою Кабміну України №114 від 29.07.91 р. з наступними змінами та доповненнями визначається, що особи рядового і
начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове
забезпечення за нормами, встановленими законодавством. Особи начальницького складу органів внутрішніх справ
користуються правами і пільгами, встановленими для осіб начальницького складу, які проходять службу в органах внутрішніх
справ.

Таким чином, вказані норми не передбачають видачу особам рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ, (до яких
прирівняний позивач Кирпун) грошової компенсації замість речового майна та
продовольчих пайків.

При цьому суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на ст. 9 Закону України
"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей", Закону України "Про пожежну безпеку",
згідно якій військовослужбовці одержують
за рахунок держави грошове забезпечення, а також речові продовольчі пайки або за їх бажанням грошову компенсацію замість них, оскільки
дію ст. 9 цього Закону в частині виплати грошової компенсації було призупинено
Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" №1459-111 від 17.02.2002 р, який вступив в
дію з дня опублікування, тобто з 11.03.2000 р. (Урядовий кур'єр №45 від
11.03.2000 р.). Виняток стосується, зокрема,
військовослужбовців Міноборони України, СБУ, Державної прикордонної служби
України, Управління державної охорони та Головного
управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують
цивільних одяг, який зашифровує особу та відомчу належність
військовослужбовців.

З огляду на викладене ст. 9 в новій редакції чітко визначає коло осіб, які
мають право на грошову компенсацію замість речового майна, але особи рядового
та начальницького складу органів державної пожежної охорони до цього переліку не відносяться. Тому дія зазначеного
Закону в частині надання грошової компенсації замість
продовольчих пайків та речового майна на них не поширюється. Даний висновок суду цілком узгоджується також з положеннями
відомчих актів МВС і МНС, що діяли як на час проходження служби позивачем, так і після його звільнення до запасу,
відповідно, а саме: наказ МВС України за №148 від 15.02.02 р.
"Про заходи щодо виконання постанови Кабміну України "Про формений одяг осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ, військовослужбовців спеціальних моторизованих військових частин міліції внутрішніх військ МВС та осіб
начальницького складу податкової міліції від 17.11.01 р.
за №1515", а також наказ Міністерства України з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильскої катастрофи
за №301 від 18.05.06 р. "Про заходи щодо виконання
постанов Кабміну України від 23.08.2005 р. №795 та від 13.03.06 р. №278".

З наведеного випливає, що розрахунок заборгованості за формене
обмундирування із звільненим внаслідок хвороби позивачем
можливий тільки речовим майном. Тому його позовні вимоги не підлягають задоволенню
як такі, що не засновані на матеріальному законодавстві.

3

Посилання представника міського управління МНС на те, що відмова позивачу в
наданні грошової компенсації є актом
індивідуальної дії, яка спрямована на конкретну особу, в зв'язку з чим не породжує публічно - правових відносин, суд не приймає до
уваги за неспроможністю. Тому розглянув справу в
порядку адміністративного судочинства. При цьому суд виходив з того, що остання
письмова відмова позивачу в наданні грошової компенсації датована 20.06.06 р,
після чого той звернувся до суду 15.01.07 р, тобто у визначений ст. 99 КАС України річний
строк.

Керуючись ст.ст 11, 71, 86, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позовних вимог до Головного управління МНС України в Донецькій області та Управління МНС в м.
Донецьку ГУ МНС України в Донецькій області про стягнення грошової компенсації в розмірі
3460,28 грн. за речове майно (формене обмундирування).

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного
суду шляхом подання через місцевий суд заяви
про апеляційне оскарження постанови протягом 10 днів з дня її проголошення (з
дня складання постанови в повному обсязі) та апеляційної скарги - протягом 20
днів після подання вказаної заяви з подачею копії скарги до апеляційної
інстанції, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.