Справа № 22А-0460/2007
Суддя: Приходько К.П.
Дата ухвалення: 2007-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22А - 0460/2007р. Головуючий
в 1 інстанції Савченко С.І.
Категорія 14,21 Доповідач
в 2 інстанції Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
березня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Назарчука Р.А.,

суддів Приходька К.П., Заріцької А.О.,

при
секретарі Шешко О.Б.,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Києві адміністративну справу за
апеляційними скаргами управління Пенсійного фронду України у м. Ірпінь
Київської області та ОСОБА_1на постанову Ірпінського міського суду Київської
області від 27 листопада 2006 року в справі за позовною заявою ОСОБА_1до
управління Пенсійного фронду України у м. Ірпінь Київської області про
стягнення недоплаченої пенсії за минулий час, перерахунок розміру пенсії та
відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

встановила:

у липні 2006
року позивач звернувся до суду з позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
рішенням управління Пенсійного фонду України у м. Ірпінь від 22 березня 2003
року йому було відмовлено у зниженні пенсійного віку на 10 років та призначенні
пенсії згідно ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Він оскаржив таку відмову
до суду і рішенням Ірпінського міського суду від 03 червня 2004 року, яке
набрало законної сили 01 жовтня 2004 року, відповідача зобов'язано призначити
йому пенсію з 24 березня 2003 року, як учаснику ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС. Після тривалої тяганини лише в лютому 2006 р. він отримав пенсію за весь
період в сумі 9519,02 гривень. Вказував, що не погоджується з призначеним йому
розміром пенсії, бо відповідачем невірно визначені додаткова пенсія та доплата
за понаднормовий стаж, встановлені ч.і ст.51 і ч.2 ст.56 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

У
зв'язку з тим, що відповідачем занижені додаткова пенсія та доплата за
понаднормовий стаж, а також пенсія з 24 березня 2003 року виплачена після
судового рішення лише в лютому 2006 року без урахування послідуючих підвищень
пенсії та без урахування індексу інфляції, просив стягнути з відповідача на
його користь станом на 01 січня 2006 року 8 744 гривень компенсаційних виплат,
10 000 гривень у відшкодування спричиненої моральної (немайнової) шкоди, а
також просив призначити йому пенсію з 01 січня 2006 року в розмірі 435,92 грн.

В жовтні
2006 року позивач уточнив свої вимоги, просив стягнути з відповідача на його
користь станом на 01 жовтня 2006 р. 7 327,17 гривень компенсаційних виплат, 10
000 гривень у відшкодування моральної (немайнової) шкоди, 2 000 гривень витрат
на юридичні послуги, а також просив зобов'язати відповідача призначити йому
пенсію з урахуванням 10 років понаднормового стажу та додаткової пенсії у
розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Постановою
Ірпінського міського суду Київської області від 27 листопада 2006р. позов
задоволений частково.

Стягнено
з відповідача на користь позивача доплату за понаднормовий стаж станом на 01
жовтня 2006 року в сумі 1 393,65 гривень, компенсацію втрати частини пенсії у
зв'язку із порушенням строків її виплати в сумі 1388,02 гривень, а всього 2
781,67 гривень, зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії позивача з
01 жовтня 2006 року з урахуванням 10 років понаднормового стажу відповідно з
вимогами ч.2 ст.56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», стягнено з Держави на
користь позивача судові витрати на правову допомогу в сумі 800 гривень, в
задоволені решти позовних вимог, відмовлено.

Позивачем
подана апеляційна скарга в якій він просить частково змінити постанову суду
першої інстанції посилаючись на її незаконність, необґрунтованість,
постановлені на порушенні норм матеріального права. Позивач просив зобов'язати
відповідача призначити позивачу додаткову пенсію у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком та пенсію за понаднормовий стаж, стягнути з відповідача 6
452,37 гривень компенсаційних витрат несвоєчасно виплаченої та не виплаченої
мінімальної пенсії за віком, додаткової пенсії та пенсії за понаднормовий стаж,
1 134,53 гривень додаткової пенсії з 01 лютого 2006 року по 01 грудня 2006
року, 10 000 гривень у відшкодування моральної (немайнової) шкоди, 2 000 гривень
за надані юридичні послуги.

Відповідачем
подана апеляційна скарга в якій він просить скасувати постанову суду в частині
стягнення з відповідача на користь позивача 2 781,67 гривень та зобов'язання
відповідача провести перерахунок пенсії позивачу з врахуванням 10 років
понаднормового стажу та ухвалити нову постанову, якою задоволити позов частково
в сумі 1 235,36 гривень компенсація втрати частини доходів посилаючись на те,
що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального
прав.

Колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
- категорія 2, перебуває на обліку у відповідача і отримує пенсію за віком як
учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, призначену відповідно до Закону
України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» Вказана пенсія призначена позивачу на підставі
рішення Ірпінського міськогосуду від 03 червня 2004 року, яким відповідача
зобов'язано призначити йому пенсію з 24 березня 2003 року, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Рішення
Ірпінського міського суду від 03 червня 2004 року набрало законної сили 01
жовтня 2004 року, однак відповідач виніс розпорядження про призначення пенсії
позивачу лише 03 січня 2006 року. Відповідач в загальному розмірі пенсії
позивача визначив додаткову пенсію в сумі 5,97 гривень та з 12 січня 2005 року
призначив доплату за 2 роки понаднормового стажу в сумі 3,29 гривень.

Загальна сума
пенсії за період з 24 березня 2003 року по 01 лютого 2006 року була
перерахована відповідачем в лютому 2006 року. Виплата пенсії за період з 24
березня 2003 року проведена відповідачем без компенсації втрати частини доходів
у зв'язку із порушенням строків їх виплати.

До
лютого 2006 року в особовій справі позивача в наявності були документи про його
загальний трудовий стаж 27 років, в лютому 2006 р. позивач подав відповідачу
документи, які підтверджують його загальний трудовий стаж 31 рік.

Наведені
обставини стверджуються поясненнями учасників, посвідченням учасника ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи, рішенням Ірпінського міського суду,
ухвалою апеляційного суду Київської області, заявами позивача, листами відповідача,
довідками, розрахунками, оглянутою судом першої інстанції пенсійною справою
позивача та іншими документами зібраними по справі.

Спірні
правовідносини регулюються ч.І ст.51 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно
якої особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю призначається у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.
Відповідно до ст.67 вказаного Закону конкретні розміри всіх доплат, пенсій і
компенсацій підвищуються КМ України.

Пунктом
2 п.п. «б» Постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2002 року «Про
підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів» встановлено, що виходячи з розміру 19,91 гривень проводиться
розрахунок додаткової пенсії, передбаченої Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

З
наведеного випливає, що при обчисленні додаткової пенсії відповідно до ч.І
ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» має застосовуватися розмір мінімальної
пенсії за віком 19,91 гривень, а не - 164,42 гривень, як посилається позивач.

Оскільки
додаткова пенсія позивачу розрахована відповідно до вимог закону в розмірі 5,97
гривень (30% від 19,91 гривень), то суд першої інстанції правильно вважав, що
відсутні підстави для зобов'язання відповідача врахувати та виплатити додаткову
пенсію у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та стягнення пов'язаної з цим
компенсації.

Посилання
позивача на необхідність розрахунку його додаткової пенсії виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, встановленої абз.1 ч.І ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не ґрунтуються на законі,
оскільки відповідно до ч.З ст.28 цього Закону мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абз.1 ч.І цієї статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Оскільки пенсія
позивачу призначена на підставі Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не на
підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,
то відповідно встановлений цим Законом мінімальний розмір пенсії за віком, який
дорівнює прожитковому мінімуму, не може бути застосований для розрахунку пенсії
позивача.

Вирішуючи
позовні вимоги щодо законності визначення відповідачем розміру доплати за понаднормовий
стаж суд першої інстанції правильно встановив, що спірні правовідносини
регулюються ч.2 ст.56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якої право на
пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за
умови стажу роботи не менш як : чоловіки - 20 років із збільшенням пенсії на 1%
заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище
75% заробітку.

З урахуванням
викладених вимог Закону та повного загального стажу роботи 30 років позивач має
право на збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад 20
років, тобто на 10%.

Доводи
відповідача про необхідність в даному випадку при обчисленні доплати за понаднормовий
стаж застосувати ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та враховувати лише 2 роки понаднормового стажу, не
заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено, що позивач є ліквідатором
наслідків аварії на ЧАЕС, пенсія йому призначена і виплачується відповідно до
Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», що є спеціальним Законом, яким
встановлюються особливості соціальних гарантій, в тому числі пенсійних прав,
постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому відповідно доплата за
понаднормовий стаж позивача, який має статус ліквідатора, має визначатися саме
за цим Законом.

Оскільки
відповідач при призначенні позивачу пенсії не виконав вимог ч.2 ст.56 Закону та
порушив його права суд першої інстанції правильно стягнув з відповідача доплату
за понаднормовий стаж в сумі 1 393,65 гривень станом на 01 жовтня 2006 року.
Вказана сума є різницею між пенсією позивача, обчисленою відповідачем за
дорученням суду з урахуванням 7 років понаднормового стажу в період з 24
березня 2003 року до 01 березня 2006 року та з урахуванням 10 років
понаднормового стажу в період з 01 березня 2006 року до 01 жовтня 2006 року та
фактично виплаченою позивачу пенсією за цей період (13 610,40 гривень- 12
216,75 гривень).

При цьому
визначаючи спосіб поновлення прав та законних інтересів позивача суд правомірно
застосував вимоги ч.2 ст. 11 КАС України і вийшов за межі позовних вимог
позивача.

Враховуючи
вище зазначене суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про
зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу з 01 жовтня 2006
року з врахуванням 10 років понаднормового стажу відповідно з вимогами ч.2
ст.56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вимоги
позивача про стягнення виплаченої йому в лютому 2006 року пенсії з урахуванням
компенсації також підлягали частковому задоволенню з наступних підстав.

Спірні
правовідносини регулюються Законом України «Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв»язку із порушенням строків їх виплати», згідно ст.2 якого
компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх
виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців. Під
доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони
одержують і які не мають разового характеру, в тому числі пенсії.

Оскільки виплата
позивачу пенсії в лютому 2006 року проведена із затримкою більш як на один
місяць, а також послідуюча виплата пенсії проводиться без урахування
понаднормового стажу 10 років до суд правильно вважав, що є передбачені законом
підстави для стягнення компенсації.

Заперечення
відповідача проти виплати компенсації з посиланням на те, що Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачає здійснення
компенсаційних виплат втрати частини доходів у зв'язку із порушенням термінів
їх виплати суд не приймає до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

При визначенні
розміру компенсації взято до уваги розмір компенсації позивачу за несвоєчасно
виплачену пенсію, розрахований відповідачем за дорученням суду з урахуванням
передбаченого законом понаднормового стажу (7 років) за період з 24 березня 2003
року по 01 лютого 2006 року.

Даний
розрахунок є обґрунтований, оскільки розрахований не з розміру фактично
виплаченої пенсії, а з розміру пенсії, який на думку суду мав бути виплачений
позивачу з урахуванням понаднормового стажу, та з урахуванням індексу інфляції
наростаючим підсумком.

Відмовляючи в
задоволені позовних в частині стягнення з відповідача на користь позивача
моральної (немайнової) шкоди суд першої інстанції правильно зробив висновок про
те, що позивачем не подано доказів заподіяння йому відповідачем моральної
(немайнової") шкоди.

Посилання
скаржників на те, що постанова суду першої інстанції незаконною,
необгрунтованою та прийнята з порушенням норм матеріального права не
приймаються судом до уваги, не ґрунтуються на вимогах закону. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На
підставі наведеного, керуючись: ст.ст. 198,200,205,206 Кодексу
Адміністративного Судочинства України колегія,

ухвалила:

апеляційні
скарги управління Пенсійного фронду України у м. Ірпінь Київської області та
ОСОБА_1залишити без задоволення, а постанову Ірпінського міського суду
Київської області від 27 листопада 2006 року, без зміни.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду
України протягом одного місяця.