Справа № К-30331/06
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2007-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

суддів
Васильченко Н.В., Леонтович К.Г., Матолича С.В., Харченка В.В., Чалого
С.Я.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення Лисичанської міської ради на
постанову Лисичанського міського суду від 29 червня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 06 листопада 2006 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради про стягнення недоплаченої одноразової
щорічної допомоги до Дня Перемоги учаснику бойових дій на суму 1898 грн. 75
коп. ,-

в
с т а н о в и л а:

У травні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до управління праці та соціального захисту населення
Лисичанської міської ради про стягнення
недоплаченої одноразової щорічної допомоги до Дня Перемоги учаснику бойових дій
на суму 1898 грн. 75 коп.

Постановою Лисичанського міського суду від 29 червня
2006 року, залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Луганської області від 06 листопада 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Приймаючи рішення суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач є учасником бойових дій і
згідно п. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» як учасник бойових дій має право на щорічну одноразову
допомогу в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, яка виплачується щорічно
до 05 травня. Саме право позивача на отримання грошової допомоги відповідачем
не оспорюється.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачеві виплачувалася щорічна допомога відповідно до бюджетного
законодавства у 2003р.- у розмірі 90 грн., у 2004р. - у розмірі 120 грн., у
2005р. - у розмірі - 250 грн., а повинна була виплачуватися у розмірах : у
2003р.-236,50 грн., у 2004р. - 462,25 грн., у 2005р. - 1660 грн., виходячи із
розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому суди обґрунтовано дійшли до
висновку, що відповідач порушив право позивача на отримання грошової допомоги,
встановленої цим Законом, і що борг за 2005р. становить 1410 грн.

На судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій надійшла
касаційна скарга ОСОБА_1, в якій ставиться питання про їх скасування посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для
висновку, що при розгляді справи допущено неправильне застосування чи порушення
норм матеріального та процесуального права, які передбачені ст.ст. 225-229 КАС
України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального
та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є необґрунтованими, підстави для передачі справи на
розгляд складу колегії суддів Вищого адміністративного суду України відсутні.

Керуючись статтею 2201 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а постанову
Лисичанського міського суду від 29 червня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 06 листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді (підписи)

З оригіналом згідно

Суддя Вищого
адміністративного

Суду України
Харченко В.В.