Справа № К-20130/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 року м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака
В.І.

суддів Білуги С.В.

Гаманка О.І.

Загороднього
А.Ф.

Заїки
М.М.

при секретарі Лелюку О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1
на постанову апеляційного суду Житомирської області від 30 березня 2006 року у
справі за його позовом до управління праці та соціального захисту населення
Овруцької райдержадміністрації та Овруцької міжрайонної державної податкової
інспекції про стягнення виплат, -

в с т а н о в и л а:

У
серпні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до управління
праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації та
Овруцької міжрайонної державної податкової інспекції про стягнення виплат.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області
від 28 жовтня 2005 року позов задоволено. Стягнуто з Овруцької міжрайонної
державної податкової інспекції на користь ОСОБА_1 2014,90 грн. допомоги у
зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і
підсобного господарства та 9933,24 грн. доплати до заробітної плати.
Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Овруцької
райдержадміністрації прийняти від Овруцької МДПІ платіжні документи для виплати
вказаних сум.

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 30
березня 2006 року скасовано рішення Овруцького районного суду Житомирської області
від 28 жовтня 2005 року і ухвалено нову постанову, якою відмовлено в
задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову
апеляційного суду Житомирської області від 30 березня 2006 року та залишити в
силі рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2005
року.

Колегія суддів,
перевіривши доводи касаційної скарги, постанову суду апеляційної інстанції щодо
правильного застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Абзацом 3 частини 1 статті 37 Закону
України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено,
що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного
господарства у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі 40
процентів від мінімальної заробітної плати.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 39 вищенаведеного Закону
громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться
доплата у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі двох
мінімальних заробітних плат.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів
мінімальних заробітних плат на 2003-2005 роки не вбачається будь-яких обмежень
щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми статей 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Встановлений постановою КМУ № 836 у 1996 році розмір
щорічної допомоги громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного забруднення, у зв'язку з обмеженим споживанням
продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства
та допомога громадянам, які працюють на території радіоактивного забруднення
протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому
іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет
Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то
виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними
нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме
статті 37, 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат
на 2003-2005 роки, а не Постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996р. № 836.

За таких обставин постанову суду апеляційної інстанції необхідно скасувати,
а рішення суду першої інстанції - залишити в силі як таке, що ґрунтується на
чинному законодавстві та скасоване помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у
х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Постанову апеляційного
суду Житомирської області від 30 березня 2006 року у справі за його позовом до
управління праці та соціального захисту населення Овруцької
райдержадміністрації та Овруцької міжрайонної державної податкової інспекції
про стягнення виплат скасувати.

Рішення Овруцького
районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2005 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Співак В.І.

Судді
Білуга С.В.

Гаманко О.І.

Загородній А.Ф.

Заїка
М.М.