Справа № 22а-2682/2007
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2007-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

у 1-ій інстанції Тиха І.М. Справа22а-2682/07
Тернопільський міськрайонний
суд №2а-263/07 Рядок
Доповідач:Багрій В.М.
У Х В А Л А

Іменем України

19
листопада 2007 року

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого-Багрія В.М.,

суддів: Улицького В.З., Онишкевича Т.В.

при секретарі: Фацієвича М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Тернопільського міськрайонного
суду від 7 червня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті
Тернополі

в с т а н о в и л а :

В квітні 2007р. ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті
Тернополі про визнання незаконними дій щодо
відмови у поверненні збору на обов'язкове державне пенсійне страхування
і стягнення 1111 грн. збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Посилався на те, що за договором купівлі - продажу від 2.12.2005 року він придбав
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за 110
000 грн.

При купівлі квартири він сплатив збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% його
вартості, що становить 1111 грн. Оскільки він придбавав житло, потребуючи покращення житлово-побутових умов, то у
відповідності до п.9 ст. 1 Закону України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року
не повинен був сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

16.12.2005 року та повторно 1.03.2007 року позивач звертався із заявами до
управління Пенсійного фонду України в місті
Тернополі про повернення сплаченого збору, посилаючись на те, що він не перебував на черзі осіб, які
потребують пліпшення житлових умов, оскільки за місцем його реєстрації
не ведеться облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, як це передбачено п.5.ч.1 ст.15 та ст.36 ЖК України.

Листами
управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі №12389/02 від 23.12.2005 року та № 2485/02 від 12.03.2007 року
йому відмовлено в поверненні збору на обов'язкове державне пенсійне страхування через відсутність доказів того, що він
знаходиться на обліку громадян, які потребують поліпшення
житлово-побутових умов.

Просив
повернути сплачений збір в розмірі 1111грн., оскільки відповідач відмовляється це
зробити, мотивуючи тим, що він не надав доказів того, що при купівлі квартири він потребував
покращення житлово-побутових умов.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 7 червня 2007
року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

З постановою суду першої інстанції не
погодився ОСОБА_1, подавши
на неї апеляційну скаргу.

В
апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним і
необгрунтованим.

Його сім'я в складі 3-х чоловік, він, дружина
ОСОБА_2, син ОСОБА_3, 2004 р/н, разом із сім'єю батька (тато, мама, повнолітні
брат і сестра) всього 7 чоловік проживали у приватизованій трьохкімнатніи
квартирі АДРЕСА_2 житловою площею
36.7 кв.м. - по 5.24 кв.м. на 1 чол.

Оскільки
сім'я потребувала покращення житлових умов, але не могла стати в чергу на
одержання житла за місцем свого проживання з незалежних від них причин (відсутність
такої черги), то вважає, що має право на повернення сплачених сум збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування.

Просить
скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 7 червня 2007 року
і ухвалити нове рішення по
справі, яким його позов задоволити.

Вислухавши суддю-доповідача, представника
управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі, яка просить апеляційну
скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін,
дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з
таких підстав.

Встановлено, що
2.12.2005р. ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу придбав у власність квартиру
АДРЕСА_1, при цьому сплатив збір на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 1111 грн., які
просив повернути на підставі ст..1 п.9 вказаного Закону, оскільки житло
придбане в порядку поліпшення житлових умов.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно виходив з
положень ст.36 ЖК України, згідно якої облік громадян, які потребують
поліпшення житлових умов здійснюється, як правило, за місцем проживання у
виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної та сільської
ради.

Суд встановив , що
позивач на обліку як такий, що потребує поліпшення житлових умов, не перебував.

Тернопільським
міськрайонним судом було з'ясовано, що відповідно до постанови Тернопільського
облвиконкому та президії обласної Ради профспілок від 10.01.1985р. встановлено
мінімальний розмір забезпечення житловою площею громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, в сільських місцевостях - 6,0
кв. м.

З врахуванням
того, що позивач був співвласником 1/5 частини
квартири АДРЕСА_2 і забезпечений житлової площею в розмірі 7,34 кв.м.
на кожного члена сімї суд першої
інстанції правомірно визнав його таким, що не потребує поліпшення житлових умов
в контексті положень житлового законодавства та обґрунтовано прийшов до
висновку про відмову в позову.

При цьому
правильно вважав, що житло позивач придбав для покращення своїх житлових умов
без зазначення членів сімї, ставши одноособовим
власником однокімнатної квартири
за договором купівлі-продажу.

Постанова
міськрайонного суду прийнята на підставі повно встановлених обставин справи,
об'єктивної оцінки доказів, правильно застосованих норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної
скарги колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної
скарги в частині протилежного на висновки суду не впливають, спростовуються
доказами в справі, тому підставою для задоволення апеляційної скарги бути не
можуть.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України, колегія суддів,

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського
міськрайонного суду від 7 червня
2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала протягом одного місяця може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М.Багрій

Судді :
В.З. Улицький

Т.В. Онишкевич