Справа № 22-а-140/2008
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуюча у I інстанції: Янішевська О.С. Справа № 22-а-140/08
суду Хмельницької області
ряд. стат. звіту № 48
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого - судді Олендера
І.Я.,

суддів - Кушнерика М.П., Шавеля Р.М.

при секретарі - Соколовській
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Ізяславської міської ради Хмельницької області на постанову Ізяславського
районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2007 року в справі №
2-а-42/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Ізяславської міської ради Хмельницької області про скасування рішення № 124 від
28 липня 2006 року про затвердження акту комісії по обстеженню квартири,
зобов'язання визнати квартиру непридатною для проживання та зобов'язання надати
квартиру, -

в с т а н о в и л а :

27 квітня 2007 року Ізяславським районним судом
Хмельницької області було прийнято постанову в справі № 2-а-42/07 за
адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4до Ізяславської
міської ради Хмельницької області про скасування рішення № 124 від 28 липня
2006 року про затвердження акту комісії по обстеженню квартири, зобов'язання
визнати квартиру непридатною для проживання та зобов'язання надати квартиру,
якою зобов'язано відповідача скасувати рішення про затвердження акту комісії по
обстеженню квартири, зобов'язано визнати квартиру непридатною для проживання,
зобов'язано надати позивачам квартиру та стягнути на користь позивачів 500 грн.
судових витрат.

Вказану постанову суд першої інстанції мотивував тим, що
рішенням відповідача, що оскаржується порушується конституційне право позивачів
на житло, і тому воно підлягає скасуванню, а саме право позивачів на поліпшення
житлових умов захисту, шляхом зобов'язання відповідача визнати квартиру
непридатною для проживання та виділу іншої квартири, що є придатною для
проживання.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив
відповідач - Ізяславська міська рада Хмельницької області представник якої в
поданій апеляційній скарзі покликається на те, що така прийнята з порушенням
норм процесуального та матеріального права, судом також не було враховано ряд
доказів, що мали значення для правильного вирішення справи, тому просить
постанову скасувати.

Як на доводи в своїй апеляційній скарзі представник
відповідача покликається на те, що позивачі звернулись до суду фактично за
захистом порушених житлових прав, однак судом не було враховано, що самі
позивачі порушували вимоги, передбачені ЖК України, зокрема, щодо забезпечення
схоронності житлового приміщення, оскільки більше 6-ти років в ньому не
проживали та поточних ремонтів не проводили. Крім того будь-яких порушень
законодавства та прав позивачів рішенням про затвердження акту обстеження
квартири не відбулось.

Представник апелянта - відповідача Ізяславської міської ради
Хмельницької області в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги
та просить таку задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 та представник позивачки ОСОБА_3. -
ОСОБА_5. в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги та
вважають постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просять
вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення.

Позивачі ОСОБА_1. та ОСОБА_2. в судове засідання не
явились, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце
апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4 ст.196 КАС України такий проведено
у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення
представника апелянта - відповідача на підтримання доводів апеляційної скарги,
пояснення позивача, представника позивача на заперечення проти доводів
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вбачає підстави для її задоволення.

Розглядаючи спір та приймаючи постанову про задоволення
позову в частині зобов'язання Ізяславської міської ради скасувати рішення № 124
від 28 липня 2006 року про затвердження акту комісії по обстеженню квартири суд
першої інстанції необґрунтовано виходив виключно з вимог Житлового
Законодавства України та Конституції України, в частині забезпечення права на
житло, а тому дійшов до неправильного висновку про неправомірність дій суб'єкту
владних повноважень, щодо прийняття оскаржуваного рішення.

Так, судом першої інстанції не враховано, що відповідно
до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням
принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що
відповідно до ч.1 ст.10 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”
міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та
іншими законами.

Як вбачається з матеріалів справи Ізяславською міською
радою Хмельницької області в особі її виконавчого комітету 28 липня 2006 року
на підставі повноважень та у спосіб передбачений Законом України “Про місцеве
самоврядування в Україні” на підставі Акту обстеження стану жилого будинку
(жилого приміщення) з ціллю встановлення його відповідності санітарним
технічним вимогам і визнання жилого будинку (жилого приміщення) непридатним для
проживання від 27.07.2006 року та Постанови КМУРСР № 189 від 26.04.1984 року
“Про порядок обстеження стану житлових будинків з метою встановлення їх
відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих
приміщень непридатними для проживання” було прийнято рішення № 124 Про
затвердження Акту комісії по обстеженню квартири, яким було затверджено вище
вказаний акт обстеження квартири №АДРЕСА_1 в м.Ізяслав, та визнано таку
придатною для проживання, яка потребує капітального ремонту (а.с.44).

Як вбачається з матеріалів справи таке рішення прийнято
на підставі Акту (а.с.43), тобто обґрунтовано, та позивачами не наведено
жодного доказу, що таке суперечить вимогам Закону України “Про місцеве
самоврядування в Україні” та Постанови КМУРСР № 189 від 26.04.1984 року “Про
порядок обстеження стану житлових будинків з метою встановлення їх
відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих
приміщень непридатними для проживання”.

Колегія суддів вважає, що дії
відповідача узгоджуються з вимогами ст.7 Конституції України згідно
якої в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування, та ст.144
Конституції України відповідно до якої органи місцевого самоврядування в межах
повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до
виконання на відповідній території, а тому визнає, що відповідач у справі,
приймаючи оскаржуване рішення, станом на час його прийняття, діяв на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і чинними законами
України, тобто правомірно, що ним доведено, як в суді першої так і апеляційної
інстанції.

При прийняті постанови в цій частині суд першої інстанції
не врахував, що згідно вимог ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім
випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, та що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що з огляду на вище наведене
відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, що вказує на
відсутність порушення прав та охоронюваних інтересів позивачів в сфері
публічно-правових відносин.

Крім того колегія суддів встановила, що розглядаючи спір
та приймаючи постанову про задоволення позову в частині зобов'язання визнати
квартиру непридатною для проживання та зобов'язання надати позивачам квартиру,
суд першої інстанції виходив з того, що поданий на розгляд в цій частині спір підвідомчий
адміністративним судам.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись
не можна, оскільки колегією суддів апеляційного суду встановлено, що позивачі
звернулися з позовом до відповідача, в якому ними фактично ставляться вимогами
про захист їх житлових прав, відносини з приводу реалізації та захисту яких
регулюються житловим законодавством.

Таким чином, з огляду на зміст позовної заяви, характеру
спірних правовідносин, та обставин встановлених судом першої інстанції, слід
зробити висновок, що в даному випадку наявний спір про право на житло, яке
підлягає захисту на підставі норм Житлового кодексу України в порядку
цивільного судочинства.

Однак, незважаючи на це судом першої інстанції в цій
частині ухвалено по даній справі постанову в порядку адміністративного
судочинства, з чого слід зробити висновок, що суд вважав дану справу
адміністративною і при її вирішені керувався нормами КАС України, що регулюють
вирішення справ адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів, як зазначено вище, не погоджується з
висновками суду першої інстанції в цій частині та вважає їх неправильними.

Так, відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,
прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Згідно п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.15 глави 2 ЦК України суди
розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених,
невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а
також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з
приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з
публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а
також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних
договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках,
встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим
процесом чи процесом референдуму.

Згідно п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває
провадження в справі, якщо справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної
інстанції вважає, що компетенція Ізяславського районного суду Хмельницької
області, як адміністративного суду не поширюється на спір в даній частині, що
виник з житлових правовідносин, який не є публічно-правовим, а тому постанова в
цій частині підлягає скасуванню, із закриттям провадження в справі.

Поряд з цим, позивачі вправі звернутись до суду для
вирішення спору в цій частині в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вище наведене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, не
об'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, не відповідає вимогам
ст.ст.2,10,11,71,72,86,138,143,159,161-163 КАС України, прийнята з порушенням
норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги її
спростовують.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 202, 203, 205, 207 КАС України колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Ізяславської міської ради Хмельницької
області задовольнити.

Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької
області від 27 квітня 2007 року в справі № 2-а-42/07 за адміністративним
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4до Ізяславської міської ради
Хмельницької області про скасування рішення № 124 від 28 липня 2006 року про
затвердження акту комісії по обстеженню квартири, зобов'язання визнати квартиру
непридатною для проживання та зобов'язання надати квартиру ,- скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4до
Ізяславської міської ради Хмельницької області про скасування рішення № 124 від
28 липня 2006 року про затвердження акту комісії по обстеженню квартири, -
відмовити за безпівдстаністю.

Провадження в справі в частині позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4до Ізяславської міської ради Хмельницької області про
зобов'язання визнати квартиру непридатною для проживання та зобов'язання надати
квартиру, - закрити.

Постанова набирає законної сили негайно після
проголошення.

На постанову апеляційного суду може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий І.Я.Олендер

Судді
М.П.Кушнерик

Р.М.Шавель