Справа № 22а-188ас/2007
Суддя: Червинська М.Є.
Дата ухвалення: 2007-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 22а-188 ас Головуючий
Категорія 38 Доповідач
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2007
року Апеляційний
суд Донецької області в складі

Головуючої: Червинської М.Є. Суддів: Лісового О.О.,
Сукманової Н.В. При секретарі Баранові В.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Краматорського міського суду від 27 листопада 2006
року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх
справ України в Донецькій області, Краматорського міського відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області,
відділення Державного казначейства у місті Краматорську про стягнення
компенсації за речове майно, компенсації за продовольчі пайки, відшкодування
моральної шкоди,

Встановив:

Постановою Краматорського міського
суду від 27 листопада
2006 року
позовні вимоги ОСОБА_1задоволені частково, з Краматорського MB
ГУМВС України в Донецькій області стягнуто на користь ОСОБА_2 грошова
компенсація за не отриманий формений одяг в сумі 2152, 20 гривень, в решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати постанову, ухвалити нову постанову про задоволення його
позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що висновки

2

суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах
матеріального права, не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції встановив, що
позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, з 15.11.2005 року звільнений
зі служби за п. 64 „б"
через хворобу. Під час проходження служби позивач не отримував формений одяг,
суд дійшов до висновку, що позивач має право на отримання грошової компенсації
за не отриманий одяг в межах трирічного строку позовної давності, тому стягнув
на користь позивача 2152,20
гривень, та відмовив в задоволенні позову про стягнення грошової
компенсації за харчування, оскільки законом зазначена компенсація не
передбачена, відмовив в позові про відшкодування моральної шкоди за тих підстав,
що за виниклих правовідносин не передбачене відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач
підтримав апеляційну скаргу, представники відповідачів просили скаргу залишити
без задоволення.

Заслухавши доповідача, доводи
позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова
суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення компенсації за не
отримані продукти харчування та в частині відмови в задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди залишенню без змін, в решті частині зміні з
наступних підстав:

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову
або ухвалу суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Апеляційний суд вважає, що
постанова суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про
стягнення компенсації за харчування та відмови в задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди відповідає фактичним обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права.

Встановлено, що позивач проходив
службу в органах внутрішніх справ, звільнений зі служби з 15 листопада 2005 року.
Звернувшись до суду з позовом, позивач наполягав на тому, що він під час
проходження служби не отримував продовольчі пайки та за законом має право на
грошову компенсацію.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 1993 року № 964 „Про
забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил та інших
військових формувань, утворених відповідно до законодавства, постановою
Кабінету Міністрів України від 12
березня 1996 року № 316 із змінами від 18.02.1988 року та від 14.04.1999 року „Про норми
забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та
інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства,
військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства
внутрішніх справ" були передбачені норми забезпечення продовольчими
пайками військовослужбовців під час проходження служби та розмір грошової
компенсація за продовольчі пайки.

Зазначена постанова від 12.03.1996 року № 316 втратила
чинність згідно постанови Кабінету України від 29 березня 2002
року № 426.

3

За таких підстав
суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що оскільки на час
звільнення позивача зі служби законом та нормативними актами не була передбачена
грошова компенсація за продовольчі пайки, підстав для задоволення позову в
зазначеній частині не було.

Суд першої інстанції правильно
відмовив позивачу в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди,
оскільки за виниклих правовідносин законом не передбачено відшкодування
моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині були
предметом дослідження суду першої інстанції, висновки суду вони не
спростовують.

Проте з висновками суду першої
інстанції щодо стягнення грошової компенсації за речове майно в межах
трирічного строку погодитись неможливо.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 27 серпня 1997 року № 925 „Про форму одягу
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та
військовослужбовців внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ"
затверджені зразки форми одягу осіб рядового і начальницького складу органів
внутрішніх справ, норми забезпечення, правила носіння предметів обмундирування,
взуття тощо.

Відповідно до зазначеної постанови
наказом Міністерства внутрішніх справ України від 5.12.2003 року № 1489 затверджено
Положення про забезпечення речовим майном органів внутрішніх справ та
військовослужбовців внутрішніх військ МВС України. Пунктом 3.21. вказаного
Положення передбачено, що при звільненні осіб рядового та начальницького складу
з органів внутрішніх справ, офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців за
контрактом з внутрішніх військ з ними здійснюються розрахунки за речове майно
на день звільнення. При цьому днем звільнення є дата виключення зі списків
особового складу наказом начальника органу внутрішніх справ, командира
військової частини.

Відповідно до п. 3.26 Положення
замість не виданих своєчасно предметів речового майна, на які настали нові
терміни видачі, дозволяється видавати грошову компенсацію.

Встановлено, що на день звільнення позивача з органів
внутрішніх справ з 15.11.2005
року, відповідно до зазначених наказу та Положення, відповідач
Краматорський MB ГУМВС України в Донецькій області повинен був сплатити
позивачу компенсацію за не отриманий одяг, відповідач визнавав право позивача
на отримання компенсації, оскільки видав йому 22.11.2005 року довідку щодо розміру заборгованості за одяг (а. с. 13).

Оскільки наказом та Положенням було
передбачене право позивача на отримання грошової компенсації на день
звільнення, право позивача порушене саме з цього часу. До суду позивач
звернувся 9.10.2006 року в
межах встановлено ст. 99
КАС України строку на звернення до суду за захистом порушеного права.

Вказані пункти наказу МВС України
та Положення скасовані наказом Міністра внутрішніх справ від 30.12.2005 року, проте
зазначений наказ не може бути поширений на позивача, який звільнений зі служби
під час дії наказу та Положення від 5.12.2003
року.

За таких обставин на користь
позивача підлягає стягненню компенсація за не отриманий одяг в розмірі 6359,46 гривень,
відповідно до довідки відповідача.

4

Відповідно до вимог п.1 ч.І ст. 201 КАС України
підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по
суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосування норм
матеріального чи процесуального права. Оскільки висновки суду в зазначеній
частині не відповідають нормам матеріального права, апеляційний суд змінює
постанову та задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення компенсації за
формений одяг.

Керуючись ст.
ст. 198, 200, п.З ч.І
ст. 202 КАС
України, апеляційний суд

Постановив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Краматорського міського суду від 27 листопада 2006 року в частині
стягнення компенсації за формений одяг змінити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Краматорського міського
відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій
області компенсацію за речове майно в розмірі 6359,46 гривень (
шість тисяч триста п"ятьдесят дев"ять гривень 46 копійок).

В решті частині постанову залишити
без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом місяця з дня набрання законної сили.