Справа № К-24225/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2007-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

25 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді Ліпського
Д.В.

суддів:
Амєліна С.Є., Федорова М.О., Цуркана М.І., Юрченка В.В.,

секретар: Мудрицька Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської митниці про визнання
відмови начальника Ізмаїльської митниці в прийнятті на роботу в Ізмаїльську
митницю неправомірним, та зобов'язання прийняти на роботу в Ізмаїльську митницю
на вільну вакантну посаду за касаційною скаргою Ізмаїльської митниці на
постанову апеляційного суду Одеської області від 7 червня 2006 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до начальника Ізмаїльської митниці в якій просив
визнати відмову начальника Ізмаїльської митниці в прийнятті на роботу в
Ізмаїльську митницю неправомірною, та зобов'язати прийняти на роботу в
Ізмаїльську митницю на вільну вакантну посаду. Свої вимоги мотивував тим, що 1
грудня 2005 року його було попереджено про звільнення у зв'язку з ліквідацією
Придунайської митниці, в якій він працював. У той же день він написав заяву на
ім'я начальника митниці про прийняття на роботу за переведенням в Ізмаїльську
митницю на любу вакантну посаду . Своїм листом від 26 січня 2006 року начальник
Ізмаїльської митниці відмовив йому у прийнятті на роботу, мотивуючи тим , що
він будучи посадовою особою Придунайської митниці неналежним чином виконав свої
посадові обов'язки , та скоїв злочин , передбачений ч.2 ст.367 КК України та у відповідності
до ст. 412 МК України не має права та можливості прийняти його на роботу в
Ізмаїльську митницю.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 7 березня
2006 року в задоволенні позову було відмовлено.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 7 червня 2006 року
рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове судове рішення про
задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся
з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, оскільки суд
апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального та
процесуального права. Зокрема, судом порушено вимоги ст.412 МК України, щодо
неможливості прийняти на роботу в митні органи особу, яка була засуджена;
висновки суду не відповідають обставинам справи, щодо правонаступника, оскільки
відбулася ліквідація Придунайської митниці.

Заслухавши
доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши доводи касаційної скарги за
матеріалами справи , колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив з того,
що фактично Ізмаїльська митниця після ліквідації Придунайської митниці стала
правонаступником останньої, а оскільки позивач на час ліквідації працював в
Придунайській митниці у відповідача не було законних підстав відмовити позивачу
у прийнятті на роботу.

Згідно
п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником лише у
випадках : змін в організації виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Відповідно до зазначеної норми Закону звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника,
за його згодою, на іншу роботу.

Відмова відповідача про прийняття позивача, за його заявою, на любу
вакантну посаду мотивована тим, що останній неналежним чином виконував свої
службові обов'язки, що потягло за собою тяжкі наслідки, скоїв злочин,
передбачений ч.2 ст.367 КК України, у чому визнав себе винним. Така відмова
відповідача відповідає вимогам митного законодавства.

Оскільки, ч.1 ст.412 МК України передбачено, що на службу до митних
органів, спеціалізованих митних установ приймаються громадяни України , які
здатні за своїми діловими і моральними якостями , виконувати завдання ,
покладені на митну службу України, то відмова Ізмаїльської митниці в прийнятті
позивача на роботу здійснена правомірно.

Крім
того, судом апеляційної інстанції невірно розтлумачені положення ст.36 КЗпП
України, оскільки, як правильно встановлено судом першої інстанції, в даному
випадку відбулася ліквідація Придунайської митниці.

Інших підстав для скасування рішення суду першої
інстанції апеляційний суд у своєму рішенні не вказав. Тому колегія суддів
Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції скасовано помилково.

Оскільки судом апеляційної інстанції
невірно застосовано норми матеріального права та помилково скасовано рішення
суду першої інстанції, то рішення суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню з залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 226, 230 КАС України, колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А :

Касаційну скаргу Ізмаїльської митниці задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 7 червня 2006 року
скасувати, а рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 7
березня 2005 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст.ст. 237
КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ :

СУДДІ
: