Справа № К-12034/07
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2007-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої:

Фадєєвої Н.М.

Суддів:

Гончар Л.Я.

Маринчак Н.Є.

Леонтович К.Г.

Чалого С.Я.

при секретарі : Коротких В.В.

з участю представника Уманської
об'єднаної державної податкової інспекції - Бодревської Ірини
Володимирівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за касаційною скаргою Уманської об'єднаної державної
податкової інспекції на рішення господарського суду Черкаської області від 17
лютого 2005 року та постанову Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 5 квітня 2005 року по справі за позовом приватного
підприємця ОСОБА_1 до Уманської об'єднаної державної податкової інспекції про
визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -

в
с т а н о в и л а :

Приватний підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Уманської об'єднаної державної податкової
інспекції про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 13 та 14
жовтня 2004 року про донарахування штрафних санкцій за порушення податкових зобов'язань.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що 25 жовтня 2004 року
ним до Уманської ОДПІ подано скаргу на спірні рішення. В порушення положень
підпункту 5.2.2. пункту 5.2. статті 5 Закону України ”Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
відповідачем скарга позивача розглянута лише 27.12.2004 року і направлено
рішення про результати розгляду скарги №30861/10 від 27.12.2004 року, яким в
задоволенні скарги формально відмовлено. У зв'язку з ненаданням обґрунтованої
відповіді у передбачений законом строк заявник вважає, що скарга його вважається задоволеною.

У ході перевірки податковим органом не встановлено підстави надходження тих
чи інших коштів на рахунок, а тому не може виключатись можливість надходження
коштів за різними видами цивільно-правових договорів, умови яких і повинні
враховуватись при визначенні розмірів валового доходу підприємця. В акті також зроблені незаконні висновки про
відсутність квитанцій про сплату
ринкового збору та відсутність ведення обліку підприємцем.

Відповідно до пункту 6 Указу Президента України ”Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” суб'єкти
господарської діяльності, що перебувають на спрощеній системі оподаткування не
сплачують податок на доходи фізичних осіб, у зв'язку з чим в податкового органу
відсутні правові підстави до нарахування податкових зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб підприємцю з 01 січня 2004 року, так як саме з вказаної дати
позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, про що свідчить свідоцтво
про сплату єдиного податку від 01.01.2004 року. Статтею 9 Закону України ”Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” не передбачено обов'язкового використання реєстратора
суб'єктами підприємницької діяльності, що перебувають на спрощеній системі
оподаткування, тому незаконним є нарахування штрафних санкцій за незастосування РРО.

Просив суд визнати недійсними податкових
повідомлень-рішень №/0/3424/25732 від 14.10.2004 року,
№№/0/3445/25834, /0/3446/25833 від 13.10.2004 року

Рішенням господарського суду Черкаської області від 17 лютого 2005 року,
залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 5 квітня 2005 року, позов приватного підприємця ОСОБА_1 задоволено.

У поданій касаційній скарзі Уманської ОДПІ, з посиланням на порушення
судами норм матеріального і процесуального права, просило скасувати оскаржувані
судові рішення та постановити нове, про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 5.2.2. п.5.2 ст.5 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив
суму податкового зобов'язання або прийняв
будь-яке рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або
виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків
має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього
рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами,
розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати.
Скарга повинна бути подана контролюючому органу протягом 10 днів, наступних за
днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення
контролюючого органу, що оскаржується.

За правилами вказаної норми Закону №2181-ІІІ контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його
протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника
податків на його адресу поштою з
повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Як вбачається з матеріалів справи скарга позивача надійшла на адресу
Уманської ОДПІ 26 жовтня 2004 року . Рішенням
податкової інспекції за № 30861/10 від 27 грудня 2004 року
повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга ОСОБА_1 - без задоволення.

Частиною другою п.п.5.2.2.
п.2.2. ст..5 Закону №2181-ІІІ
передбачено, що з урахуванням положень пункту 16.2 статті 16 цього Закону
керівник відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про
продовження строків розгляду скарги платника податків понад строки, визначені в
абзаці першому цього підпункту, але не більше шістдесяти календарних днів, та
письмово повідомити про це платника податків до закінчення двадцятиденного
строку, зазначеного в абзаці першому цього підпункту.

В рішенні ОДПІ від 27 грудня 2004 року зазначено, що рішенням від 15
листопада 2004 року продовжено строк розгляду скарги до 25 грудня 2004 року.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази направлення цього рішення суб'єкту
підприємницької діяльності. Не були ці докази надані ні апеляційному, ні касаційному суду.

Незаслуговуючими на увагу є доводи касатора з приводу того, що ним не надавалися
суду першої інстанції докази
відправлення позивачу рішення
про продовження строку розгляду його скарги, оскільки судом не
з'ясовувалися обставини, які стосувалися дотримання строків розгляду скарги
ОСОБА_1

З змісту позовної заяви випливає, що
однією з підстав визнання
недійсними податкових повідомлень-рішень
позивач вважав саме порушення
податковою інспекцією порядку
розгляду його скарги .

У разі наявності у відповідача
заперечень проти цих вимог , він повинен
був відповідно до вимог ст.. 33 ГПК України
обґрунтувати ці заперечення
належними доказами.

У відповідності до ч.3 п.п.5.2.2.
п.5.2. ст..5 Закону №2181-ІІІ якщо вмотивоване рішення за скаргою платника
податків не надсилається йому протягом двадцятиденного строку або
протягом строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу, така
скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня,
наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається повністю
задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника контролюючого
органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків
до закінчення двадцятиденного строку, зазначеного в абзаці першому цього підпункту.

Виходячи з обставин справи та зазначених норм матеріального права,
господарські суди дійшли вірного висновку
про задоволення позову ОСОБА_1 про визнання недійсними оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

За правилами ч.1 ст. 224 КАС України, якщо суди не допустили порушень норм матеріального і процесуального
права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, то суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без задоволення. а судові рішення - без змін.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст., ст.220, 221, 224, 230 КАС України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Уманської
об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Черкаської області від 17 лютого 2005 року та постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 5 квітня 2005 року
- без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді :