Справа № К-25744/06
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2007-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2007 року м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України у складі :

Суддів: Бутенка В. І.,

Лиски Т. О. (доповідач),

Панченка О. І.,

Сороки М. О.,

Весельської Т. Ф.,

При секретарі Ліщинській В. О.,

З участю представника Державного
територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» - Авраменко Д.
В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Державного територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця», Управління праці та соціального захисту населення
Овруцької районної державної адміністрації про стягнення невиплачених
коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2006 року, -

В С
Т А Н
О В И
Л А :

У лютому 2006 року ОСОБА_1 звернулась до Овруцького районного суду
Житомирської області з позовом до Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна залізниця», Управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної державної адміністрації про стягнення
невиплачених коштів за період з 01.01.03 по 31.12.05, що передбачені ст. 37 та
ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 24590,40 грн.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 20 квітня
2006 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного
територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» шляхом
списання з розрахункового рахунку Управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1(та на
дитину) допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування
місцевого виробництва (ст.. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») за період з
01.03.03 по 31.12.05 в сумі 6306,8 грн. та доплату до заробітної плати (ст.. 39
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи») в сумі 15767 грн. В задоволенні решти
вимог відмовлено за безпідставністю.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2006 року
постанова суду першої інстанції скасована та ухвалена нова, якою в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі на постанову Апеляційного суду Житомирської області від
21 червня 2006 року ОСОБА_1 ставить питання про скасування постанови суду
апеляційної інстанції в зв'язку з
неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та
залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що конкретні
розміри всіх доплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
встановлені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.96 № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які потерпіли внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного
бюджету України. Саме в таких розмірах позивачу виплачувалася грошова допомога
в зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства (по 2,10 грн. на 3 чол. щомісячно - а.с. 6),
доплата до заробітної плати (по 10,50 грн. а.с.6).

Однак з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Законом України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” не уповноважено Кабінет
Міністрів України зменшувати конкретні суми компенсацій і допомоги, змінювати
розмір допомоги на оздоровлення, встановлений Законом.

Частиною 1 статті 67 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” було встановлено, що конкретні розміри
всіх доплат, пенсій і компенсацій (передбачених цим
Законом) підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни
індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та обумовлену цим необхідність їх адекватного
соціального захисту, Верховна Рада України вже у 2006 році доповнила Закон
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” статтею 71, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими
законами, крім законів про внесення змін до цього Закону (Закон № 231-V від 5
жовтня 2006 року).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92
Конституції України, виключно законами визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а статтею 75 Конституції встановлено, що єдиним органом
законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція
не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним
органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення
законів.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із загальних
засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні
даного спору, і правильно застосував ст. 37 та ст. 39 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, а не постанову Кабінету Міністрів України № 836.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

В зв'язку з тим, що постановою
Апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2006 року постанова
Овруцького районного суду Житомирської області від 20 квітня 2006 року була
скасована помилково, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення
постанови суду першої інстанції в силі.

Керуючись ст.ст.
221, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В
А Л И
Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2006 року
скасувати.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 20 квітня 2006
року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає,
крім випадків, передбачених ст.. 237 КАС України.

Судді :

В.
І. Бутенко

Т.
О. Лиска

О.
І. Панченко

М.
О. Сорока

Т.
Ф. Весельська