Справа № к-23592/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого
Співака В.І.,

суддів Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

Заїки М.М.,

Загороднього А.Ф.,

при
секретарі Дашківській О.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Житомирської області від 24.05.2006р.
по справі за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі та обласного
центру по нарахуванню та виплаті пенсій та допомоги головного управління праці
та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації
про стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», -

встановила:

У 2005 році позивачі звернулися
до Овруцького районного суду Житомирської області з позовами до управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі та обласного центру по нарахуванню та виплаті пенсій та
допомоги головного управління праці та соціального захисту населення
Житомирської обласної державної адміністрації про стягнення невиплачених
коштів, передбачених Законом України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області
від 22.02.2006р. позови було задоволено частково. Стягнуто з обласного центру з
нарахування та виплати пенсій та допомоги Головного управління праці та
соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації на
користь ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 допомогу у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого виробництва за період з 01.11.2002р. по
01.11.2005р. в сумі 2 358, 6грн., ОСОБА_7 - 2 271, 6грн., ОСОБА_6 - 2 315,
1грн., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - 3 030грн., та щорічну допомогу на оздоровлення на користь
ОСОБА_5 за період з 2002р. по 2004р. в сумі 3 279, 9грн. Стягнуто з управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому районі на користь ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного забруднення за період з 01.11.2002р. по 01.11.2005р.
в сумі 7 866, 8грн. та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як осіб,
віднесених до категорії 4 в сумі 644, 62грн., ОСОБА_6 - 7 721, 8грн. та 615,
45грн, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - 15 150грн. та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як осіб, віднесених до категорії 3 в сумі 955, 35 на користь ОСОБА_4,
і 1060, 26грн. - ОСОБА_5. В решті вимог було відмовлено.

Постановою апеляційного
суду Житомирської області від 24.05.2006р. апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі було
задоволено. Постанову Овруцького районного
суду Житомирської області від 22.02.2006р. скасовано, у задоволенні позовів
відмовлено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали касаційну скаргу, в якій просять постанову апеляційного суду Житомирської області від 24.05.2006р. скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши наведені доводи в касаційній
скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції було
встановлено, що позивачі проживають в с. Заріччя, с. Теклівка, с. Гошів, м.
Овруч, які віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю та зони
гарантованого добровільного відселення, є потерпілими внаслідок Чорнобильської
катастрофи категорії 3 та 4, а ОСОБА_5 - учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 2. Оскільки позивачам компенсаційні виплати,
передбачені Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплачувалися в абсолютних розмірах, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996р. № 836, а не статей 37, 39, 48 та 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вони звернулася до суду.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що
громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного
господарства у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі 40
процентів від мінімальної заробітної плати, у зоні посиленого радіоекологічного
контролю - 30 процентів.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 39 вищенаведеного Закону
громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться
доплата у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі двох
мінімальних заробітних плат, у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 1
мінімальна заробітна плата.

Абзацом 4 частини 4 статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено,
що щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС категорії 2 виплачується в
розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Згідно частини 7 статті 48 вищенаведеного Закону розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів
мінімальних заробітних плат на 2002-2005 роки не вбачається будь-яких обмежень
щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми статей 37, 39, 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Встановлені постановою КМУ № 836 у 1996 році розміри
компенсаційних виплат особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи протягом тривалих років не
змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України.
Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному
будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні
даного спору, застосуванню підлягають саме статті 37, 39, 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та
законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат на 2002-2005 роки, а не
Постанова Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26.07.1996р. № 836.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно
до закону і скасоване помилково, а тому касаційна скарга підлягає задоволенню,
рішення суду апеляційної інстанції скасуванню, а рішення суду першої інстанції
слід залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 230
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
та ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову апеляційного суду Житомирської області від 24.05.2006р. -
скасувати.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від
22.02.2006р. по справі за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до управління Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі та обласного центру по нарахуванню та виплаті пенсій та допомоги
головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської
обласної державної адміністрації про стягнення невиплачених коштів,
передбачених Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Співак

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко

М.М. Заїка

А.Ф. Загородній

Згідно з оригіналом Суддя
С.В. Білуга