Справа № 2а-1100/2007
Суддя: Руденко В.В.
Дата ухвалення: 2007-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1100
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12
грудня 2007 року Ялтинський міський
суд Автономної республіки Крим

в складі: головуючого
судді - Руденко В.В.

при
секретарі - Чорній О.В..

розглянувши у
відкритому судовому
засіданні в залі суду
в м. Ялті

адміністративну
справу за позовом

ОСОБА_1до Ялтинської міської
санітарно-

епідеміологічної
станції (далі СЕС) про визнання
неправомірними дій та

спонукання
до вчинення певних дій,

встановив:

позивач просить суд визнати неправомірними
дії Ялтинської міської СЕС

по
наданню йому негативного висновку з питання погодження проекту відводу

земельної
ділянки для будівництва будинку та господарських споруд орієнтовною

площею
0,15 га, розташованого за адресою: м. Ялта, смт. Виноградне, район

Нижнього
Магобінського водосховища; зобов'язати Ялтинську міську СЕС надати

йому
позитивний висновок про погодження відводу вказаної земельної ділянки для

будівництва;
стягнути на його користь витрати, які він поніс за надання йому

юридичної
допомоги юридичною фірмою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновок
Ялтинської міської СЕС про

непридатність
земельної ділянки, яку він хоче отримати у власність, для

будівництва
та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та

споруд
(присадибна ділянка) зроблений відповідачем без урахування фактичних

обставин
та діючого законодавства України.
Головною позицією негативного

висновку
на думку СЕС є недотримання зони санітарної охорони від Нижнього-

Магобінського
водосховища. Однак зона санітарної охорони цього водосховища

ніколи
і ніким у встановленому законом порядку не визначалась та не

затверджувалась.
Посилання на порушення Правил „Планування та забудови

території”,
ДБН 360-92 „Планування та забудова міських та сільських поселень”

стосується
дотримання тих же зон санітарної охорони водосховища, які ніким не

встановлені.

Стаття 93-я Водного кодексу України, про
яку йде мова у висновку,

регламентує
порядок встановлення меж зони санітарної охорони водних об'єктів і

сама
по собі не може бути підставою для негативного висновку при відсутності

самої
зони санітарної охорони.

Не відповідає вимогам закону і позиція
відповідача про надання

технічного
висновку ВПВКГПБК, оскільки надання подібного документа при вирішені

питання
про відвід земельної ділянки не передбачено ст. 118 п. 9 Земельного

кодексу
України. Саме цим законом обмежено
перелік узгоджень відповідних

органів
при розробці проекту відведення земельної ділянки. Вказаний перелік не

передбачає
висновки підприємств водопровідно-каналізаційного господарства при

вирішені
питань по узгодженню проекту відводу земельної ділянки для

індивідуального
будівництва.

Окрім того, позивач заявив, що він просив
у відповідача дати йому

висновок
відносно земельної ділянки площею 0,15 га, однак Ялтинська міська СЕС

надала
йому висновок відносно земельної ділянки в десять разів меншої - площею

0,015
га.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав і заявив,

що
негативний висновок щодо вибору земельної ділянки під забудовуОСОБА_1 Ялтинська
СЕС видала відповідно до вимог діючого законодавства. Земельна

ділянка,
на яку претендує позивач, знаходиться в межах зони санітарної охорони

від
Нижнього Магобінського водосховища де заборонено розташування жилих та

суспільних
будівель. Вказане водоймище є джерелом питної води для населення

міста
Ялта.

Як пояснив в судовому засіданні
представник відповідача, ніяких даних

про
встановлення охоронної зони навколо Нижньо-Магобінського водосховища у них

нема
і доказів про встановлення такої охоронної зони у вказаному районі вони

суду
надати не можуть. Однак вони вважають, що навіть за відсутності меж зони

санітарної
охорони відводити земельні ділянки під забудову поблизу водоймища

недопустимо.

Надання технічних умов на водопостачання
та каналізацію вони вимагають

для
встановлення джерела водопостачання, що регламентовано Наказом МОЗ України

№
160 від 11 лютого 2000 року.

Дослідивши надані докази суд вважає, що
позовна заява підлягає повному

задоволенню
з наступних підстав.

17
липня 1997 року України ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і

основоположних
свобод (далі Конвенція) від 04 листопада 1950 року і тим самим

взяла
на себе зобов'язання гарантувати права, закріплені в ній та визнала

Юрисдикцію
Європейського суду з прав людини з питань тлумачення й застосування

цієї
Конвенції. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України положення

Конвенції
є частиною національного законодавства України, тобто суди при

розгляді
та вирішенні справ повинні застосовувати конвенційні норми. Наведене

положення
було додаткового закріплено і в ст. 17 Закону України „Про виконання

рішень
та застосування практики Європейського суду з прав людини” від 23 лютого

2006
року № 3477-IV, яка передбачає, що суди, розглядаючи справи застосовують

Конвенцію
та практику Суду як джерело права.

Пунктом
1 ст. 6 Конвенції серед конвенційних
прав, які повинні гарантуватись

державами,
закріплено право кожного при визначені його цивільних прав або обов'

язків
на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку

незалежним
та безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Вказане
положення затверджено і в ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного

судочинства
України, відповідно до якої кожному гарантується право на захист

його
прав, свобод і інтересів незалежним і неупередженим судом.

Це
означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України,

іноземець,
або особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи

порушені
або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації,

або
мають місце інші порушення прав і
свобод.

Як
встановлено в судовому засіданні рішенням № 98 15-ої сесії 5-го скликання

Лівадійської
селищної ради від 18 травня 2007 рокуОСОБА_1 дано дозвіл

на
складання проекту землеустрою по відводу у власність земельної ділянки

площею
0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку,

господарських
будов і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АРК, м. Ялта,

смт.
Виноградне, в районі Нижнього Магобінського водосховища.

Цим
же рішенням Ради позивач зобов'язаний був розробити генеральний план

земельної
ділянки та погодити його з управлінням головного архітектора м. Ялти.

Згідно
з п. 9 ст. 118 Земельного кодексу України проект відводу земельної

ділянки
погоджується з органом по земельним ресурсам, природоохоронними та

санітарно-епідеміологічними
службами, органом архітектури і подається на

розгляд
відповідної державної місцевої адміністрації або органу місцевого

самоврядування.
Перелік вказаних в цій нормі служб є вичерпним. Не визначив

законодавець
і порядку, в якому з кожним окремим органом має бути здійснене

погодження
земельної ділянки.

11
жовтня 2007 року позивач звернувся про отримання висновку на погодження

проекту
відводу земельної ділянки до Ялтинської санітарно-епідеміологічної

станції
як до органу санітарно-епідеміологічної служби, вказаному в п. 9 ст.

118
Земельного кодексу України.

15
листопада 2007 року йому був виданий висновок № 726 відповідно до якого

земельна
ділянка площею 0, 01500 га в АР Крім, м. Ялта смт. Виноградне, район

Нижнього
Магобінського водосховища на придатна для будівництва та

обслуговування
житлового будинку та господарських споруд тому що:

-
не дотримані зони санітарної охорони від Нижньо-Магобінського водосховища, в

порушення
п.п. 7.7 ДСП № 173 від 19 червня 1996 року „Планування та забудова

населених
пунктів та п. 8.11 ДБН 360-92 „Планування та забудова міських і

сільських
поселень”.

-
Закону України „Про питну воду та питне водозабезпечення” № 2918-111;

-
водного кодексу України ст. 93;

- СНіПа п. 10.8 „Водопостачання зовнішня сіть
та споруди” № 2.4.02-84;

- не надано ТВ ВПВКГПБК.

-
висновок екологічної інспекції;

-
довідка ЯМУЗР.

Висновок відповідача не відповідає закону,
фактичним обставинам і на

думку
суду є неправомірним та незаконним.

Так,
відповідно до наданих документів позивачу дали дозвіл на розробку проекту

відводу
земельної ділянки площею 0,1500 гектара. Однак Ялтинська санітарно-

епідеміологічна
станція дала позивачу свій негативний висновок лише відносно

земельної
ділянки площею 0,015 гектара, що в десять разів менше ділянки, яку

повинен
проектувати позивач. Не відповідає фактичним обставинам висновок

відповідача
про недотримання позивачем зони санітарної охорони Нижнього

Магобінського
водосховища. Відповідно до ст. 93 Водного кодексу України, на яку

в
своєму висновку посилається відповідач, межі зон санітарної охорони водних об'

єктів
встановлюються місцевими радами на їх території за погодженням з

державними
органами санітарного контролю, охорони навколишнього природного

середовища,
водного господарства та геології.

Як
встановлено при розгляді справи по суті в районі водосховища „Магобі-1”

(Нижнє
Магобінське водосховище) межі зони санітарної охорони у встановленому

законом
порядку не встановлювались.

Відповідно
до листа Лівадійського селищного голови № 02/14-1447 від 30

листопада
2007 року в районі водосховища „Магобі-1” (Нижнє Магобинське

водосховище) межі Зони санітарної охорони, передбачені
законом України „Про

питну
воду та питне водозабезпечення” Лівадійською селищною радою не

встановлювались.

З
відповіді начальника Кримського басейного управління водних ресурсів №

1331-07
від 09 листопада 2007 року на адресу позивача ОСОБА_1,

запропонована
йому для будівництва та обслуговування житлового будинку та

господарських
будівель і споруд земельна ділянка відповідно до ст. 88 Водного

кодексу
України не розташована в межах прибережної захисної зони водоймища,

обмежень
в користуванні нею не передбачено водним законодавством.

Згідно
висновку головного архітектора м. Ялти від 12 липня 2007 року

рекомендовано
передати земельну ділянку у власністьОСОБА_1, оскільки

вказана
ділянка в межі об'єктів, які потребують дотримання санітарно-захисної

зони
не входить, природні джерела на ділянці та навколишній території відсутні;

розташована
ділянка за межами охоронних зон.

За
таких обставин висновок відповідача про неможливість використання земельної

ділянки
під індивідуальне будівництво не відповідає вимогам закону. Посилання

відповідача
як на підставу негативного висновку на відсутність технічного

висновку
ВПВКГПБК, висновків екологічної інспекції та довідки управління

земельних
ресурсів судом до уваги прийняті бути не можуть оскільки черговість

отримання
висновків різних служб законом не встановлена. Наявність чи

відсутність
висновків інших служб не має ніякого відношення до отримання

погодження
санітарно-епідеміологічної служби щодо вибору конкретної земельної

ділянки
під забудову.

До
того ж в самому висновку відповідача про непридатність земельної ділянки під

забудову
здебільшого незрозуміла мотивація такого негативного висновку,

оскільки
дається лише перелік нормативних актів України без посилання на

конкретні
положення чи причини такого висновку.

Засновані
на законі вимоги позивача про стягнення на його користь витрат на

правову
допомогу в розмірі 2500 гривень.

Судом
встановлено, що позивач уклав договір з юридичною фірмою „Баррістер” на

надання
йому правової допомоги при підготовці та розгляду судової справи за

його
позовом до Ялтинської санітарно-епідеміологічної станції про визнання

неправомірними
дій. За надання правової допомоги він відповідно до приходного

касового
ордеру вніс до каси фірми 2500 гривень. Юридична фірма виконала свою

роботу,
надала позивачу правову допомогу. Позовна заяваОСОБА_1

задоволена
в повному обсязі. За таких обставин сума витрат на правову допомогу

повинна
бути стягнена з відповідача на користь позивача, що відповідає

положенням ст.ст. 90 ч. 1, 94, 98 КАС України.

На підставі викладеного
та керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 94, 98,

160,
161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

Постановив:

Позов ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати неправомірними дії Ялтинської
міської санітарно-

епідеміологічної
станції по наданнюОСОБА_1негативного

висновку
з питання погодження проекту відводу земельної ділянки для будівництва

та
обслуговування житлового будинку та господарських споруд орієнтовною площею

0,1500
га за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт. Виноградне в районі Нижнього

Магобільного
водосховища.

Зобов'язати Ялтинську міську
санітарно-епідеміологічну станцію видати

ОСОБА_1
позитивний висновок про погодження проекту

відводу
земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку

та
господарських споруд орієнтовою площею 0,1500 га за адресою: АР Крим, м.

Ялта,
смт. Виноградне в районі Нижнього Магобінського водосховища.

Стягнути
з Ялтинської міської санітарно-епідеміологічної станції на користь

ОСОБА_1
2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень.

На
постанову суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду

Автономної
республіки Крим в порядку та строки
передбачені ст. 186 Кодексу

адміністративного
судочинства України.

Суддя: