Справа № 22а-192ас/2007
Суддя: Червинська М.Є.
Дата ухвалення: 2007-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 22а-192 ас Головуючий
38 Доповідач
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2007 року Апеляційний
суд Донецької області в складі

Головуючої: Червинської М.Є. Суддів: Лісового О.О.,
Сукманової Н.В. При секретарі Баранові В.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку адміністративну справу за апеляційною скаргою
Костянтинівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх
справ України в Донецькій області на постанову Краматорського міського суду
Донецької області від 26
грудня 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в
Донецькій області, Костянтинівського міського відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення
грошової компенсації за речове майно,

Встановив:

21.11.2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. Посилався на те, що
проходив службу в органах внутрішніх справ, звільнений зі служби з 18.07.2005 року. При
звільненні йому не виплатили грошову компенсацію за формений одяг, просив
стягнути її з відповідача в розмірі 5780,50
гривень.

Постановою Краматорського міського
суду від 26 грудня 2006 року з
Костянтинівського міськвідділу ГУМВС України в Донецькій області на користь
ОСОБА_1 стягнута компенсація за не отриманий формений одяг в розмірі 5780, 50 гривень.

2

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати
постанову суду першої інстанції,

ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на

те, що суд безпідставно задовольнив позовні вимоги, не
врахував, що позивачем

пропущений строк на звернення до суду, висновки суду не
грунтуються на вимогах

матеріального закону.

В судовому засіданні представник відповідачів наполягав
на задоволенні апеляційної скарги. Позивач в судове засідання не з"явився,
просив справу розглянути у його відсутність.

Заслухавши доповідача, доводи представника відповідачів,
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав:

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 202 КАС України
підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Апеляційний
суд вважає, що при ухваленні постанови судом першої інстанції порушені норми
процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Встановлено, що позивач проходив службу в органах
внутрішніх справ, звільнився 17.07.2005
року з 18.07.2005 року. В
судовому засіданні не спростовувалось, що під час проходження служби позивач
певний час не отримував формений одяг, грошова компенсація за який складає 5780,50 гривень. Вказані
обставини в судовому засіданні сторонами не спростовувались, і підтверджуються
довідкою відповідача щодо такої заборгованості (а. с.4).

Постановою Кабінету Міністрів
України від 27 серпня 1997 року № 925 „Про форму одягу
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та
військовослужбовців внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ"
затверджені зразки форми одягу осіб рядового і начальницького складу органів
внутрішніх справ, норми забезпечення, правила носіння предметів обмундирування,
взуття тощо.

Відповідно до зазначено постанови
наказом Міністерства внутрішніх справ України від 5.12.2003 року № 1489 затверджено
Положення про забезпечення речовим майном органів внутрішніх справ та
військовослужбовців внутрішніх військ МВС України. Пунктом 3.21 вказаного
Положення передбачено, що при звільненні осіб рядового та начальницького складу
з органів внутрішніх справ, офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців за
контрактом з внутрішніх військ з ними здійснюються розрахунки за речове майно
на день звільнення. При цьому днем звільнення є дата виключення зі списків
особового складу наказом начальника органу внутрішніх справ, командира
військової частини.

Відповідно до п. 3.26
Положення замість не виданих своєчасно предметів речового майна, на які
настали нові терміни видачі, дозволяється видавати грошову компенсацію.

На час звільнення позивача з
органів внутрішніх справ з 18.07.2005
року вказаний наказ та зазначені пункти Положення були діючими (скасовані
наказом МВС від 30.12.2005
року).

3

Оскільки вказаним Положенням була передбачена виплата
грошової компенсації при звільненні з органів внутрішніх справ, й позивач таку
компенсацію не отримав, його право порушене 18.07.2005 року.

До суду з адміністративним позовом
про стягнення компенсації за речове майно позивач звернувся 21 листопада 2006 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що строк позовної давності при виниклих
правовідносинах становить три роки, відповідно до вимог 257 ЦК України, крім
того, суд зазначив в постанові, що позивач проходив службу в органах внутрішніх
справ, тому вважав, що трирічний строк з часу виникнення заборгованості по
видачі форменого обмундирування пропущений за поважних причин, оскільки позивач
як офіцер міліції не мав можливості звернутися до суду з позовом.

Висновок суду першої інстанції неможливо вважати
правильними, оскільки відповідно до зазначеного Положення позивачу при
звільненні з органів внутрішніх справ повинна бути сплачена компенсація за не
отримане речове майно, відповідно право позивача порушене з часу звільнення й
на виникли правовідносини поширюються вимоги ст. 99 КАС України щодо строків звернення до суду за захистом
порушеного права, оскільки вказана компенсація за речове майно пов"язана з
проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Право позивача було порушене в день
звільнення, відповідач 27
липня 2005 року
видав йому довідку про розмір заборгованості (а. с. 4), позивач
пропустив встановлений законом строк для звернення до суду. Апеляційний суд не
знаходить підстав для висновку про поважність причин пропуску строку, оскільки
докази щодо поважності причин відсутні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 100 КАС України
пропущенім строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

Суд першої інстанції не врахував
вказані обставини й вимоги процесуального закону, тому постанова ухвалена з
порушенням зазначених вимог процесуального закону.

Відповідач наполягав в судовому засіданні на відмові в
задоволенні позову за підстав пропуску строку, поважних причин для поновлення
строку апеляційний суд не вбачає, тому відмовляє в задоволенні
адміністративного позову за підстав пропуску строку, передбаченого ч.2 ст. 99 КАС України.

Керуючись ч. 2 ст. 99, ч.ч. 1, 2 ст. 100, ст. 198, ч.4 ст. 202 КАС України,
апеляційний суд,

Постановив:

4

Апеляційну скаргу Костянтинівського міського відділу
Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області
задовольнити.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області
від 26 грудня 2006 року

скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області,
Костянтинівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх
справ України в Донецькій області про стягнення компенсації за речове майно
відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом місяця з
дня набрання законної сили.