Справа № 2а-110/2007
Суддя: Носик М.А.
Дата ухвалення: 2007-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№2а-110/2007 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2007 року м.
Василівка

Василівський
районний суд Запорізької області

у складі:
головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Красновій
А.С.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача Клауса 1.1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у
м. Василівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Виконавчого комітету
Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області (далі
виконком Дніпрорудненської міськради) про визнання незаконним рішення виконкому
міської ради, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду в порядку
адміністративного судочинства звернувся ОСОБА_1 з позовом до виконкому
Дніпрорудненської міськради. В позовній заяві позивач вказує, що 13 березня
2007 року він, як голова Ради представників Християнських церков міста
Дніпрорудне, сповістив Дніпрорудненську міську раду про організацію і
проведення 08 квітня 2007 року громадянами міста Дніпрорудне масового заходу,
присвяченого святкуванню Великодня. В програмі масового заходу заплановано
урочистий хід по проспекту Ентузіастів в місті Дніпрорудне від монументу «Перша
руда» до Центральної міської площі «Молодіжна» з 15.00 до 16.00 години та
святковий концерт на центральній міській площі «Молодіжна» з 16.00 до 18.00
години. 20 березня 2007 року виконком Дніпрорудненської міськради розглянув на
своєму засіданні повідомлення позивача та виніс рішення про надання дозволу на
проведення запланованих на 08 квітня 2007 року масових заходів. Однак місцем
проведення визначив не проспект Ентузіастів і центральну площу міста, а місце
проведення масових заходів біля ПК
«Гірник». ОСОБА_1 вважає таке рішення відповідача незаконним та просить суд
встановити відсутність компетенції виконкому Дніпрорудненської міськради щодо
обмеження прав громадян на проведенню запланованих масових заходів, присвячених
Великодню, визнати незаконним рішення виконкому Дніпрорудненської міськради №95
«Про розгляд заяви представників християнських церков міста» прийняте 20
березня 2007 року в частині визначення іншого місця проведення масових заходів.
Скасувати п.2 вказаного рішення та усунути обмеження зі сторони відповідача у
реалізації права на мирні зібрання і проведення запланованих масових заходів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав
та просить задовольнити за підставами, що викладені ним у письмовій формі. Крім
того суду пояснив, що ПК
«Гірник» розташований на окраїні міста Дніпрорудне і
виконком Дніпрорудненської

2

міськради не повинен був змінювати місце проведення
масових заходів членів Християнських церков міста.

Представник відповідача Клаус І.І, суду пояснив, що виконком Дніпрорудненської
міськради діяв у повній відповідності із наданими Законом повноваженнями.
Рішення не обмежує права позивача та інших громадян. 08 квітня 2007 року є
святом Великодня і громада м. Дніпрорудне буде святкувати, по проспекту
Ентузіастів рухається автотранспорт, площа Молодіжна розташована в центрі
міста, на ній знаходиться стоянка та автомобілів та автобусів, і лише інколи
проводяться святкові заходи і для громадян всього міста, тому виконком
Дніпрорудненської міськради не міг дозволити проведення святкового заходу для
однієї із церков, ігноруючи права інших громадян. Тим більше, що ПК «Гірник» розташований
у місті, є головною спорудою для проведення культурних заходів, перед палацом
розташована площа, тобто є всі умови для проведення святкових заходів. Виконком
Дніпрорудненської міськради повинен дбати про громадський порядок і безпеку для
всіх громадян.

Свідок ОСОБА_2
суду пояснив, що він є членом апостольської християнської церкви України «Слово
Життя» та членом виконкому Дніпрорудненської міськради. Рішення виконкому
Дніпрорудненської міськради викликано не необхідністю дбати про громадський
порядок, а небажанням членів виконкому, щоб Рада представників Християнських
церков м. Дніпрорудне організували святкову ходу та концерт в центрі м.
Дніпрорудне.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача,
свідка, давши оцінку їм у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами
справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову виходячи з
наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є головою Ради
представників Християнських церков міста Дніпрорудне.

13 березня 2007 року від імені вказаної релігійної
організації ОСОБА_1 звернувся до Дніпрорудненського міського голови з
повідомленням про проведення масового заходу, присвяченого святкуванню
релігійного свята Великодня, а саме урочистого ходу по проспекту Ентузіастів в
місті Дніпрорудне від монументу «Перша руда» до Центральної міської площі
«Молодіжна» з 15.00 до 16.00 години та святкового концерту на центральній
міській площі «Молодіжна» з 16.00 до 18.00 години.

Виконком Дніпрорудненської міськради на своєму засіданні
20 березня 2007 року розглянув звернення Ради представників Християнських
церков міста Дніпрорудне та своїм рішенням №95 дав дозвіл на проведення масових
заходів, присвячених святу Великодня. Пунктом 2 вказаного рішення відповідач
визначив місцем проведення масових заходів біля ПК «Гірник». Згідно пункту 3 рішення - міському відділу
міліції дано вказівку забезпечити охорону порядку під час проведення даного
заходу.

Рішення відповідача №95 від 20 березня 2007 року є
законним та не порушує права як позивача, так і інших громадян.

Виконком Дніпрорудненської міськради діяв на підставі
ст.40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.21 Закону
України «Про свободу совісті та релігійні організації», з урахуванням вимог
ст.ст.21,24 Конституції України.

Так, згідно ч.5 ст.21 Закону України «Про свободу совісті
та релігійні організації», публічні богослужіння, релігійні обряди, церемонії
та процесії проводяться щоразу з дозволу відповідної місцевої державної
адміністрації, виконавчого комітету сільської, селищної, міської Рад народних
депутатів. Клопотання про видачу вказаного дозволу подається не пізніш як за
десять днів до призначеного строку проведення богослужіння, обряду, церемонії
чи процесії, крім випадків, які не терплять зволікання.

Не порушував відповідач ст.11 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод та ст.39 Конституції України, тому, що виконком
Дніпрорудненської міськради прийняв рішення, яким саме і дозволив проведення
масових заходів Раді представників Християнських церков міста Дніпрорудне,
більше того, у рішенні вказав міліції забезпечити охорону порядку під час
проведення даного заходу.

3

ПК «Гірник»
є центральною спорудою м. Дніпрорудне для проведення масових заходів,
розташований на території міста. Перед палацом культури є достатньо площі для
розміщення громадян, учасників святкових заходів.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1, що Рада
представників Християнських церков міста Дніпрорудне є громадською
організацією, тому, що суду не надано доказів створення та реєстрації такої
організації, навпаки, ОСОБА_1 надав суду Декларацію про утворення Ради
представників Християнських церков міста Дніпрорудне та відповідне Положення,
із яких слідує, що Рада представників Християнських церков міста Дніпрорудне є
саме релігійною організацією.

Тому суд не вбачає жодних порушень прав з боку
відповідача, який прийняв рішення №95 від 20 березня 2007 року «Про розгляд
заяви представників Ради представників Християнських церков міста Дніпрорудне»,
а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Судові
витрати суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.11 Конвенції про захист прав людини та
основних свобод, ст.ст.21,22,24,39 Конституції України, ст.40 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні», ст.21 Закону України «Про свободу
совісті та релігійні організації», ст.ст. 11,71,90,94,161-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1до Виконавчого
комітету Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької
області про визнання незаконним рішення виконкому міської ради.

Судові
витрати віднести на рахунок держави.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена шляхом подання заяви
про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення та
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.