Справа № К-5639/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2007-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Справа № К-5639/06
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Ліпського Д.В. - головуючий,

Амєліна С.Є. -
суддя-доповідач,

Гуріна М.І.,

Цуркана М.І.,

Юрченка В.В,

при секретарі Лелюку О.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20
травня 2004 року та ухвалу судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Волинської області від 31 серпня 2004 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії
Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2004 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою в
порядку, передбаченому главою 31-А Цивільного процесуального кодексу 1963 року.

Вважав, що за період з травня 2003 року по 14 жовтня 2003
року надбавка за безперервну службу в органах внутрішніх справ становила 70
відсотків грошового забезпечення, а УМВС України у Волинській області всупереч
вимогам Указу Президента України від 05 травня 2003 року №389 «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України та
Управління державної охорони України за безперервну службу» призначило її в
розмірі 30 відсотків.

Крім того, з 28 вересня 2001 року по 08 жовтня 2003 року
йому не виплачувалася 15-відсоткова надбавка до посадового окладу за роботу в
умовах режимних обмежень.

Про порушення права на належне грошове забезпечення
дізнався після отримання листа МВС України від 13 січня 2004 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області
від 20 травня 2004 року, залишеним без змін ухвалою судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Волинської області від 31 серпня 2004 року в позові
відмовлено.

В касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати судові рішення
та постановити нове про задоволення позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального й процесуального права колегія суддів приходить до висновку про
те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З обставин справи вбачається, що позивач, як працівник
міліції, вважав порушеним його право на призначення щомісячної надбавки за
безперервну службу в міліції у розмірі 70 відсотків до грошового утримання, яка
встановлена Указом Президента України від 05 травня 2003 року №389 «Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України
та Управління державної охорони України за безперервну службу», згідно з яким
зокрема, Міністрові внутрішніх справ України надано право встановлювати
військовослужбовцям внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України,
щомісячні надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України,
внутрішніх і прикордонних військах та Управлінні державної охорони України, які
мають високі результати у службовій діяльності, - надбавку у відсотках до
грошового забезпечення, залежно від стажу служби, зокрема, при стажі понад 20
років - до 70 відсотків.

Позивач не відноситься до військовослужбовців внутрішніх
військ МВС України, тому приведені положення Указу на нього, як працівника
міліції, не поширюються.

Статтею 30 Закону України «Про державну таємницю»
передбачено, що у разі коли за умовами
своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що
становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за
роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої
встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог вказаного Закону Кабінетом Міністрів
України 15 червня 1994 року прийнято постанову №414 «Про види, розміри і
порядок надання компенсації громадянам у зв'язку з роботою, яка передбачає
доступ до державної таємниці», якою передбачено, що надбавки за роботу в умовах
режимних обмежень державні органи та інші бюджетні установи і організації
здійснюють в межах бюджетних асигнувань, виділених на їх утримання.

Компенсація за роботу в умовах режимних обмежень позивачу
не сплачувалася, оскільки в УМВС України у Волинській області були відсутні
відповідні кошти.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд з урахуванням приведених вимог законодавства прийшов
до обґрунтованого висновку про відсутність порушень прав позивача на грошове та
пенсійне забезпечення.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального
та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного
судочинства України підстав для їх скасування і ухвалення нового судового
рішення не вбачається.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2004 року
та ухвалу судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Волинської
області від 31 серпня 2004 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня їх відкриття.

Судді:

Д.В.
Ліпський С.Є. Амєлін М.І. Гурін М.І. Цуркан В.В. Юрченко