Справа № 2-а-163/2007
Суддя: Юрчук М.І.
Дата ухвалення: 2007-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-163/07
РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

"15" жовтня 2007 року м.Рівне

Рівненський
окружний адміністративний суд під головуванням судді Юрчука М.І. за участю
секретаря судового засідання Шульжук Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представник не з'явився

відповідача:
представник не з'явився

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1

до
Стадійчука Анатолія Олександровича

про захист
честі та гідності, визнання громадянських прав заявника порушеними, посадових
дій судді протиправними або - відсутності компетенції (професійної обізнаності)
в діях судді й стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди в сумі
200000грн.

ВСТАНОВИВ:

До
Рівненського окружного адміністративного суду звернувся із адміністративним
позовом позивач ОСОБА_1 до Стадійчука Анатолія Олександровича про захист честі
та гідності, визнання громадянських прав заявника порушеними, посадових дій
судді протиправними або - відсутності компетенції (професійної оізнаності) в
діях судді й стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди в сумі
200000грн..

Обгрунтовуючи
адміністративний позов позивач зазначає, що суддя Стадійчук А.О. не розглядав
звернень, які ним направлялися на адресу суду, з метою звільнення від участі у
судових процесах та закриття кримінальної справи, яка порушена щодо нього без
будь-яких підстав (відповідно до позову - сфальсифікована слідчими Рівненщини).
Оскільки такі звернення не розглядалися Стадійчуком А.О., то і відповідно ним
не приймалися жодних рішень. Це зокрема заяви від 11.09.2006 року, 12.09.2006
року, 02.10.2006 року, 08.11.2006 року, 11.01.2007 року.

В
доказово-резолютивній частині свого адміністративного позову позивач акцентує
увагу, що заяви, які ним подавалися як до Дубенського міськрайонного суду, так
і до Апеляційного суду Рівненської області щодо порушеної кримінальної справи,
повернуті із зазначенням у відповіді про відсутність у даних судових установах
кримінальної справи, яка порушена щодо громадянина ОСОБА_1

При цьому
позивачем наголошується, що ігнорування звернень та нереагуванням на них є
незаконними діями голови Дубенського міськрайонного суду Стадійчука А.О.
Зазначає, що такі діяння (дії або бездіяльність) ним оскаржувалися неодноразово
у судах Рівненської області.

Неодноразове
звернення позивача до Стадійчука А.О. як до голови Дубенського міськрайонного
суду та судді цього ж суду та ненадання ним відповіді на звернення є порушенням
вимог Закону України "Про звернення громадян".

В
обгрунтування адміністративного позову ОСОБА_1 наводить детальний додаток
доказів та посилання на норми Конституції України та чинного законодавства.

У частині
позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивач ОСОБА_1 зазначає, що
своїми діями суддя Стадійчук А.О. постійно принижує його честь та гідність.
Внаслідок дій судді Стадійчука А.О. позивач несе матеріаьні збитки та моральні
страждання; мають місце загострення хронічних хвороб тощо.

Розмір
моральної шкоди позивач визначив у розмірі 200000грн.

У
прохальній частині адміністративного позову просить викликати до суду суддю
Стадійчука А.О. та перевірити чи вчинені такі дії або бездіяльність відповідно
до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ).
Просить встановити і зазначити у рішенні суду категорію звернення громадянина;
визначити чи поширюються норми вказаного Закону України "Про звернення громадян",
зокрема стаття 25 на ці звернення; проаналізувати результати і наслідки
розгляду органами державної влади (у даному випадку судової) кожного звернення;
встановити, якими конкретно діями або рішеннями вказаних органів заподіяно
шкоду громадянину, в чому полягає неправомірність таких дій та рішень, які
права, законні інтереси чи свободи громадянина було порушено. Просить позивач
з'ясувати у відповідача, що служить підставами його постійного ігнорування
звернень, визнати дії відповідача протиправними, зобов'язати відповідача
оголосити про це на загальних зборах співробітників, письмово вибачитись перед
ним й визнати позивача жертвою беззаконня з боку Дубенського суду. Визнати
протиправними дії судді Стадійчука А.О. до позивача у відповідності до пункту 1
частини 2 статті 162 та пункту 8 частини 2 статті 162 КАСУ - відсутності
компетенції (професійної обізнаності) у судді. Стягнути з відповідача на
користь позивача суму 200000грн. на відшкодування моральної шкоди. Звільнити
позивача як інваліда ІІ групи від сплати судових витрат та зборів.

Відповідач письмових заперечень на
адміністративний позов не подав, в судовому засіданя, у якому позовні вимоги
заперечив. На думку відповідача зазначені позовні вимоги взагалі не можуть бути
предметом розгляду у суді, оскільки позивачем належним чином вони не сформовані
та викладені з порушенням статті 106 КАСУ. Окрім того позовні вимоги не
відповідають дійсності.

Судом
відповідно до вимог статті 107 КАС відкрито провадження в адміністративній
справі та призначено справу до судового розгляду у попередньому судовому
засіданні з метою з'ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду
справи або забезпечення всебічного та об'єктивного вирішення справи протягом розумного строку.

В порядку
підготовчого провадження суд зобов'язав позивача уточнити позовні вимоги, у
чому проявилися протиправні дії судді Стадійчука А.О. по відношенню до позивача
- ОСОБА_1, в чому полягає порушення честі та гідності ОСОБА_1, які він посить
захистити, зазначити, які конкретно громадянські права ОСОБА_1 порушені суддею
Стадійчуком А.О., обгрунтувати конкретними доказами; надати суду міркування
позивача щодо визначення конкретного розміру моральної шкоди та докази, які
підтверджують такий розмір.

Участь
представників сторін суд визнав обов'язковою.

До початку
судового засідання 17.09.07р. від позивача надійшло звернення до суду, у якому
він повідомляє, що у судове засідання прибути не зможе у зв'язку із хворобою.

Просить
забезпечити безоплатним правозахисником, який би зміг прибути до позивача за
місцем його постійного проживання для обговорення справи та надав би вичерпні
уточнення під час судового засідання. Погоджується на відкладення розгляду
справи терміном на два тижні, хоча тут же зазначає, що не буде заперечувати щодо
розгляду справи без його присутності за умови здійснення технічної фіксації
судового процесу.

В частині
позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди взагалі не надав жодних
уточнюючих пояснень.

До початку
судового засідання позивач телеграмою повідомив суд про неможливість прибуття у
судове засідання у зв'язку із лікуванням з наданням у подальшому підтвердження.

Відповідач
- голова Дубенського міськрайонного суду, суддя Стадійчук А.О. у усному
клопотанні перед початковм засідання зазначив, що, оскільки, у
адміністративному позові міститься ряд вимог, які не лише не узгоджені між
собою а й навіть суперечать одна одній, а у поданому зверненні до суду таких
уточнень не наведено, просить розгляд справи відкласти у попередньому судовому
засіданні та повторно прийняти рішення про виклик у судове засідання позивача
ОСОБА_1

Враховуючи
такі обставини, суд ухвалою від 17.09.07р. розгляд справи у попередньому
судовому засіданні відклав, особисту участь у судовому засіданні ОСОБА_1 визнав
обов'язковою та повторно зобов'язав позивача виконати вимоги пункту 3 ухвали
суду від 23.08.07р. Розгляд справи відкладено на 15 жовтня 2007 року.

В судове
засідання 15 жовтня 2007 року ні позивач, ні відповідач не з'явилися, докази
отримання ухвали суду у матеріалах справи наявні.

Будь-яких
клопотань від учасників судового процесу суду не надано.

Зважаючи
на такі обставини у справі, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов
позивача ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

При
прийнятті такого процесуального рішення суд виходив з такого.

Відповідно
до частин 1-2 статті 2 КАСУ завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

До
адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового
провадження.

Адміністративний
суд - суд загальної юрисдикції, до компетенції якого цим Кодексом віднесено
розгляд і вирішення адміністративних справ. Справа адміністративної юрисдикції
(далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому
хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (стаття
3 КАСУ частина 1 пункти 1-2).

За змістом
пункту 15 частини 1 статті 3 КАСУ публічна служба - діяльність на державних
політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Стосовно
професійної діяльності суддів, то у цьому випадку розуміється діяльність суддів
на адміністративних посадах.

Відтак в
силу пункту 1 частини 1 статті 17 КАСУ компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У
адміністративному позові позивач до участі у справі залучає суддю Стадійчука
А.О. просить визнати протиправними дії судді Стадійчука А.О. стосовно позивача
у відповідності до пункту 1 частини 2 статті 162 та пункту 8 частини 2 статті
162 КАСУ - відсутності компетенції (професійної обізнаності) у судді.

В силу
статті 127 Конституції України (частина 1) правосуддя здійснюють професійні
судді та, у визначених законом випадках, народні засідателі і присяжні.

Відповідно
до частини 1 статті 5 Закону України «Про судоустрій України» правосуддя в
Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також
привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.
А за змістом статті 1 цього ж Закону державна влада в Україні здійснюється на
засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи судової влади
здійснюють свої повноваження виключно на підставах, у межах та порядку,
передбачених Конституцією України та законами. Судова влада реалізується шляхом
здійснення правосуддя у формі цивільного, господарського, адміністративного,
кримінального, а також конституційного судочинства. Судочинство здійснюється
Конституційним Судом України та судами
загальної юрисдикції. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Справи у
судах першої інстанції розглядаються суддею одноособово, колегією суддів або
суддею і народними засідателями, а у випадках, визначених процесуальним
законом, - також судом присяжних.

Суддя,
який розглядає справу одноособово, діє як суд (частини 1-2 статті 13 КАСУ).

Відповідно
до статті 23 КАСУ усі адміністративні справи в суді першої інстанції, крім
випадків, встановлених цим Кодексом, розглядаються і вирішуються суддею
одноособово.

Згідно
частини 2 статті 4 КАСУ юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового вирішення.

Таким
чином у разі незгоди із процесуальною дією суду (у колегіальному складі чи
одноособово), в тому числі із процесуальними рішеннями, сторона у справі,
незгідна із таким рішенням має право оскаржити його в апеляційному та
касаційному порядку або переглянути таке рішення за нововиявленими чи
винятковими обставинами (статті 291-352, 353-360, 361-366 Цивільного процесуального
кодексу України, статті 212-236-6, 347-400-10 Кримінально-процесуального
кодексу України - в порядку кримінального судочинства).

По тексту
позову позивач неодноразово зазначає, що він звертався до Стадійчука А.О. як до
голови Дубенського міськрайонного суду із відповідним заявами щодо стану
порушеної проти нього кримінальної справи.

Однак
належним чином такого обгрунтування суду не надав - жодної заяви ні в
оригіналі, ні в копії суду не надано, на що звернув увагу суду у судовому
засіданні і відповідач.

Окрім
того, вимагаючи визнати неправомірними дії судді Стадійчука А.О., позивач
ОСОБА_1 покликається на норми статті 162 КАСУ.

Такі
посилання на статтю 162 КАСУ у даному випадку є безпідставними і
необгрунтованими, оскільки її норми визначають повноваження суду при вирішення
справи, і жодним чином не можуть бути покладені в основу обгрунтувань позовних
вимог позивача.

На ці ж
обставину звернув увагу і суд, зобов'язавши позивача уточнити позовні вимоги в
ухвалі суду від 23 серпня 2007 року.

Відсутність
відповідних процесуальних уточнень до адміністративного позову та неподання
обгрунтовуючих документів в частині звернення позивача ОСОБА_1 до Стадійчука
А.О. як голови суду, а також те, що позивач у судове засіданні особисто чи
шляхом делегування повноважень своєму представнику, не з'явився у судове
засідання, унеможливлює прийняття законного та обгрунтованого рішення щодо
наявності дій чи бездіяльності у Стадійчука А.О. як голови суду.

Клопотання
позивача до суду у зверненні від 06.09.07р. щодо забезпечення його безоплатним
правозахисником знаходиться поза межами повноважень суду і задоволене не може
бути.

Відповідно
до статті 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У
випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен
є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від
обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших
державних органах в Україні діє адвокатура.

За змістом
статті 8 Закону України "Про судоустрій України" кожен має право
користуватися правовою допомогою
при вирішенні його справи в суді.

Для надання правової допомоги при вирішенні
справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, передбачених законом,
правову допомогу надають також інші
особи. Порядок та умови надання
правової допомоги визначаються законом. У випадках, передбачених
законом, правова допомога надається безоплатно.

В силу
статті 5-6 Закону України "Про адвокатуру" адвокати дають
консультації та роз'яснення з юридичних питань, усні і письмові
довідки щодо законодавства; складають заяви, скарги та
інші документи правового характеру; посвідчують копії документів у справах, які
вони ведуть; здійснюють представництво в суді, інших державних органах, перед
громадянами та юридичними особами; подають
юридичну допомогу підприємствам,
установам, організаціям; здійснюють правове забезпечення підприємницької та
зовнішньоекономічної діяльності громадян
і юридичних осіб, виконують
свої обов'язки відповідно до кримінально-процесуального
законодавства у процесі дізнання та попереднього слідства.

Адвокат
може здійснювати й інші види юридичної допомоги, передбачені законодавством.

При
здійсненні професійної діяльності
адвокат має право: представляти і захищати права та інтереси громадян і
юридичних осіб за їх дорученням у всіх органах, підприємствах, установах і
організаціях, до компетенції яких входить вирішення відповідних питань; збирати
відомості про факти, які можуть бути використані як докази в цивільних, господарських,
кримінальних справах і справах про адміністративні правопорушення, зокрема:
запитувати і отримувати документи або їх копії від підприємств, установ,
організацій, об'єднань, а від громадян -
за їх згодою; ознайомлюватися на
підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для виконання доручення
документами і матеріалами, за винятком тих, таємниця яких охороняється законом;
отримувати письмові висновки фахівців з питань, що потребують спеціальних
знань, опитувати громадян; застосовувати науково-технічні засоби відповідно до
чинного законодавства; доповідати клопотання і скарги на прийомі у посадових
осіб та відповідно до закону одержувати від
них письмові мотивовані відповіді
на ці клопотання і скарги; бути присутнім при розгляді своїх клопотань і скарг на засіданнях
колегіальних органів і давати пояснення щодо суті клопотань і скарг; виконувати
інші дії, передбачені законодавством.

Відповідно
до рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000
підозрюваний, обвинувачений і підсудний при захисті від обвинувачення та особа,
яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання
правової допомоги має право вибирати захисником
своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової
допомоги особисто чи за
дорученням юридичної особи.

Згідно
частини 1 статті 56 КАСУ сторона, а також
третя особа в адміністративній
справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через
представника.

В частині
позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди позивачем не надано суду
міркування щодо визначення конкретного розміру моральної шкоди та докази, які
підтверджують такий розмір.

Відповідно
до Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" встановлено (пункт 3), що під
моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних
чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно
до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні
честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з
незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних
життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

У позовній
заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується (частина 1 пункту 4 Постанови).

При цьому
Верховний Суд України зазначив (пункт 5 Постанови), що оскільки питання
відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію
в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер
правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються,
чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному
виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і
порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії,
якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві
моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він
при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа
(фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної
шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність
заподіювача шкоди без вини може мати
місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

У зв'язку
із зазначеним, місцевим адміністративним судом було зобов'язано позивача і в
цій частині уточнити позовні вимоги, оскільки моральна шкода в розмірі
200000грн. була визначена довільно, без будь-якого обгрунтування. Належним
чином обгрунтування вимог про відшкодування шкоди є визначальним при розгляді
спорів з приводу протиправних рішень, дій чи бездіяльності, заподіяних
суб'єктом владних повноважень або інші порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин.

Так
нормами статті 21 КАСУ визначено, що позивач може заявити кілька вимог в одній
позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою і підсудні одному
адміністративному суду.

Вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди
вирішуються судами в
порядку цивільного або
господарського судочинства.

Надані
позивачем пояснення, які він вважає уточненням позовних вимог, викладених у
зверненні до суду від 06.09.07р., суд не приймає, оскільки як таких
процесуальних уточнень адміністративного позову вони не містять, а є лише
хронологічним викладом обставин та своїх позицій (власної думки) щодо порушених
прав та свобод ОСОБА_1

З огляду
на вищевикладене адміністративний позов позивача ОСОБА_1 слід залишити без
розгляду на стадії попереднього судового засідання з підстав, визначених
пунктом 4 частини 1 статті 155 КАСУ.

Відповідно
до частини 3 статті 155 КАСУ особа,
позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення
підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до
адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись
ст.155, 160 ч.3 п.2, ст165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовну
заяву ОСОБА_1 до Стадійчука Анатолія Олександровича про захист честі та
гідності, визнання громадянських прав заявника порушеними, посадових дій судді
протиправними або - відсутності компетенції (професійної обізнаності) в діях
судді й стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди в сумі 200000грн.
залишити без розгляду. Ухвала може
бути оскаржена позивачем до Львівського апеляційного адміністративного суду.
Заява про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику
особи, яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне оскарження
обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя М.І.
Юрчук

Суддя М.І. Юрчук