Справа № 22а-872/2008
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції суддя
Сколівський районний суд
Львівської області, справа №
у 2-й інстанції суддя Яворський І.О.
рядок статзвіту № 48
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2008 року Справа №
22а-872/08
(3870/07) м. Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.

суддів: Любашевського В.П.

Довгополова О.М.

при секретарі:
Поврознику Д.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1
- ОСОБА_2 на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 27
грудня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1
до Сколівської міської Ради, третя особа
на стороні відповідача - ОСОБА_3 про скасування рішення 8-ї сесії
Сколівської міської Ради №10 від 05.10.2005 року та рішення 12-ї сесії Сколівської міської Ради №12 від 22 березня
2006 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

22 вересня 2006 року позивач звернулась до Сколівського
районного суду Львівської області з позовом, вимагаючи скасування рішення
Сколівської міської Ради про передачу у приватну власність земельної ділянки у
місті Сколе по АДРЕСА_1 у розмірі 0,06 га - ОСОБА_2 та скасувати рішення 22-ї
сесії Сколівської міської Ради №12 від 22 березня 2006 року про передачу у
приватну власність земельної ділянки у місті Сколе по АДРЕСА_1 у розмірі 0,047
га - ОСОБА_1. При цьому позивач вказувала на те, що відповідно до договору
дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами від 22
листопада 2005 року, серія ВСК №012865 вона прийняла від ОСОБА_4 у дар цілий
житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Власниця нерухомості
ОСОБА_4. постійно більше 15 років, включно, до листопада 2005 року, коли вона
подарувала будинок ОСОБА_1, користувалася земельною ділянкою в розмірі 0,107
га. Також відповідно рішення сьомої сесії Сколівської міської Ради №7 від
20.10.1995 року ОСОБА_4 було передано у приватну власність безплатно земельну
ділянку для обслуговування житлового будинку 0,10 га і земельну ділянку під
забудову 0,07 гектара. Після оформлення договору дарування, коли позивач
отримала у власність нерухомість, ОСОБА_1 звернулася до Сколівської міської
Ради із заявою про передачу їй у власність
і земельної ділянки, якою користувалась ОСОБА_4.Проте рішенням 22-ї
сесії Сколівської міської Ради від 22 березня 2006 року №12, їй було передано у
приватну власність земельну ділянку площею лише 0,047 га, з мотивацією про
необхідність звернення до суду для отримання
земельної ділянки площею 0,06 га.
На час звернення до суду позивачу стало відомо про надання земельної ділянки, належної раніше
ОСОБА_4. площею 0,06 га, ОСОБА_2. Позивач, вважаючи дії посадових осіб Сколівської міської Ради незаконними, звернулась до суду.

Постановою Сколівського районного суду Львівської області
від 27 грудня 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Сколівської міської
Ради Львівської області, третьої особи ОСОБА_3 про скасування рішення ХУІІІ
сесії Сколівської міської Ради Львівської області №10 від 05.10.2005 року та рішення
ХХІІ сесії Сколівської міської Ради Львівської області №12 від 22 березня 2006
року - відмовлено. Суд першої інстанції
в обґрунтування рішення поклав, зокрема, те, що при переході права відповідно до договору дарування на будинок і
споруди, не переходить право на земельну ділянку, якою користувалась
ОСОБА_4.Суд першої інстанції вказав і на те, що у ОСОБА_4. немає акту про право
власності на земельну ділянку площею 0,107 га, що розташована поАДРЕСА_2 у
місті Сколе.

Постанова суду оскаржена в апеляційному порядку
представником позивача, який, зокрема, вказує на те, що в судовому засіданні
свідок ОСОБА_4. категорично заперечила факт підписування акту узгодження
зовнішніх меж оспорюваної земельної ділянки при відчуженні землі на користь
ОСОБА_2 З апеляційної скарги вбачається, що рішенням Сколівської міської Ради
№7 від 20.10.1995 року «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних
ділянок мешканцям міста Сколе» ОСОБА_4 було передано у приватну власність
земельну ділянку в розмірі 0,1073 га. Дане рішення було прийнято законно сесією
відповідно до АЗУ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне
самоврядування» від 07.12.1990 року №533-ХІІ), який діяв на той час.

Колегія суддів, перевіривши у відкритому судовому
засіданні повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної
оцінки в судовому рішенні суду першої інстанції, заслухавши осіб, що приймають
участь в розгляді справи, суддю-доповідача, дійшла до висновку про підставність
апеляційної скарги позивача та незаконність рішення суду першої інстанції через
порушення норм як матеріального, так і процесуального права.

При цьому колегія
суддів враховує наступне.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До
адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

У відповідності з ст.69 КАС України доказами в
адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи, оглянутих та перевірених у судовому
засіданні апеляційної інстанції, пояснень учасників процесу, доведено, що
рішенням виконкому Сколівської міської Ради №42 від 13 березня 1998 року «Про
виділення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку
та передачу її у приватну власність по вулиці Гірка ОСОБА_5.» було вилучено
0,06 га з оспорюваної земельної ділянки у ОСОБА_4. і передано у приватну
власність ОСОБА_5. Також рішенням виконкому Сколівської міської Ради №449 від
28.12.2004 року було надано дозвіл ОСОБА_3. на складання проекту забудови та
проекту відводу земельної ділянки під будівництво. Дані рішення було прийнято з
порушенням на той час діючого законодавства, так як Законом України «Про
місцеве самоврядування» №280/97-ВР від 21 травня 1997 року передбачено, що
виключними компетенціями пленарних засідань (сесії) є, зокрема, питання
регулювання земельних відносин. Тобто делегування повноважень іншим органам,
закон не передбачав. Відповідно, рішення 2-ї сесії Сколівської міської Ради
4-го демократичного скликання №7 від 10 липня 2002 року «Про розмежування
повноважень Рад і виконавчого комітету» , на яке посилався суд першої
інстанції, є незаконним, і не повинно було братись до уваги ще і тому, що воно
було прийнято у 2002 році і його дія не може поширюватись на 1998 рік щодо рішення
№42 від 13.03.1998 року. Судом не враховано і того факту, що Диркавцю у
приватну власність частину оспорюваної земельної ділянки було передано рішенням
виконкому №42 від 13.03.1998 року на підставі заяв ОСОБА_5. і ОСОБА_4. від
12.12.1996 року на підставі заяв, які були написані 15 місяців перед тим, тобто
до часу прийняття рішення Радою. Суд не взяв до уваги, що заяви повинні
розглядатись протягом одного місяця. У цей же термін повинні були прийматись по
них і рішення. На аркуші справи №30 є заява ОСОБА_5 про вилучення земельної
ділянки якою він користується у розмірі 0,06 га. Заява датована 07 липня 2003
року, а вхідний номер на штампі вказаний від 04 лютого 2003 року. Вказаний факт
колегія суддів розцінює як підробку документа Даному факту суд першої інстанції
не дав ніякої оцінки, а навпаки взяв його до уваги.

Суд першої інстанції у Постанові мотивував законність
відчуження земельної ділянки від ОСОБА_4. до ОСОБА_5. у 1998 році добровільною
відмовою ОСОБА_4. і керується при цьому ст.141 Земельного Кодексу України, хоча
згадана стаття Закону і сам Закон набрали чинності лише у 2002 році. Суд не
звернув увагу також і на те, що мають місце розбіжності у різних документах на
право користування і володіння оспорюваною земельною ділянкою. Так, у рішенні
сесії №12 від 22.03.06 року позивачці надано у приватну власність 0,047 га, а в
рішенні сесії №10 від 05.10.05 року ОСОБА_3. надано в приватну власність
0,06001 га, що разом становить 0,1071 га, хоча розмір насправді складає -
0,1073 га. У рішенні сесії №10 від 05.10.05 року ОСОБА_3. надано у приватну
власність 0,06001 га, а в державному Акті на право власності, виданому ОСОБА_3.
вказано 0,0600 гектара.

Колегія суддів приймає до уваги той факт, що ОСОБА_4. до
листопада 2005 року, тобто, до моменту дарування будинку, користувалась
добросовісно, відкрито, безперервно земельною ділянкою у розмірі 0,107 га, яку
їй було передано у приватну власність Сколівською міською Радою.

Згідно ст.119 Земельного Кодексу України громадяни, які
добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом
15 років, але не мають документів, які б
свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до
органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про
передачу її у власність або надання у користування.

У відповідності до ст.120 ЗК України при переході права
власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її
частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право
користування - на підставі договору оренди.

Але порушення діючого законодавства Сколівською міською
Радою під час проведення різних маніпуляцій з написанням заяв на виділення
земельної ділянки по даній справі та незаконною їх реєстрацією, дають підстави
для скасування рішення суду першої інстанції. Зокрема, і в рішенні виконкому
№42, рік написання ОСОБА_5. заяви містить виправлення, що є недопустимим для
таких документів.

Згідно Правових позицій, викладених в окремих рішеннях,
ухвалах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у 2002-2004
роках про Справи про застосування норм Конституції України як закону найвищої
юридичної сили та законодавства, що регулює здійснення правосуддя передбачено,
що частиною 3 статті 158 ЗК (прийнятий 25 жовтня 2001 року, набув чинності з 01
січня 2002 року) встановлено, що вирішення земельних спорів у межах населених
пунктів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні
громадян, віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування. Частиною 5
цієї ж статті передбачено, що уразі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Порядок
розпорядження спільною земельною ділянкою та користування нею, визначений
угодою між попередніми співвласниками будинку, зберігається і для наступних
власників, які пізніше придбали частину цього будинку.

На підставі ст.71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім
випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається
на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції
незаконним, прийнятим без дотриманням норм як матеріального так і
процесуального права.

Тому постанова
суду першої інстанції підлягає скасуванню у порядку ст.198 ч.1 п.3 КАС України
з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог через
невідповідність висновків суду обставинам справи та через порушення норм
матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи Сколівським районним судом.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198 ч.1 п.3, 202 ч.1 п.п.3, 4,
205 ч.2, 207 КАС України, колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову Сколівського районного суду Львівської області від 27 грудня 2006
року - скасувати. Прийняти нову
постанову. Скасувати рішення Сколівської міської Ради про передачу у приватну
власність земельної ділянки у місті Сколе по АДРЕСА_1 у розмірі 0,06 га -
ОСОБА_2. Скасувати рішення 22-ї сесії Сколівської міської Ради №12 від 22
березня 2006 року про передачу у приватну власність земельної ділянки у місті
Сколе по АДРЕСА_1 у розмірі 0,047 га - ОСОБА_1.

Постанова апеляційного
адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може
бути оскаржена до касаційної інстанції протягом
одного місяця з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:
І.О.Яворський

Суддя:
В.П.Любашевський

Суддя:
О.М.Довгополов