Справа № К-33372/06
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2008-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

“15”
січня 2008 року Справа
№ 2-а-32

к/с № К-33372/06

Вищий адміністративний суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого Голубєвої
Г.К.

Суддів Брайка
А.І.

Карася О.В.

Рибченка А.О.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Баштанському районі
Миколаївської області

на ухвалу Апеляційного суду
Миколаївської області від 25.09.2006 року

та постанову Баштанського районного
суду Миколаївської області від 21.06.2006 року

у справі № 2-а-32

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Баштанському
районі Миколаївської області

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Баштанського районного
суду Миколаївської області з позовом до Державної податкової інспекції у
Баштанському районі Миколаївської області (далі - ДПІ у Баштанському районі
Миколаївської області) про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,
яким визначено податкове зобов'язання з податку на доход зі спадщини у вигляді
земельної ділянки (паю) у розмірі 13% від вартості спадщини, що становить
6661,20 грн.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської
області від 21.06.2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Миколаївської області від 25.09.2006 року позовні вимоги задоволено.

Судові рішення обґрунтовані тим, що порядок
оподаткування доходу, отриманого платником податку внаслідок прийняття ним у
спадщину нерухомого майна (земельної ділянки) регламентується ст. 13 Закону
України “Про податок з доходів фізичних осіб” і оподатковується за нульовою
ставкою.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх
інстанцій, ДПІ у Баштанському районі Миколаївської області звернулася до Вищого
адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить
оскаржувані рішення скасувати. В обґрунтування касаційної скарги відповідач
посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права,
зокрема ст. 181 Цивільного кодексу України, оскільки земельний
сертифікат на право на земельну частку (пай), який успадкувала позивачка, не є
нерухомим майном у розумінні зазначеної норми.

Перевіривши правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної
оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що
позивачка після смерті матері як спадкоємиця першої черги за законом отримала
свідоцтво про право на спадщину - на земельну частку (пай).

ДПІ у Баштанському районі Миколаївської
області 28.04.2006 року винесено податкове повідомлення-рішення № /0,
яким право ОСОБА_1 на земельну ділянку (пай) оподатковано за ставкою 13% від
вартості спадщини, передбаченою п. 7.1 ст. 7 Закону України “Про податок з
доходів фізичних осіб” як майнові права, що становить 6661,20 грн.

Відповідно до п. п. 13.2.1 п. 13.2 ст. 13
Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” при отриманні у спадщину
об'єкта нерухомого майна членом сім'ї першого ступеня споріднення об'єкт
спадщини оподатковується за нульовою ставкою.

Посилання скаржника на те, що об'єктом
оподаткування є земельний сертифікат, який по суті є об'єктом комерційної
власності поряд з корпоративним правом, колегією суддів не береться до уваги з
огляду на те, що таке твердження не відповідає ознакам корпоративного права,
визначеного ст. 167 Господарського кодексу України, відповідно до якої
корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному
фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь
цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої
відповідно до закону, а також правомочності, передбачені законом та статутними
документами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що порушень
судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального
права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі
дана вірно, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові
рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.
220, 2201, 224, 230, 231 КАС України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Баштанському районі Миколаївської області залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Миколаївської
області від 25.09.2006 року та постанову Баштанського районного суду
Миколаївської області від 21.06.2006 року у справі № 2-а-32 - без змін.

Справу № 2-а-32 повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

підпис

Голубєва Г.К.

Судді

підпис

Брайко А.І.

підпис

Карась О.В.

підпис

Рибченко А.О.

підпис

Федоров М.О.

З оригіналом згідно

В. секретар В.Б.
Ликова