Справа № 3/83
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2007-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 3/83
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючої судді Блажівської Н. Є., суддів Кочана В. М., Арсірія
Р. О. при секретарі Мельнику С. С.
за участю представників сторін:
позивача: ОСОБА_1. (довіреність № 01-1/562-юр
від 1 жовтня 2007 року)
відповідача 1: Кропот О. О. (довіреність № 20/5-4-373 від 29 серпня 2007 року)
відповідача 2: Олейник З. Д. (довіреність № 07/7925вих від 30 липня 2007 року)
Третьої особи 1: ОСОБА_1. (довіреність б/н від 3 жовтня 2007 року)
Третьої особи 2: не з'явився
Третьої особи 3: не з'явився
Третьої особи 4: Коломієць А. І. (довіреність від 25 вересня 2007 року)
За результатами розгляду у
відкритому судовому засіданні адміністративної справи
Донецького державного
науково-дослідного інституту чорної металургії
1. Міністерства промислової
2. Територіального управління
державної судової адміністрації в Донецькій області
за участю третіх осіб без
1. Арбітражного керуючого
-розпорядника майна Донецького державного науково-дослідного інституту чорної
2. Товариства з обмеженою
відповідальністю „Донтеп”
3. Регіонального відділення фонду
державного майна України в Донецькій області
4. Донецького апеляційного
адміністративного суду
скасування наказу та зобов'язання
триматись від вчинення дій
На підставі частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 11 грудня
2007 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення
постанови у повному обсязі відкладено на 18 грудня 2007 року, про що
повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини
постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог частини 4 статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства України.
Донецький державний науково-дослідний
інститут чорної металургії звернувся до суду з адміністративним позовом до
Міністерства промислової політики України, територіального управління державної
судової адміністрації в Донецькій області, треті особи: арбітражний
керуючий-розпорядник майна Донецького державного науково-дослідного інституту
чорної металургії ОСОБА_2., товариство з обмеженою відповідальністю “Донтеп”,
Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області,
Донецький апеляційний адміністративний суд, про скасування наказу Міністерства
промислової політики України від 15 серпня 2007 року №472 «Про передачу площ»,
та зобов'язання утримання від вчинення дій.
В судовому засіданні представник
позивача та арбітражного керуючого -розпорядника майна Донецького державного
науково-дослідного інституту чорної металургії -ОСОБА_2, який діє на підставі
Ухвали господарського суду Донецької області від 17 жовтня 2006 року, винесеної
в межах справи про банкрутство №42/74Б, позовні вимоги підтримує, з огляду на
В межах справи про банкрутство,
ухвалою Господарського суду Донецької області від 13 серпня 2007 року вжиті
заходи щодо забезпечення вимог кредиторів а саме: заборони посадовим особам
боржника або власнику майна боржника чи уповноваженому ним органу, або іншим
особам вчиняти дії щодо відчуження майнових активів (основних засобів
виробництва) боржника, а також передачу у безоплатне користування, володіння чи
на баланс іншим особам нерухомого майна, що належить боржнику на праві
господарського відання; заборони боржнику, власнику майна боржника або
уповноваженому ним органу без згоди розпорядника майна укладати будь-які угоди
(в тому числі -додаткові до вже існуючих) відносно нерухомого майна боржника,
що передбачають його поліпшення, реконструкцію та можливість, внаслідок цього,
його передачі іншим особам; заборони власнику майна боржника або уповноваженого
ним органу вчиняти дії щодо ліквідації чи реорганізації юридичної особи
Не зважаючи на зазначені заборони,
без згоди арбітражного керуючого, Міністерство промислової політики України 15
серпня 2007 року видав наказ № 472, яким передає з балансу Донецького
державного науково-дослідного інституту чорної металургії на баланс
територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області
площі корпусу № 3 та актового залу (5-ий поверх 4-го корпусу), що розташовані
Позивач вважає, виконання наказу
порушує його інтереси, як підприємства, яке підпорядковується Міністерству
промислової політики України, доводить, що він є належним правокориствуачем та
балансоутримувачем державного майна, закріпленого за інститутом на праві
повного господарського відання, про що зазначено у його Статуті.
Вказане у оскаржуваному наказі
майно включене до складу цілісного майнового комплексу інституту, який, як
зазначає позивач, забезпечує його основну статутну (наукову) та звичайну
господарську діяльність.
Позивач вважає, що виконання наказу
Міністерства промислової політики України призведе до припинення права
господарського відання інституту на відповідне майно, що істотно та негативно
вплине не тільки на можливість здійснення статутної господарської та наукової
діяльності, але й на можливість існування Донецького державного
науково-дослідного інститут чорної металургії, як наукової установи взагалі.
На думку позивача, всупереч
приписам пункту 30 статті 6 Закону України “Про управління об'єктами державної
власності”, Міністерство промислової політики України, як орган уповноважений
управляти державним майном передав майно без врахування ефективного використання в інтересах галузі.
Позивач зазначає, виконання наказу
негативно вплине на орендні відносини, а саме доводить, що між Регіональним
відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області та ТОВ “Донтеп”
укладено кілька договорів оренди, а саме - № 1674 від 31 грудня 2004 року, №
2218/2005 від 10 листопада 2005 року та № 27/46/2006 від 29 червня 2006 року,
термін дії яких не закінчений. ТОВ “Донтеп”, як орендар, передав частину
приміщень, що орендуються, у тому числі приміщень, які розташовано в 3-му
корпусі інституту, в суборенду. На даний час укладено 26 договорів суборенди приміщень
Як довід позивач посилається на
наявність справи, яка розглядається Господарським судом Донецької області № 40/49пд щодо визнання недійсним договору
оренди № 3127/2007 від 18 січня 2007 року, укладеного між Регіональним
відділенням фонду державного майна України по Донецькій області та Донецьким
апеляційним адміністративним судом приміщень 5-го поверху 3-го блоку та актової
зали, розташованої на 5-му поверсі 4-го
блоку Донецького державного науково-дослідного інституту чорної металургії,
недійсним та відновлення первісного стану шляхом повернення майна.
На думку позивача, оскаржуваний
наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступні
Статтями 124 та 129 Конституції
України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій
території України. У розумінні статтей 4-5 Господарського процесуального
кодексу України, ухвала суду про вжиття забезпечувальних заходів є судовим
рішенням.

Позивач вважає, що оскаржуваний
наказ безпосередньо порушує на момент його видання встановлену ухвалою
Господарського суду Донецької області від 13 серпня 2007 року у справі про
банкрутство № 42/74Б заборону на передачу майнових активів у будь-який спосіб
(в тому числі -шляхом передачі на баланс іншим особам), він є таким, що не
відповідає приписам статтей 124 та 129 Конституції України.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. За таких умов, на думку позивача, є підстави
стверджувати, що вилучення майна у Донецького державного науково-дослідного
інституту чорної металургії на користь іншої установи, здійснено Міністерством
промислової політики України із перевищенням передбачених діючими законами
повноважень, що зумовлює незаконність та протиправність такої передачі майна.

Позивач вважає, що згідно з
частиною 13 статті 13 Закону України “Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом”, угоди, що опосередковують розпорядження
нерухомістю, мають вчинятись виключно за погодженням із розпорядником майна.
Але всупереч даним приписам, перший відповідач прийняв рішення про передачу
майна без вищевказаного погодження.

Представник Відповідача-1 -Міністерства промислової політики України в
судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

В письмових запереченнях, наданих суду, Відповідач-1
позов не визнав з наступних підстав.

Міністром промислової політики
України за погодженням з Міністром економіки України, Головою Фонду державного
майна України, Першим заступником Міністра фінансів України (тобто при
наявності всіх необхідних погоджувальних процедур) було видано наказ № 472 від
15 серпня 2007 року “Про передачу площ”, яким передано з балансу Донецького
державного науково-дослідного інституту чорної металургії на баланс
територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області
площі корпусу № 3 та актової зали (5-ий поверх, 4-го корпусу) будівлі, що
розташована за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26.

Відповідач-1 вважає, що наказ № 472 від 15 серпня 2007
року видано в межах повноважень Міністерства промислової політики України, з
дотриманням вимог, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 21
вересня 1998 року № 1482 “Про передачу об'єктів права державної та комунальної
власності”.

Згідно із статтєю 1 Закону України
“Про управління об'єктами державної власності”, управління об'єктами державної
власності -здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним
органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо
реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням,
користуванням і розпорядженням ними, у межах, визначених законодавством
України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Таким чином, як зазначає перший
відповідач, власником майна -державою, в особі Міністерства промислової
політики України, з дотриманням всіх необхідних процедур, передбачених
законодавством, було прийнято рішення про передачу корпусу № 3 та актової зали
(5-ий поверх 4-го корпусу) будівлі, що розташована за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26, на баланс територіального управління державної судової
адміністрації в Донецькій області, з метою задоволення державних та суспільних
потреб, а саме -для розміщення Донецького апеляційного адміністративного суду,
територіальна юрисдикція якого поширюється на Донецьку та Луганську області.

Як відзначає Відповідач-1, згідно
оскаржуваного наказу, право власності не змінюється, форма власності при
передачі майна залишається державною.

Відповідач-1 зазначив, що йому було
невідомо про заходи щодо забезпечення вимог кредиторів, які вжито ухвалою
Господарського суду Донецької області від 13 серпня 2007 року.

Представник Відповідача-1
-територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області
в судовому засіданні адміністративний позов не визнав. Надав суду наступні
заперечення

На думку Відповідача-2, оскаржуваний
наказ є законним, таким, що видано в межах повноважень Міністерства промислової
політики України та з дотриманням всіх процедур, встановлених чинним
законодавством України.

Відповідач-2 зазначив, що твердження
Позивача щодо здійснення в приміщеннях корпусу № 3 активної наукової діяльності
не відповідає дійсності.

Так, приміщення корпусу № 3 повністю
надані в суборенду різним за родом своєї діяльності суб'єктам. Серед них
-служба таксі, приватне підприємство “ІВ-МАКІНТОШ” -пошив та ремонт одягу,
редакція газети, типографія тощо.

Відповідач-2 вважає, що діяльність
зазначених суб'єктів не сприяє та не може сприяти розвитку наукової галузі
-чорної металургії.

Таким чином, як відзначає Відповідач-2,
посилання позивача на пункт 30 статті 6 Закону України “Про управління об'єктами державної
власності”, в даному випадку є безпідставним, оскільки Позивач не дотримується
вимог, встановлених даним пунктом, а саме -в частині ефективного використання
орендованого майна та здійснення на орендованих підприємствах технічної
політики в контексті завдань галузі.

Відповідач-2 зазначив, що приміщення
інституту знаходяться в занедбаному стані та потребують капітального ремонту.

На думку Відповідача-2, неможливо
погодитися твердженням Позивача щодо погодження оскаржуваного наказу із
арбітражним керуючим -розпорядником майна Донецького державного
науково-дослідного інституту чорної металургії з огляду на те, що наказ
Міністерства промислової політики України не є угодою в цивільно-правовому або
господарсько-правовому розумінні. Частиною 13 статті 13 Закону України “Про
відновлення платоспроможності боржника або визанання його банкрутом”, закріплено перелік саме таких угод (оренда,
застава, позика тощо).

Наказ, на думку Відповідача-2, це
вид розпорядчого документа, який видається від імені суб'єкта нормотворення у
процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання
покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої
компетенції на основі і на виконання Конституції та законів України. Тобто,
мова йде про документи, які є різними за своєю правовою природою.

Представник третьої особи
-Донецького апеляційного адміністративного суду, в судове засідання з'явився та
надав суду наступні пояснення. Оскаржуваний наказ є законним, таким, що видано
з дотриманням вимог чинного законодавства. Представник вважає, що даний наказ
за його змістом не є юридичним фактом, який викликає припинення права власності
Держави Україна на це майно та перехід права власності до іншої особи. Тому
наказ Міністерства промислової політики України не є дією з відчуження
державного майна. Дане твердження, на погляд представника Третьої особи, може
бути додатково обгрунтовано аналізом положень підпункту ”и” пункту 18 частини 2
статті 5 Закону України “Про управління об'єктами державної власності”, та
прийнятою у розвиток зазначених норм Постановою Кабінету Міністрів України №
803 від 6 липня 2007 року “Про затвердження порядку відчуження об'єктів
державної власності”, де чітко визначено термін “відчуження майна” -передача
права власності на майно юридичним чи фізичним особам, за процедурами та у
спосіб, передбачений цим порядком.

Одночасно, представник Третьої
особи вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що ухвалою Господарського
суду Донецької області від 13 серпня 2007 року будь-яких обмежень щодо
розпорядження майном (крім передачі у безоплатне користування, володіння та
укладання угод щодо поліпшення та реконструкції, що може викликати передачу) не
встановлено. Дії з передачі на баланс іншим особам, заборонені ухвалою від 13
серпня 2007 року на певний період часу, а саме до 29 серпня 2007 року,
відповідачами вчинені не були і не є предметом цього спору.

Представник третьої особи -Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, в судове
засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був
повідомлений належним чином, надав суду наступні пояснення. Наказом від 15
серпня 2007 року № 472 Міністерство промислової політики України передало з
балансу Донецького державного науково-дослідного інституту чорної металургії на
баланс Територіального управління
державної судової адміністрації в Донецькій області площі корпусу № 3 (5
поверх 4 корпусу). Фонд державного майна України листом «Щодо передачі
об'єкту»№ 10-16-12828 від 14 серпня 2007 року також погодив передачу
вищезазначеного майна до сфери управління Державної судової адміністрації
України. Що стосується ремонтно-будівельних робіт які розпочалися без
погодження з балансоутримувачем, то договір оренди № 3127/2007 спрямований на
настання правових наслідків, а саме, відповідно до акту приймання-передачі від
18 січня 2007 року 3127/2007 орендодавцем було передано орендарю предмет
договору; згідно з підпунктами 3.2, 5.2, 5.5, 6.2, орендарем сплачена орендна
плата та об'єкт оренди застрахований, що свідчить про реальність спірного
договору оренди.

Представник третьої особи
-товариства з обмеженою відповідальністю “Донтеп” в судове засідання не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив, про дату час та місце судового засідання
був повідомлений належним чином..

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків:

Статтею 326 Цивільного кодексу
України встановлено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові
кошти, які належать державі Україна.

Від імені та в інтересах держави
Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Управління майном, що є у державній
власності, здійснюється державними органами.

Відповідно до пункту 1 Положення
про Міністерство промислової політики України, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2006 року № 1538, Міністерство
промислової політики України є центральним органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 7 пункту 4
Положення, Мінпромполітики відповідно до покладених на нього завдань здійснює
відповідно до законодавства функції з управління об'єктами державної власності,
що належить до сфери його управління.

Відповідно до пункту 7 даного
Положення, Мінпромполітики в межах своїх повноважень на основі та на виконання
актів законодавства видає накази, організовує і контролює їх виконання. Рішення
Мінпромполітики, прийняті в межах його повноважень, є обов'язкові для виконання
центральними та місцевими органами виконавчої влади, оранами місцевого
самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності
та громадянами.

Згідно зі Статутом Донецького
державного науково-дослідного інституту чорної металургії, затвердженим наказом
Міністерства промислової політики України від 1 листопада 2001 року № 142 та
зареєстрований виконавчим комітетом Калінінської районної ради м. Донецька за
реєстраційним № ПП-366/9, рішення № 856/1 від 14 листопада 2001 року, інститут
заснований на державній формі власності і підпорядкований Міністерству
промислової політики України. Правовий режим зазначеного підприємства
передбачений статтею 74 Господарського Кодексу України.

Статтею 4 Статуту визначено, що
майно інституту є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного
господарського відання. Право господарського відання відповідно до статті 136
Господарського Кодексу України є речовим правом суб'єкта підприємництва, який
володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником
(уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження.

Мінпромполітики та інші органи
державної виконавчої влади здійснюють контроль за ефективністю використання та
збереженням закріпленого за підприємством державного майна, правомочності дій
стосовно державної власності та відповідності чинному законодавству проведення
підприємницької діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржуваному наказу передувала, регламентована Постановою Кабінету Міністрів
України від 21 вересня 1998 року № 1482 „Про передачу об'єктів права державної
та комунальної власності”, процедура погодження рішення про передачу державного
майна. Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи листами
Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України, Фонду державного
майна України, якими погоджено питання передачі площ корпусу № 3 та актової
зали (5-ий поверх 4-го корпусу) будівлі, що розташована за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26.

Наказом Міністерства промислової
політики України від 15 серпня 2007 року
№ 472 “Про передачу площ” державне майно, закріплене за інститутом на
праві повного господарського відання
-корпус № 3, актова зала (5-ий поверх 4-го корпусу) передано на баланс
територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій
області.

Аналізуючи зазначене, колегія
суддів дійшла висновку, що інститут не є власником майна переданого згідно
спірного наказу. Міністерство прийняло рішення щодо передачі з балансу на
баланс частини державного майна, що не призвело до зміни права власності,
власником була і залишилась Держава, жодних доводів щодо порушення порядку
передачі позивач не навів.

Посилання Позивача на заборону,
передбачену Ухвалою Господарського суду Донецької області від 13 серпня 2007
року, колегія суддів не приймає з огляду на її скасування Ухвалою цього ж суду
від 29 серпня 2007 року (залишена без змін Постановою Донецького апеляційного господарського
суду від 14 листопада 2007 року).

Спір щодо розірвання договору
оренди, не має відношення до спірних відносин, і не приймається судом з огляду
на процесуальні принципи належності та допустимості доказів зазначені у статті
70 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема частині першій,
відповідно до якої суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету
доказування.

Ефективність використання
державного майна належить Державі, в особі певних органів, зокрема Міністерству
промислової політики України, та Державній судовій адміністрації України, до
сфери якої передане майно, саме рівність всіх форм власності у тому числі
державної доводить право зазначених органів на передачу майна з балансу на
баланс.

Жодних доказів того, що передані
площі використовуються як виробничі потужності інституту суду не надані, в
супереч приписам частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. 9 факт посилання позивача на укладення
договорів оренди посвідчує наявність виробничих приміщень понад необхідні для
здійснення наукової діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що
загальна площа приміщень корпусу № 3 складає 4021 кв. м. На більшій частині
даних площ розміщувалися різні за родом своєї діяльності комерційні суб'єкти.
Жодних доказів щодо здійснення інститутом в корпусі № 3 наукової діяльності
суду не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає
доводи Позивача стосовно того, що спірний наказ створює загрозу для здійснення
інститутом наукової діяльності та для існування інституту як наукової установи
взагалі, недоведеними і не може прийняти їх до уваги.

Крім того, матеріалами справи
доведені факти занедбаного стану приміщень які передаються згідно спірного
наказу.

Відповідно до Указу Президента
України від 16 листопада 2004 року № 1417/2004 утворено місцеві та апеляційні
адміністративні суди, в тому числі і Донецький апеляційний адміністративний
суд, територіальна юрисдикція якого поширюється на дві області -Донецьку і
Луганську, а також затверджено їх мережу та кількісний склад суддів. Із
матеріалів справи вбачається, що рішення про передачу державного майна на
баланс територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій
області було прийнято саме з метою розміщення зазначеного суду.

З огляду на вищевикладене, суд не
вбачає підстав для визнання спірного Наказу неправомірним.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи Позивача є
необґрунтованими, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 6, 7, 17, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

П О С Т А Н О
В И В

У задоволенні позовних вимог
Донецького державного науково-дослідного інституту чорної металургії до
Міністерства промислової політики України, територіального управління державної
судової адміністрації в Донецькій області про визнання наказу неправомірним,
його скасування, про зобов'язання утриматись від вчинення дій за участю 3-х
осіб: арбітражного керуючого -розпорядника майна Донецького державного науково-дослідного
інституту чорної метлаургії -ОСОБА_2, Регіонального відділення Фонду державного
майна України по Донецькій області, Донецького апеляційного адміністративного
суду, товариства з обмеженою відповідальністю “Донтеп” -відмовити повністю.

Постанова, відповідно до
частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої
інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом
двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуюча Суддя
Блажівська Н. Є.

Суддя
Кочан В. М.

Суддя
Арсірій Р. О.

Дата складення та підписання
постанови в повному обсязі - 18 грудня 2007 року.