Справа № 22а-523/2008
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул. Чоловського, 2 тел. 261-38-59
Головуючий у 1-й інстанції суддя - Слободян П.Р. ряд.ст.зв.
№
Господарський суд Волинської області,
справа №4/64-11А
Доповідач у 2-й інстанції суддя - Яворський І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2008 року Справа № 22а -3316
(523/08)
м. Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в складі:

доповідача у справі -
судді Яворського І.О.

суддів Любашевського В.П.

Онишкевича Т.В.

секретаря судового засідання Поворозника Д.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 на постанову
Господарського суду Волинської області від 27 березня 2007 року в справі за
позовом Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 до
Нововолинської міської ради Волинської області про визнання нечинним рішення, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Господарського суду Волинської області від 27 березня 2007 року
задоволено позов СПД-ФО ОСОБА_2 Визнано нечинним рішення Нововолинської міської
ради від 21.02.2007 року № 10/6 «Про протести прокурора» в частині скасування
рішення від 15.11.2006 року № 8/6 «Про приватизацію об'єктів комунальної
власності територіальної громади міста Нововолинська» та стягнуто з Нововолинської міської ради на користь
ОСОБА_2 3,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постанову оскаржила СПД-ФО ОСОБА_1, яка не приймала участі під час розгляду
справи судом першої інстанції, вважає, що суд вирішив питання про її права та
обов'язки, тому відповідно до ч. 1 ст. 185 КАС України має право на апеляційне
оскарження даної постанови. Просить постанову Господарського суду Волинської
області від 27 березня 2007 року скасувати і ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні позову СПД-ФО ОСОБА_2 відмовити з підстав, викладених в апеляційній
скарзі. Вважає, зокрема, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення
для справи, а саме не встановив, чи при прийнятті протокольного рішення від
12.07.2006 року виконком Нововолинської міської ради діяв в межах своєї
компетенції; при ухваленні постанови суд вважав встановленими обставини, які
мають значення для справи і які не були доведені, зокрема, неправильним є
висновок суду про те, що ніхто крім позивача не виявив бажання орендувати все
приміщення лазні із вкладенням інвестицій, проведенням ремонтних робіт та
збереженням спеціалізації, що спростовується її зверненням до відповідача із
заявою про приватизацію лазні; суд неправильно застосував та не застосував
норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи - не
застосував норму ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»,
відповідно до якої продаж об'єктів приватизації на аукціоні, за конкурсом
здійснюється за наявності не менш як двох покупців, також суд неправильно
застосував до даних правовідносин ч. 3 ст. 7 зазначеного Закону; суд допустив
порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення
справи, а саме не залучив СПД-ФО ОСОБА_1 до участі в справі в якості третьої
особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта та
представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 7 Закону України «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу приватизацію)» Фонд державного майна України,
Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві ради затверджують за поданням
органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у
загальнодержавній власності, власності Автономної Республіки Крим та
комунальній власності і підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом, викупу.
Включення об'єктів малої приватизації до переліків, зазначених у частині першій
цієї статті, здійснюється відповідно до державної та місцевих програм
приватизації чи з ініціативи відповідних органів приватизації або покупців.

Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування
в Україні» до виключної компетенції місцевих рад належить прийняття рішень щодо
відчуження відповідно до закону комунального майна, затвердження місцевих
програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не
підлягають приватизації, визначення доцільності, порядку та умов приватизації
об'єктів права комунальної власності.

В рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2000 року в справі №
ІШ-16/2000, зокрема, зазначено: ч. 1 ст. 7 Закону України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» передбачено, що Фонд
державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві
ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які
перебувають відповідно у загальнодержавній власності, власності Автономної
Республіки Крим та комунальній власності і підлягають продажу на аукціоні, за
конкурсом, викупу. Зі змісту цієї норми випливає, що саме Фонд державного майна
України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві ради є органами, які
здійснюють функції, відповідно, щодо розпорядження державною власністю, майном
Автономної Республіки Крим і комунальною власністю. Способи приватизації
визначаються шляхом прийняття цими органами рішень про затвердження конкретних
переліків об'єктів приватизації.

Отже, виходячи із аналізу зазначених вище норм, визначення способу
приватизації конкретного об'єкта комунальної власності належить до компетенції
органу місцевого самоврядування, в даному випадку - Нововолинської міської
ради.

Посилання апелянта на те, що суд не встановив, чи при прийнятті
протокольного рішення від 12.07.2006 року виконком Нововолинської міської ради
діяв в межах своєї компетенції є безпідставним, оскільки нарада при міському
голові Сапожнікову В.Б. про роботу міської лазні проводилась для вивчення
пропозицій підприємців щодо використання лазні, рішення, прийняте за
результатами наради про надання лазні ОСОБА_3 не створює правових наслідків, а
має рекомендаційний характер, оскільки відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття рішень з питань
приватизації об'єктів комунальної власності належить до виключної компетенції
місцевих рад.

Щодо посилання апелянта на те, що суд першої не застосував норму ч. 1 ст.
16 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)», яка, на думку апелянта, підлягала застосуванню при вирішенні
справи, і відповідно до якої продаж об'єктів приватизації на аукціоні, за
конкурсом здійснюється за наявності не менш як двох покупців, то колегія суддів
також вважає його безпідставним з таких підстав.

Частиною 4 ст. 7 Закону України
«Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»
визначено, що покупці подають до відповідного органу приватизації заяву про
включення підприємства до одного із зазначених у цій статті переліків об'єктів,
що підлягають приватизації. Також даною нормою визначено реквізити, які повинна
містити заява та перелік документів, що додаються до неї. Форму заяви та розмір
плати за її подання встановлює орган приватизації.

Розпорядженням міського голови Нововолинської міської ради від 04.07.2006
року № 212-р «Про заяву на приватизацію та розмір плати за її подання»
затверджено зразок заяви на приватизацію, розмір плати за її подання та
реєстраційний внесок за участь в конкурсі чи аукціоні /а.с. 67, 68-69/. Заяву
на приватизацію приміщення лазні, що розташоване АДРЕСА_1, подав лише позивач
/а.с. 70/. Заява ОСОБА_1 від 30.10.2006 року /а.с. 44/ не розглядалась
відповідачем як заява на приватизацію об'єкта комунальної власності, оскільки
не містить всіх реквізитів, визначених для такої заяви і до заяви не додано
необхідних документів.

Тому відповідач не був зобов'язаний проводити приватизацію лазні
конкурентним способом.

Зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що рішення
Нововолинської міської ради рішення від 15.11.2006 року № 8/6 «Про приватизацію
об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Нововолинська» є
правомірним, а рішення від 21.02.2007 року № 10/6 «Про протести прокурора» в
частині скасування рішення від 15.11.2006 року № 8/6 є неправомірним, оскільки
доводи прокурора, викладені у протесті є безпідставними і не ґрунтуються на
нормах законодавства. Тому висновки суду першої інстанції є правильними.

Також колегія суддів вважає, що не залучення судом першої інстанції СПД-ФО ОСОБА_1 до участі в справі в якості
третьої особи не призвело до неправильного вирішення справи. Крім того, доводи
СПД-ФО ОСОБА_1 були викладені в апеляційній скарзі, на обґрунтування своїх
вимог апелянт надала копії документів, в судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник апелянта надав пояснення, судом апеляційної інстанції
надано оцінку поясненням та доказам апелянта і вони враховані при вирішенні
справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206
КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Волинської області від 27 березня 2007 року в
справі за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 до
Нововолинської міської ради Волинської області про визнання нечинним рішення
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом одного місяця до Вищого
адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо
до суду касаційної інстанції.

Суддя -
доповідач І.О. Яворський

Суддя В.П. Любашевський

Суддя Т.В. Онишкевич