Справа № 8/137
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2008-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 8/137
Окружний адміністративний суд міста
Києва в особі судді Пилипенко О.Є., при секретарі Коваль А.В.
За результатами розгляду у
відкритому судовому засіданні адміністративної справи
Фізичної особи -підприємця
Державної податкової
інспекції в Шевченківському районі м.
визнання податкового
повідомлення-рішення та акту про результати невиїзної перевірки недійсними
за участю представників сторін:
ОСОБА_2 за дов. від 24.01.2006р.,
ОСОБА_3 за дов. від 27.11.2007р.
Мудревська В.В. за дов. від
26.09.2007р. № 2958/9/10-214, Гончар С.В. за дов. 15.05.2007р. №
Пред'явлені вимоги про визнання
недійсними податкового повідомлення-рішення № 1473/17-04 від 08.10.2007 року та
дотримання вимог податкового законодавства з питань оподаткування фізичної
особи - суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, у частині порушення п.п. 16.3.3., п.16.3.6. ст. Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16.01.2007 року провадження у справі в частині позовних
вимог, а саме визнання недійсним акту №
п.16.3.6. ст. Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» було закрито відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 157
Кодексу адміністративного судочинства України.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
висновки акту перевірки №
повідомлення-рішення, не відповідає фактичним обставинам та суперечить вимогам
чинного законодавства. Позивач зазначає, що під час здійснення господарської
діяльності не порушував порядку ведення податкового обліку та діяв згідно з
вимогами діючого законодавства. За таких обставин позивач вважає, що у
відповідача відсутні підстави для винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.
Відповідач проти позовних вимог
заперечував, посилаючись на те, що факти порушень податкового законодавства зафіксовані
актом перевірки, крім того оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято
відповідно до вимог чинного законодавства України.
Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників позивача та відповідача, суд приходить до наступних
Фізична особа -підприємець ОСОБА_1
зареєстрований Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією,
свідоцтво НОМЕР_1 та став на облік в ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
Позивач здійснював підприємницьку
діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва з 01.07.2004 року
по 31.12.2005 року та в четвертому кварталі 2006 року.
Позивач в період з 01.01.2006 року
по 30.09.2006 року та з 01.01.2007 року по 28.09.2007 року здійснював
підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування.
Згідно заяви про зняття з обліку
платника податків від 06.08.2007 року № 5276/Пт головним державним податковим
ревізором була проведена планова перевірка підприємницької діяльності позивача.
Перевірка проводилась за період з
10.06.2004 року по 28.09.2007 року та на підставі перевірки було складено Акт №
дотримання вимог податкового законодавства з питання оподаткування фізичної
особи -суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1».
В ході планової документальної
перевірки було встановлено, що позивачем порушено вимоги п.п. 8.2.1. п.8.2. ст.
8, п.п.16.3.3., п.п.16.3.6. п.16.3. ст. 16, п.п. а п.19.1 ст. 19 ЗУ «Про податок
з доходів з фізичних осіб»№ 889-ІV (із змінами і доповненнями); п.п. 4.1.4.
п.4.1. ст.. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року №
2181-ІІІ; п.п. 2.3.1. п.2.3. ст. 2, п. 9.3. ст. 9 Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР та п. 9 Порядку видачі Свідоцтва про
сплату єдиного податку, затвердженого Наказом ДПА України НОМЕР_2.
На підставі вказаного акту
перевірки було видано податкове повідомлення-рішення № 1473/17-04 від
08.10.2007 року, в якому визначено суму податкового зобов'язання 1249779,44
Перевіркою показників за 2004р.
встановлено, що позивачем було отримано, згідно з даними книги обліку доходів
Згідно даних пошуково-довідникової
системи ЦБД юридичних осіб ДПА України, фізичною особою ОСОБА_1 03.02.2004 р. засновано ТОВ
«Слов`янська виробнича компанія», код 32799499, частка внеску в статутний фонд
громадянина ОСОБА_1 складає 50 % (11 562,00 грн.).
В порушення вимог п. 9 Порядку
видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 29 жовтня 1999р. № 599 та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999р. за № 752/4045, звіт суб'єкта малого
підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку ОСОБА_1 за ІV кв.
2006 р. до ДШ надано 21.03.2007 р. (термін -протягом 5 днів після закінчення
звітного кварталу, тобто до 05.01.07 р.).
Згідно даних звіту позивача обсяг
виручки від реалізації товарів (робіт, послуг), за ІV квартал 2006 р. склав 10
Перевіркою встановлено, що обсяг
виручки від реалізації товарів (робіт, послуг), за ІV квартал 2006 р. Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 склав 10 125 250,00 грн., а
саме: дохід отриманий від надання в оренду рухомого та нерухомого майна в сумі
25 250,00 грн. та дохід від продажу своєї частки в статутному фонді ТОВ
«Слов`янська виробнича компанія»(50%) в розмірі 10 100 000 грн.
Так, відповідно до договору купівлі
- продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю
«Слов`янська виробнича компанія» від 30.10.2006р. № 621745, громадянин України
ОСОБА_1, що діяв на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності від 10.06.04 р. продав свою частку у статутному
фонді ТОВ «Слов`янська виробнича компанія»(50%) громадянину Росії ОСОБА_4,
ідентиф. НОМЕР_3, що мешкає АДРЕСА_1 за 10 100 000 грн. (2 млн. доларів США по
курсу НБУ на день отримання коштів). Кошти від продажі своєї частки в
статутному фонді надійшли 10.11.06 р. на розрахунковий рахунок Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1
Відповідно вимог п. 2 ст. 79
Господарського кодексу України, засновниками і учасниками товариства можуть
бути суб'єкти господарювання, інші учасники господарських відносин, зазначені в
ст. 2 Господарського кодексу України (учасниками відносин у сфері
господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також
громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками
суб'єктів господарювання чи здійснюють
щодо них організаційно - господарські повноваження на основі відносин
власності), а також громадяни, які не є суб'єктами господарювання.
Спрощена система оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва не поширюється на: фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які займаються підприємницькою
діяльністю без створення юридичної особи і здійснюють торгівлю
лікеро-горілчаними та тютюновими виробами, пально-мастильними матеріалами;
суб'єктів підприємницької діяльності, які провадять діяльність у сфері
грального бізнесу, здійснюють обмін іноземної валюти; суб'єктів підприємницької
діяльності, які є виробниками підакцизних товарів, здійснюють господарську
діяльність, пов'язану з експортом, імпортом та оптовим продажем підакцизних
товарів, оптовим та роздрібним продажем підакцизних пально-мастильних
матеріалів; суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють: видобуток та
виробництво дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння
органогенного утворення; оптову, роздрібну торгівлю промисловими виробами з
дорогоцінних металів, що підлягають ліцензуванню відповідно до Закону України
"Про ліцензування певних видів господарської діяльності".
Згідно Господарського кодексу
України, корпоративні права - права особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності
на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної
частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації
останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом
та статутними документами.
Громадянин ОСОБА_1 будучи учасником
Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов`янська виробнича компанія»був
власником своєї частки в статутному фонді товариства та відповідно до вимог
Закону України „Про власність" мав право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, що не суперечать закону. Міг використовувати майно для здійснення
господарської та іншої не забороненої законом діяльності, зокрема передавати
його за плату у володіння і користування.
Відповідно пп. 9.12.1 п. 9.12. ст.
9 Закону України від 22 травня 2003 року № 889-ІV „Про податок з доходів
фізичних осіб" (із змінами та доповненнями), оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи,
здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих
питань, з урахуванням норм цього пункту.
Ст. 1 Указу Президента України від
3 липня 1998 року N 727/98 „Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва" із змінами та доповненнями,
передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності
запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації товарів (робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.
Перебуваючи на спрощеній системі
оподаткування, Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1, на
порушення ст. 1 Указу Президента України від 3 липня 1998 року N 727/98 „Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" із змінами та доповненнями отримав за ІV квартал 2006 р.
обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) 10 125 250,00 грн.
Перевищено обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг), що встановлено
спеціальним законодавством на 9 625 250 ,00 грн. (10 125 250,00 грн. -
Відповідно до пп. 9.12.2 п. 9.12.
ст. 9 Закону України від 22 травня 2003 року № 889-ІУ „Про податок з доходів
фізичних осіб", із змінами та доповненнями, якщо фізична особа - суб'єкт
підприємницької діяльності отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті
9.12.1 п. 9.12. ст. 9 Закону України від 22 травня 2003 року № 889-ІV „Про
податок з доходів фізичних осіб" із змінами та доповненнями, то такі
доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для
платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.
На порушення п.п.8 2.1. п. 8.2 ст.
8, п.п. а, п.19.1. ст. 19 Закону України від 22 травня 2003 року № 889-ІV „Про
податок з доходів фізичних осіб", із змінами та доповненнями, та п.п.
4.1.4. п.4.1 ст.4 Закону України від 21.12.2000 року № 2181-ІП "Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами, із змінами та доповненнями СПД- фізична особа ОСОБА_1 не
подав до ДПІ декларацію про доходи за 2006р. та не задекларував доходи в
розмірі 9 613 688,00 грн. та на порушення п.п. п.п.16.3.3, п.п. 16.3.6 п. 16.3
ст. 16 Закону України від 22 травня 2003 року № 889-ІV „Про податок з доходів
фізичних осіб", із змінами та доповненнями, платник ОСОБА_1 не сплатив
податок з доходів фізичних осіб з доходу, що отримано на порушення правил, що
встановлені спеціальним законодавством (ст. 1 Указу Президента України від 3
липня 1998 року N 727/98 „Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва" із змінами та доповненнями) в
розмірі 1 249 779,44 грн.
Розрахунок податку з доходів
Сума доходу, що отримано на
порушення правил, що встановлені спеціальним законодавством (ст. 1 Указу
Президента України від 3 липня 1998 року N 727/98 „Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" із
змінами та доповненнями) складає 9 613 688,00 грн. (10 125 250,00 грн. з яких
Ставка податку відповідно до вимог
п. 7.1 ст.7 Закону України від 22 травня 2003 року № 889-ІV „Про податок з
доходів фізичних осіб" (із змінами та доповненнями) становить 13%.
Сума податку з доходів фізичних
осіб 9 613 688,00 грн. х 13% = 1 249 779,44 грн. Суб`єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_1, у період з 01.01.2004 р. по 30.09.2006 р.
перебуваючи на спрощеній системі оподаткування витрати не формував. Форма звіту
суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку, яка
затверджена наказом ДПА України від 29.10.1999 р. № 599 ( у редакції наказу ДПА
України від 28.12.2001 р. № 521) не передбачає визначення витрат.
Суб`єкт підприємницької діяльності
- фізична особа ОСОБА_1, у період з 01.10.2006 р. по 28.09.2007 р., перебував
на загальній системі оподаткування. Валові витрати в ІV кв. 2006 р. за даними
витрати від надання консультацій та роз'яснень з питань здавання в оренду
власного майна, в тому числі нерухомого, а також супроводження виконання вже
30.09.2006 р. перебуваючи на
спрощеній системі оподаткування - витрати не формував. Форма звіту суб'єкта
малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку, яка
затверджена наказом ДПА України Бід 29.10.1999 р. № 599 (у редакції наказу ДПА
України від 28.12.2001 р. № 521) не передбачає визначення витрат.
Позивач за період з 01.10.06р. по
31.12.06р. працював за спрощеною системою оподаткування, згідно ст. 9 Закону
України від 03 квітня 1997 р. № 168/97 "Про податок на додану
вартість", із змінами та доповненнями та ст. 6 Указу Президента України
від 03 липня 1998р. № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва", із
змінами та доповненнями - не був зареєстрований
платником податку на додану вартість.
В зв'язку із переходом на загальну
систему оподаткування з І кв.2007р. позивач відповідно п.п.2.3.1. п.2.3.ст.2
Закону України від 03 квітня 1997 р. № 168/ 97-ВР "Про податок на додану
вартість", із змінами та доповненнями (надалі ЗУ "Про ПДВ"),
підлягає обов'язковій реєстрації, як платник податку на додану вартість.
На порушення п.п.2.3.1. п.2.3.ст.2
, п. 9.3 ст. 9 Закону України від 03 квітня 1997 р. № 168/ 97-ВР "Про
податок на додану вартість" (із змінами та доповненнями) позивач не
зареєструвався платником ПДВ, Свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ не
отримував, заяву на реєстрацію платником ПДВ у податкові органи за їх
місцезнаходженням (місцем проживання) не подавав.
Оподатковуваних операцій за період
01.01.07р. - 28.09.07р. Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1 не здійснював.
Відповідно до вимог п.10.2. ст. 10
Закону України від 03 квітня 1997 р. № 168/ 97-ВР "Про податок на додану
вартість" (із змінами та доповненнями), платники податку, визначені у ст.
2 цього Закону, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності
визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до
бюджету відповідно до закону.
Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.
Акт державного або іншого органу
-це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який
породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших
суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.
Підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.
Обов'язковою умовою визнання акту недійсним є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
Згідно зі ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Відповідачем належним чином
доведено, що спірне податкового повідомлення-рішення № 1473/17-04 від
08.10.2007 року прийняте ним відповідно до вимог чинного законодавства та з
урахуванням фактичних обставин справи.

На підставі викладеного, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України, судові витрати по сплаті судового збору
покладаються на фізичну особу -підприємця ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 17, 94,
158, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст.
254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим
Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складання в повному
обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про
апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної
скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
О.Є. Пилипенко

Дата
підписання постанови: 22.01.2008 р.