Справа № 22-а-516/2008
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2008-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Мамалуй О.О.
Доповідач 2 інстанції:
суддя Григоров А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2008 року

№ 22-а-516/08

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді - Мельнікова Л.В.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

за участі:

представник позивача - Печко О.С.

представник першого відповідача -
Зелінський С.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Пересічанський МЕЗ» на постанову Господарського
суду Харківської області від 13 червня
2007 року по справі № АС-13/42-07

за позовом Прокурора
Дзержинського району м. Харкова в інтересах держави в особі ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пересічанський МЕЗ»,

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крим-Обст»

про
визнання
недійсними господарських зобов'язань,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Дзержинського району м.
Харкова в інтересах держави в особі ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
звернувся до Господарського суду
Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю
«Торговий дім «Пересічанський МЕЗ», Товариства з обмеженою відповідальністю
«Крим-Обст» про визнання недійсними господарських зобов'язань.

Постановою Господарського суду
Харківської області по справі № АС-13/42-07 від 13 червня 2007 року,
позовні вимоги позивача задоволено, визнано недійсним господарське зобов'язання
між відповідачами, стягнуто із відповідачів грошові кошти і вартість отриманого
за договором №ЕХW -8R від 29.09.2004 року.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Пересічанський МЕЗ» не погоджується з вказаною
постановою, подало апеляційну скаргу, вважає, що при винесенні постанови господарського суду Харківської
області по справі № АС-13/42-07 не повно
з'ясовано обставини, що мають значення для справи та не доведено обставини,
що мають значення
для справи, які
суд першої інстанції
вважає встановленими, а також висновки суду не відповідають обставинам
по справі, що відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для скасування постанови суду.

Враховуючи викладене, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пересічанський МЕЗ» просить суд
апеляційної інстанції скасувати постанову Господарського суду Харківської
області від 13 червня 2007 року по справі №АС-13/42-07 та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши представників осіб які з'явилися у
судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково.

Судом першої інстанції було встановлено
наступне.

Прокурор Дзержинського району м. Харкова в
інтересах держави в особі ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова звернувся до
господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить
визнати недійсними господарські зобов'язання, які виникли на підставі
господарського договору поставки №ЕХW
-8R від 29.09.2004 р. на загальну суму 1550000,00 грн., який було укладено між
ТОВ "Крим-Обст" та ТОВ ТД "Пересічанський МЕЗ". Також
просить застосувати наслідки визнання господарських зобов'язань, які виникли на
підставі договору, укладеного між ТОВ "Крим-Обст" та ТОВ ТД
"Пересічанський МЕЗ" недійсними.

Встановлено, що 15.11.2005 р. ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова було проведено перевірку ТОВ ТД
"Пересічанский МЕЗ" з питань дотримання вимог податкового та
валютного законодавства, повноти та своєчасності сплати до бюджету податків та
інших платежів за період з 14.09.2004 р. по 30.06.2005 р., за результатами якої
було складено акт № 5769/23-3/3312/364 від 15.11.2005 р.

В ході проведення перевірки
позивачем було встановлено, що в перевіряємому періоді ТОВ ТД
"Пересічанський МЕЗ" було укладено господарський договір поставки
№ЕХW -8R від 29.09.2004 р. з ТОВ "Крим-Обст". Згідно умов договору,
по якому ТОВ "Крим-Обст" є продавцем, він зобов'язався поставити та
передати у власність ТОВ ТД "Пересічанський МЕЗ" покупцю за
договором, а покупець прийняти та оплатити товар, а саме: насіння соняшника
врожаю 2004 р. загальна вартість товару складає 1550000,00 грн., в т.ч. ПДВ -
258333,33 грн. Факт укладання даного договору підтверджується:

договором № ЕХW -8R від 29.09.2004
р.;

податковою накладною № 40905 від
01.10.2004 р.;

видатковою накладною № РН-0000015
від 01.10.2004 р.;

книгою обліку придбання товарів (робіт, послуг) ТОВ ТД
"Пересічанський МЕЗ".

При цьому розрахунки між ТОВ
"Крим-Обст" та ТОВ ТД "Пересічанський МЕЗ" за даним
договором здійснювались шляхом перерахування ТОВ ТД "Пересічанський
МЕЗ" з розрахункового рахунку на розрахунковий рахунок ТОВ
"Крим-Обст" грошових коштів у розмірі 1550000,00 грн., що
підтверджується реєстром електронних розрахункових документів, проведених
банком 01.10.2004 р. Зазначену суму за оскаржуваним договором ТОВ ТД
"Пересечанський МЕЗ" було включено до складу податкового кредиту з
послідуючим відшкодуванням відповідної суми з державного бюджету України.

Згідно запиту, отриманого ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова від ДПІ у м. Сімферополі Автономної республіки
Крим, на проведення зустрічних перевірок при взаємовідносинах ТОВ ТД
"Пересічанський МЕЗ" з ТОВ "Крим-Обст", було виявлено, що
згідно рішення Центрального районного суму м. Сімферополя, установчі та
реєстраційні документи ТОВ "Крим-Обст" були визнані недійсними та
було визнано недійсними свідоцтво платника ПДВ з моменту набрання законної сили
рішення суду. Даним рішенням судом було встановлено, що ТОВ
"Крим-Обст" пройшло перереєстрацію та зареєстровано виконавчим
комітетом Київської районної ради м. Сімферополя 16.06.2005 р. Власником та
засновником підприємства є ОСОБА_1. На податковий облік в ДПІ у м. Сімферополі
підприємство стало 11.09.2000 р., але реєструватися та займатися
підприємницькою діяльність наміру не мало підприємство. Засновник підприємства
ОСОБА_1. зареєстрував підприємство під обіцянкою виплати відсотків від
прибутку.

Договір, який укладено між ТОВ
"Крим-Обст" та ТОВ ТД "Пересічанський МЕЗ", суперечить
інтересам держави та суспільства та полягає в ухиленні від оподаткування
доходів та створенні для ТОВ ТД "Пересічанський МЕЗ" джерела
відшкодування з державного бюджету суми податкового кредиту з ПДВ, що призвело
до неправомірної втрати бюджетних коштів на користь особи, яка не мала правових
підстав на отримання бюджетних коштів, які фактично до державного бюджету не
надійшли.

Згідно статті 207 Господарського
кодексу України - господарське зобов'язання, що вчинене з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства може бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади визнано судом недійсним.

Згідно ст. 67 Конституції України -
кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених
законом.

Законом України „Про систему
оподаткування" передбачений обов'язок платників податків, яким зокрема є і
суб'єкт підприємницької діяльності, сплачувати податки і збори до бюджетів та
до державних цільових фондів у порядку та на умовах, що визначаються законами
України про оподаткування, подавати до державних податкових органів декларації,
бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням
та сплатою податків та зборів.

У відповідності до п.6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 28.04.78 р. № 3 "Про судову практику в
справах про визнання угод недійсними" (із змінами внесеними відповідно
постановами Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25.12.1992 р. та № 15 від
25.05.1998 р) до угод, які укладені з метою, завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого суспільного
ладу, зокрема належать угоди, приховування фізичними та юридичними особами
доходів від оподаткування.

ТОВ "Крим-Обст",
збільшуючи на суму податку на додану вартість свій прибуток, використовуючи для
цього нарахування податку без його сплати та створювало для ТОВ ТД
"Пересічанський МЕЗ" умови відшкодування податку на додану вартість
шляхом збільшення валових витрат підприємства.

При цьому, відповідно до Постанови
пленуму Вищого господарського суду України "Про заходи щодо забезпечення
однакового і правильного застосування законодавства про податки" від
25.07.2002 року № 1056 доказами спрямованості умислу суб'єкта оспорюваних угод
на приховування від оподаткування прибутків та доходів можуть бути, зокрема,
надані податковими органами відомості про відсутність підприємства, організації
(сторони угоди) за юридичною та фактичною адресою, про визнання недійсними в
установленому чинним законодавством порядку установчих (статутних) документів
про неподання податкової звітності до органів державної податкової служби про
скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності та інше.

Статтею 208 Господарського кодексу
України передбачається, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як
таке, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами, в доход
держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход
держави все одержане нею, а також: все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе
одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход
держави.

Зазначена мета, переслідувана
відповідачами при вчиненні вищезазначеного правочину, полягає у неправомірному
отриманні права відшкодування суми податку на додану вартість з державного
бюджету, а значить завідомо суперечить інтересам держави та суспільства,
оскільки веде до неправомірної втрати бюджетних коштів на користь осіб, які не
мають законного права на одержання бюджетних коштів.

Оскільки, пунктом 4 розділу IX
Господарського кодексу України (Прикінцеві положення) встановлюються, що
Господарський кодекс України застосовується до господарських відносин, які
виникли після набрання чинності його положення відповідно до цього розділу, а
спірний договір укладено між відповідачами 29.09.2004 р., то спірні
правовідносини по даній справі повинні розглядатися з застосуванням
Господарського кодексу України, який набрав чинності 01.01.2004р.

За таких обставин, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції. Суд першої інстанції правільно встановив
обставини щодо виконання угоди, але невірно прийшов до висновку про доведеність
проти правного умислу при її укладенні та доведеність обставин щодо недійсності
правочину.

Факт визнання недійсними документів
ТОВ "Крим-Обст", яке пройшло перереєстрацію у 2005 р., свідоцтва про
його державну реєстрацію як платника ПДВ з моменту набрання рішенням
Центрального районного суду м.
Сімферополя від 17.08.2005 р. законної сили,
не є підставою для визнання угоди, яка мала місце між ТОВ ТД
"Пересічанське МЕЗ” та ТОВ "Крим-Обст" від 29.09.2004 р.,
недійсною відповідно до вимог ст. 207 ГК України, оскільки, факти встановлені
та досліджені місцевим судом не пов'язані з оскарженим правочином від
29.09.2004 року. Рішення місцевого суду не встановлює будь які фактичні
обставини щодо дій по укладанню та виконанню оскарженого правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону
України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців”, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть
бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних
змін.

Як свідчать надані суду документи
(довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, акт анулювання свідоцтво платника ПДВ від 03.11.2005р.) на момент
укладення спірного договору ТОВ "Крим-Обст" перебувало в Єдиному
державному реєстрі, мало свідоцтво платника податку на додану вартість.
Статутні документи на момент укладання та виконання спірного правочину
недійсними не визнані.

Згідно з ч. 1 ст. 207
Господарського кодексу України, який набрав чинність з 1 січня 2004 року,
господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено
учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із
сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним
повністю або в частині.

Положення статей 207 та 208
Господарського кодексу України слід застосовувати з урахуванням того, що
правочин, який вчинено з метою завідомо
суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним
засадам суспільства, а тому згідно з ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 215 ЦК України є
нікчемним, і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Органи
державної податкової служби, вказані в абзаці першому ст. 10 Закону України
“Про державну податкову службу в Україні», можуть на підставі п. 11 цієї статті
звертатись до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних
за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їхню нікчемність.

Враховуючи те, що кожна сторона
повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень, висновок суду першої інстанції про недоведеність податковою
інспекцією того, що спірний договір укладений з метою, завідомо суперечною
інтересам держави і суспільства, на думку судової колегії, зроблений з
дотриманням вимог чинного законодавства.

Наявність умислу не може бути
підтверджена лише рішенням районного суду про визнання установчих документів
однієї сторони договору недійсним та скасування державної реєстрації
(перереєстрації), оскільки предметом дослідження у такій справі є зокрема,
відповідність установчих документів вимогам чинного законодавства, а не
наявність протиправного умислу при укладенні угод, що мали місце під час
підприємницької діяльності суб'єкта. Рішення місцевого суду на яке посилається
прокурор не може бути доказом протиправності правочину, оскільки правочин
укладено та виконано до перереєстрації ТОВ «Крим-Обст», яка була предметом
розгляду у місцевому загальному суді. Законодавством України, діючим на час
укладення оспорюваної угоди, на сторону цивільно-правової угоди не покладено
обов'язку по перевірці відповідності діючому законодавству установчих
документів іншого учасника правовідносин. На час укладення цих угод ТОВ
"Крим-Обст" було зареєстровано у Єдиному державному реєстрі
підприємств і організацій України, свідоцтво платника ПДВ не анульоване,
недійсним не визнано.

Ухилення однією із сторін від
сплати податків, після здійснення угоди, відповідно до законодавства України,
не може бути підставою для визнання угоди недійсною, а тягне за собою
адміністративну та кримінальну відповідальність посадових осіб суб'єкта
підприємницької діяльності.

Несплата податків дійсно є
порушенням податкового законодавства,
однак, несплата податків однією із сторін за договором, чи сплата не в повному
обсязі не є беззаперечним підтвердженням наявності у відповідачів по
адміністративному позову при укладені та виконанні спірних угод мети на
ухилення від сплати податків.

Наявність у відповідачів
протиправного умислу при укладанні правочину не доведено, з матеріалів справи
не вбачається. Висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на належних
доказах.

Враховуючи наведене, постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до
неправильного її вирішення, а тому ця постанова суду першої інстанції підлягає
скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою в позові необхідно відмовити.

Крім того колегія суддів зазначає,
що застосовуючи наслідки визнання господарських зобов'язань недійсними, суд
першої інстанції не врахував, що відповідно ст. 250 ГК України строк їх
застосування скінчився до звернення прокурора з позовом.

Керуючись ст. ст. 71, 160, 195,
196, 198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пересічанський
МЕЗ» задовольнити.

Постанову
Господарського суду Харківської області від 13 червня 2007 року по справі №
АС-13/42-07 скасувати.

У позові
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст
виготовлено та підписано 21 січня 2008 року

Головуючий
Мельнікова Л.В.

Судді Григоров
А.М.

Подобайло З.Г.