Справа № К-29485/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака
В.І.

суддів Білуги С.В.

Гаманка О.І.

Загороднього
А.Ф.

Заїки
М.М.

при
секретарі Лелюку О.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2006 року у справі за його
позовом до військової частини А-4245 про стягнення недоплаченого грошового
забезпечення, -

в с т а н о в и л а:

У
квітні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до військової частини
А-4245 про стягнення недоплаченого грошового забезпечення.

Постановою
Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 травня 2006 року позов
задоволено.

Постановою
апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2006 року скасовано
постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 травня
2006 року та ухвалено нову, якою в задоволенні позову відмовлено.

На зазначене судове рішення надійшла
касаційна скарга ОСОБА_1, в якій ставиться питання про
скасування рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального і процесуального права, та залишення в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та перевіривши
судові рішення у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1
задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду апеляційної інстанції
постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова
оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав, які передбачені статтями 225-229 Кодексу
адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанції правильно послався на пункт 1
Указу Президента України від 05.05.2003 року, відповідно до якого Міністру
оборони України надано право встановлювати військовослужбовцям щомісячні
надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України у відсотках
до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності,
залежно від стажу служби в таких розмірах: понад 15 років - до 50%, понад 20
років - до 70 %.

Судом апеляційної інстанції вірно зроблено висновок, що
Указом Президента України від 05.05.2003 року не встановлено точний фіксований
розмір надбавки, про що свідчить приписка «до» перед зазначенням
безпосереднього розміру у відсотках. Конкретний розмір виплат встановлює
Міністр оборони України, виходячи із наявності коштів та фінансування. Порядок
доведення визначеного Міністром оборони України розміру надбавки до військових
частин законодавством не передбачено.

Судом першої інстанції було встановлено, що такі розміри
надбавок доводились до військової частини А-4245 телеграмами.

Міністр оборони України встановив, що за період з травня по жовтень 2003
року та, починаючи з 01 січня 2004 року виплати щомісячної надбавки за
безперервну військову службу на 2004 рік проводити у відсотках: понад 15 років
- 10%; з 01 вересня 2004 року - при наявності стажу понад 20 років - 50%; у
листопаді та грудні 2003 року за відповідним рішенням Міністра оборони України,
ця надбавка виплачувалась у максимальних розмірах.

Суд апеляційної інстанції вірно дійшов висновку про те, що грошове
забезпечення ОСОБА_1 виплачувалось у повному обсязі за встановленими нормами,
заборгованості по виплатам грошового забезпечення, в тому числі і по виплатам
надбавки за безперервну службу у відповідача перед позивачем не було.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що
не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
залишити без задоволення, а постанову
апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2006 року у справі за його
позовом до військової частини А-4245 про стягнення недоплаченого грошового
забезпечення - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Співак

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній

М.М. Заїка