Справа № К-4417/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2007 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
головуючого-судді - Бутенка В.І.,
суддів: Лиски
при секретарі Марушевському А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку
касаційного провадження адміністративну справу за скаргою ОСОБА_1 на
неправомірну відмову начальника Одеської регіональної філії державного
підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті
України по земельних ресурсах" у виготовленні державного акту на право
приватної власності на землю, -
в с т а н о в и л а :
В жовтні 2004 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною
скаргою, в якій просила визнати неправомірною відмову суб'єкта оскарження у
виготовленні на її ім'я державного акту про право приватної власності на землю
та зобов'язати його виготовити такий акт.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09
лютого 2005 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області
від 16 червня 2005 року, скаргу задоволено.

В касаційній скарзі Одеське міське управління Одеської
регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного
кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" просить
скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд.

При цьому управління посилається на порушення судами норм
матеріального і процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу представник позивачки
вважає судові рішення законними і обґрунтованими та просить залишити їх в силі.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України,
громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування
земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних
органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які
підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у
користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у
користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації
державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та
організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і
комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим
Кодексом.

Статтею 118 цього ж Кодексу визначено порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок громадянами, згідно якої громадянин,
зацікавлений у в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна
ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних
гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної
районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або
сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки
фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди
на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її
відведення.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на
виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з
органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним
органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого
самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна
адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає
проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у
власність.

Згідно ст.ст. 125, 126 Земельного Кодексу України право
власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа,
що посвідчує право власності, та його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми
державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Як було встановлено судами, рішенням Одеської міської
ради від 28.12.2001 року № 3351-ХХІІ із змінами, внесеними рішенням Одеської
міської ради від 11.07.2003 року №
1532-ХХІV, ОСОБА_1 передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,0569 га.,
розташований за адресою АДРЕСА_1. Цим
рішенням зобов'язано відповідача виготовити та видати позивачці державний акт
на право приватної власності на вказану земельну ділянку.

Позивачкою відповідно до вимог земельного законодавства
отримано та погоджено технічну документацію щодо земельної ділянки,
розташованої за адресою АДРЕСА_1.

Однак відповідач відмовився виготовляти державний акт,
мотивуючи це тим, що раніше, при приватизації ОСОБА_2 суміжної земельної
ділянки було неправильно визначено її розміри, в зв'язку з чим утворились
розриви між земельними ділянками позивачки та ОСОБА_2.

Також судами було встановлено, що спору між позивачкою
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно меж земельних ділянок не виникало.

З урахуванням наведеного судами зроблено вірний висновок
про те, що оскільки помилку у визначенні меж земельної ділянки допущено в
технічній документації ОСОБА_2., і навпаки, технічна документація позивачки
відповідає вимогам нормативних актів, то відповідач не повинен був відмовляти
їй у виготовленні державного акту.

За таких обставин суд першої інстанції прийняв правильне
рішення про задоволення вимог ОСОБА_1 і апеляційний суд обґрунтовано з цим
погодився.

Доводи касаційної скарги зроблених судами висновків не
спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судами
прийняті законні і обґрунтовані рішення, а тому підстав для їх скасування чи
зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 222, 223, 224, 230 КАС
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Одеського міського управління Одеської
регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного
кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" залишити
без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 лютого
2005 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2005 року
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду
касаційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України лише за
винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :