Справа № К-18702/06
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2007-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2007 року м.
Київ

Вищий
адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого
судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Бившевої Л.І., Костенка М.І., Маринчак Н.Є.,
Шипуліної Т.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну
скаргу Устинівського відділення Долинської міжрайонної державної
податкової інспекції

на
ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської
області від 18.08.2005 р.

у справі
№ 2-32/2005 Устинівського районного суду Кіровоградської області

за
позовом прокурора Устинівського району Кіровоградської області в
інтересах суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

до Устинівського
відділення Долинської міжрайонної державної податкової інспекції

про
скасування
податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської
області від 24.01.2005р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 18.08.2005р., заява прокурора Устинівського району
Кіровоградської області задоволена: визнано незаконним рішення
Устинівського відділення Долинської МДПІ від 24.05.2004р. № /0 про
визначення суб'єкту підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 податкового
зобов'язання за платежем із штрафних /фінансових/ санкцій у розмірі 2337,50
грн., накладених на підставі пунктів 1, 3 статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Судові рішення
вмотивовані невідповідністю висновку акту перевірки щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу
суб'єктами підприємницької діяльності від 19.05.2004р. про невідповідність суми
готівкових коштів в місці проведення розрахунків ОСОБА_1 сумі, яка зазначена в
денному звіті цього дня РРО, на 390,20 грн. фактичним обставинам справи,
оскільки в судовому процесі було встановлено, що грошові кошти у зазначеній
сумі були виявлені не в місці проведення розрахунків, а серед особистих речей
перевіряємої особи, не є виручкою останньої від торговельної діяльності. Окрім
цього, підставою для визнання рішення податкового органу незаконним, слугували
встановлені судом порушення працівників МДПІ порядку проведення та оформлення
результатів перевірки, а також відсутність в спірному податковому повідомленні
-рішенні посилання на норму, яка б передбачала відповідальність за
невідповідність суми готівкових коштів в місці проведення розрахунків сумі, яка
зазначена в денному звіті.

В
касаційній скарзі відповідач просить скасувати постановлені у справі судові
рішення та прийняти нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та процесуального права, вважаючи, що висновок суду
про невідповідність висновку податкового органу, викладеного у вищезазначеному
акті перевірки, фактичним обставинам справи ґрунтується лише на поясненнях
заінтересованих осіб.

Заперечуючи
проти касаційної скарги, позивач просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої
та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової
оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до
частин 1 та 2 статті 220 КАС України, за правилами якого здійснюється
касаційний перегляд справи, суд касаційної інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати
докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені
в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу /частина 1/; суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не
було посилання в касаційній скарзі /частина 2/.

Судом
встановлено, що штрафні /фінансові/ санкції, накладені на позивача спірним
податковим повідомленням-рішенням у загальній сумі 2 337,50 грн., застосовані
на підставі висновку Устинівського відділення Долинської МДПІ, викладеного в
акті перевірки від 19.05.2004р., про порушення суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 пунктів 1, 2, 5, 6, 13 статті 3 Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг».

Разом з тим
штрафні санкції, з прийняттям судових рішень щодо яких не погоджується
відповідач в касаційній скарзі, дорівнюють 1951,00 грн. та їх застосування
відповідає порушенню пункту 13 статті 3 зазначеного Закону.

Цим пунктом
встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку
робочого дня.

В судовому
процесі, в якому розгляд і вирішення справ здійснюються на засадах змагальності
сторін, доведенні перед судом переконливості своїх доказів /будь-яких фактичних
даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та які
встановлюються судом, зокрема, на підставі пояснень сторін, третіх осіб тощо/
судом встановлено, що грошові кошти у розмірі 390,20 грн., на суму яких
виявлена невідповідність в денному звіті реєстратора розрахункових операцій
позивача, знаходились не в місці проведення розрахунків та належать до
особистих речей ОСОБА_1, а відтак висновок контролюючого органу про порушення
вказаною особою пункту 13 статті 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг» не відповідає дійсності.

Крім того, суд
касаційної інстанції погоджується з судом стосовно того, що рішення
контролюючого органу про накладення на позивача штрафних /фінансових/ санкцій
повинно відповідати висновкам акту перевірки, на підставі якого прийняте таке
рішення.

Матеріалами
справи підтверджується, що спірне податкове повідомлення-рішення не містить
посилання на порушення пункту 13 статті 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг», так само як і на норму, яка встановлює відповідальність за вказане
порушення.

Неправильним є і
визначення податковим органом штрафних /фінансових/ санкцій у спірній сумі
сумою податкового зобов'язання ОСОБА_1, оскільки таке суперечить статтям 14 і
15 Закону України «Про систему оподаткування».

Враховуючи
викладене, постановлені у справі судові рішення є законними та обґрунтованими,
як того вимагає частина 1 статті 159 КАС України, у зв'язку з чим підстави для
їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.
220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну
скаргу Устинівського відділення Долинської міжрайонної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду Кіровоградської
області від 18.08.2005 р. - без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України
з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий підпис Усенко Є.А.

Судді підпис Бившева Л.І.

підпис Костенко
М.І.

підпис Маринчак
Н.Є.

підпис Шипуліна
Т.М.