Справа № 2а-352/2007
Суддя: Мельник Ю.М.
Дата ухвалення: 2007-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №2а-3
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 лютого 2007
року

Рівненський
міський суд

Головуючий -
суддя Мельник О.В.,

при секретарі
Рейнерович Я.В.,

з участю
позивача ОСОБА_1.,

представника відповідача Негрей
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до УМВС України в
Рівненській області про визнання неправомірним

рішення Комісії по встановленню
статусу учасника бойових дій УМВС України в Рівненській

області та зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ:

У судовому
засідання позивач позов підтримав та пояснив, що подав до УМВС України в
Рівненській області рапорт про визнання його учасником бойових дій з доказами
залучення його під час навчання у Івано-Франківській середній спеціальній школі
міліції МВС СРСР за рішенням Уряду СРСР до виконання спеціальних завдань в
умовах надзвичайного стану при вирішенні збройних конфліктів та нормалізації
обстановки, відновлення законності та правопорядку на території Вірменської
РСР. Стверджує, що в період з 2 грудня 1988 року по 7 березня 1989 року під час
"Нагорно - Карабаського конфлікту" у Вірменії разом з військами
здійснював контроль по дотриманню населенням міст умов введення комендантського
часу, проводив вилучення вогнепальної зброї, а також виконання заходів по
забезпеченню громадського порядку та несення служби на блок -постах по охороні
населених пунктів, в яких проживало азербайджанське населення від можливих
збройних нападів та насилля з боку конфліктуючих сторін. За результатами його
рапорту Комісія по встановленню статусу учасника бойових дій УМВС України в
Рівненській області (далі в рішенні комісія ) прийняла рішення про відмову у
визнанні його учасником бойових дій у зв'язку із відсутністю Вірменської РСР в
переліку держав, яким надавалась допомога різними військовими формуваннями МВС
колишнього СРСР і періодів бойових дій на їх території, що затверджений
Постановою КМУ № 63 від 8 лютого 1994 року. Вважає, що комісія неправомірно не
прийняла до уваги положення цієї ж постанови КМУ про те, що перелік таких держав
не є виключним. Просить визнати неправомірним рішення комісії щодо неможливості
визнати його учасником бойових дій та зобов'язати комісію визнати його
учасником бойових дій і видати посвідчення встановленого зразка.

Представник відповідача УМВС України в Рівненській області позов не визнала
та пояснила, що підставою відмови у визнанні позивача учасником бойових дій
послужило те, що у вказаній ним постанові КМУ № 63 від 8 лютого 1994 року
Вірменська РСР та Азербайджанська РСР не значаться. Просила у задоволенні
позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1.
звернувся з рапортом до комісії з проханням визнати його учасником бойових
дій у зв'язку із проходженням ним з 2 грудня 1988 року по 7

березня 1989 року служби при
надзвичайних обставинах у Вірменській РСР, де в період з

1988 по 1991 роки проводились бойові дії.

Рішенням комісії від 27 грудня 2006 року ОСОБА_1. було відмовлено
у встановлені вказаного статусу. Підставою для відмови послужило те, що
Постанова КМУ № 63 від 8 лютого 1994 року не місить вказівки про те, що
Азербайджанська РСР та Нагорно -Карабаська автономна область входять до
переліку держав і періодів бойових дій на їх території.

Постановою КМУ № 63 від 2 грудня 1988 року „Про організаційні заходи щодо
застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту " було затверджено перелік держав, яким надавалася
допомога за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх
справ колишнього Союзу РСР, і періодів бойових дій на їх території.

Указаний перелік дійсно не містить Вірменської РСР та Нагорно -
Карабахської автономної області Азербайджанської РСР.

Поряд з тим, перелік держав та періодів бойових дій, затверджений вказаною
Постановою КМУ не є вичерпним за умови, якщо бойові дій проходили з грудня 1979
року.

Як встановлено судом із довідки Прикарпатського юридичного інституту
Львівського державного університету внутрішніх справ і сторони не заперечували
того, що колишній курсант Івано - Франківської середньої спеціальної школи
міліції ОСОБА_1. дійсно
був відряджений у складі спеціального батальйону для виконання завдань по
охороні громадського порядку у місті Кіровокан Вірменської РСР в період з 2
грудня 1988 року по 7 березня 1989 року, відповідно до наказу МВС СРСР від 19
червня 1988 року № 0143, розпорядження УНЗ МВС СРСР від 26 листопада 1988 року
№ 8977 та наказу Івано -Франківської ССШМ від 26 листопада 1988 року № 157. У
пункті 4 останнього наказу міститься вказівка про необхідність озброєння,
екіпірування та підготовку особового складу батальйону, а також передислокацію
його в район оперативного призначення для охорони громадського порядку.

Суд вважає загальновідомою ту обставину, що в період перебування ОСОБА_1. у місті
Кіровокан та місті Єреван Вірменської РСР, зокрема з 2 грудня 1988 року по 7
березня

1989 року проводились бойові дії, а тому така обставина вважається судом
встановленою і

такою, яка на підставі ч. 2 ст. 72
КАС України не потребує доказування.

Аналізуючи вказані обставини, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6
Закону України „ Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального
захисту", Постанови КМУ № 63 від 2 грудня 1988 року „Про організаційні
заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту ", суд прийшов до висновку про задоволення
позову, а тому, керуючись ст.ст. 11,71,86,160,163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задоволити.

Визнати протиправними рішення Комісії по встановленню статусу
учасника бойових дій УМВС України в Рівненській області щодо неможливості
визнати ОСОБА_1учасником бойових дій.

Зобов'язати Комісію по встановленню статусу учасника бойових дій УМВС
України в Рівненській області визнати ОСОБА_1учасником бойових дій та видати
йому посвідчення встановленого зразка.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Рівненської
області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,
яка повинна бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.