Справа № 2а-243/2007
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2007-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-243/2007 р.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 квітня 2007
року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої -
одноособово судді Лук'янчук О.В.

при секретарі - Мойсеевій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород -
Дністровському справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини А 3955
про стягнення заборгованості по виплаті грошової компенсації замість
продовольчого пайку ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до військової частини А 3955
про стягнення заборгованості по виплаті грошової компенсації замість
продовольчого пайку, за період з березня 2000 року по грудень 2005 року,
вказуючи, що за період військової служби по теперішній час йому ие видано суму
грошової компенсації у розмірі 16 998,53 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився,' згідно наданої
суду письмової заяви, просить справу розглядати у його відсутність, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні з позовом не погодився,
заперечує, проти позову просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача,
суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що через відсутність протягом тривалого
часу надходжень належної кількості та розмірів продовольчого забезпечення і
коштів на відповідні статі видатків, ОСОБА_1 не отримав ні продовольчого
забезпечення, ні грошової компенсації замість нього. На цих підставах та
посилаючись на ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей" просить стягнути з частини грошову
компенсацію за не отримане ним продовольче забезпечення на всю суму заборгованості.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проходив дійсну військову
службу у в/ч А-3338 з ЗО серпня 1984 року по 08.04.2005 рік.

Відповідно до
довідки в/ч А 3338 від 30.11.2005 року
№ 401 згідно Директиви МОУ від 07.12.2004 року № Д-312/1/028, , директиви
Командувача військ Південного ОК від
23.12.2004 р. № 6/1/0197, військова частина А 3338
розформується 31.12.2005 р. Правонаступником
в/ч А 3338 (філії ЦВКГ) є військова частина А 3955.

Відповідно до довідки № 400 від 30.11.2005 року ОСОБА_1 з 11.03.2000р. по
30.11.2005р. продовольчим пайком не
забезпечувався ,

у зв'язку з
припиненням видачі пайка по причині відсутності для цього грошових коштів у
бюджеті Міністерства оборони України.

Згідно ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист
громадян України, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших
військових формуваннях, а також членів їх сімей. Крім того ч. 2 ст. 9 Закону
України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей" свідчить про те, що військовослужбовці одержують за рахунок
держави, грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або, по
їх бажанню, грошову компенсацію.

Згідно ч. 4 ст. 9 вказаної норми Закону порядок і розміри грошового і
матеріального забезпечення військовослужбовців ' і компенсації замість
продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням
коефіцієнта грошових доходів.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 316 від 12.03.1996
року "Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців
Збройних Сил України і інших військових формувань" до 10.03.2000 року
ОСОБА_1 забезпечувався продовольчим пайком по нормі №7 (згідно посади), а з
11.03.2005 року Законом України "Про деякі заходи щодо економи бюджетних засобів"
від 17.02.2000 року, була припинена дія ч. 2 ст. 9 Закону України "Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців" в частині отримання
військовослужбовцями продовольчих пайків і речового майна або грошової
компенсації, але вказане не скасовує ч. 1 ст. 9 даного Закону, який гарантує
матеріальне, продовольче І інші види забезпечення військовослужбовцям. Ніхто не
має права обмежувати військовослужбовців і членів їх сімей в правах і свободах,
встановлених законодавством. Отже, у зв'язку з тим, що дій норми №7 постанови
Кабінету Міністрів України припинена ОСОБА_1 повинні були перевести на іншу
норму продовольчого забезпечення, оскільки як найменшу вартість цих всіх норм
продовольчого забезпечення має норма №1 (загальновійськова), то його повинні були
забезпечувати за даною нормою.

Згідно
ст. 16 Закону України "Про Збройні
Сили України" в редакції від 05 жовтня 2000 року вказано, що держава
забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і осіб, звільнених
у запас, а також гарантує отримання за
рахунок держави фінансової, речової, продовольчої і інших видів забезпечення.

На виконання вимог ст. 16 Закону України "Про Збройні Сили
України" постановою Кабінету Міністрів України №426 від 29.03.2002 року
були затверджені норми харчування військовослужбовців і інших військових
формувань.

Крім того, згідно ч. З ст. 22 Конституції України при ухваленні нових
законів або внесенні змін до діючих законів не допускається зменшення змісту і
об'єму існуючих прав і свобод

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що
порушено право позивача, гарантоване державою, на отримання продовольчого
забезпечення за рахунок держави, внаслідок чого у військової частини перед
позивачем утворилася заборгованість по грошовій компенсації у розмірі 16 998,53
грн., в період з 11.03.2000 р. по 30.11.2005 року, що підтверджується
розрахунком компенсації за продовольче забезпечення.

Але військова частина А 3955 від сплати грошової компенсації за продовольче
забезпечення в добровільному порядку відмовляється.

Суд находить, що відмовлення військової частини А 3955 у виплаті ОСОБА_1
грошової компенсації взамін продовольчого забезпечення

суперечить
вимогам ст. 9, 14 Закону України „ Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей", якими визначено, що
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчий пайок або за бажанням військовослужбовця грошову
компенсацію замість них.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з військової частини А 3955 належної
їй суми грошової компенсації замість продовольчого пайку, обґрунтовані і
підлягають задоволенню у повному обсязі.

Незважаючи на те, що термін виникнення заборгованості
перед ОСОБА_1 по видачі продовольчого забезпечення обчислюється з березня 2000 року,
суд вважає, що в даному конкретному випадку встановлений ст. 257 ЦК України термін
звернення з позовом до суду позивачем не пропущений, оскільки у справі
встановлено, що протягом усього періоду військової служби, командування частини
обіцяло надати йому продовольче забезпечення, що на підставі ст. 264 ЦК України є
підставою для переривання строку позовною давнини, оскільки відповідачем не
спростовано вірогідність наданого суду повивачем розрахунку заборгованості, суд
приймає такий розрахунок, бо він містить посилку на норми продовольчого
забезпечення за оглядаємий період часу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на
користь держави державне мито у розмірі
169 грн.99 коп.

На підставі ст. ст. 257, 264 ЦК
України, Закону України „ Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей", керуючись ст. ст. 71,86,121,158
ч.1,159, 160 ч.ч.1-3,161,163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини А 3955 про стягнення
заборгованості по виплаті грошової компенсації замість продовольчого пайку
- задовольнити.

Стягнути з військової частини А 3955 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію
за продовольче забезпечення за період з 11.03.2000 року по 30.11.2005 року у
розмірі 16 998,53 грн.

Стягнути з військової частини А 3955 на користь держави державне мито у
розмірі 169 грн. 99 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду
Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги.