Справа № К-19211/07
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Суддів:

Харченко В.В.

Гончар Л.Я.

Васильченко Н.В.

Кравченко О.О.

Матолича С.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 січня
2004 року, 1 квітня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області
від 11 березня 2004 року по справі за позовом ОСОБА_1до військової частини
А-2423 про стягнення грошової компенсації та середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільнені, -

встановила:

В січні 2004 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до військової частини А-2423 про стягнення грошової
компенсації та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені.

В обґрунтування своїх вимог заявник
посилався на те, що він до 10.07.2003 року проходив військову службу у
військовій частині А-2423 і був звільнений в запас. При звільнені в запас
відповідач не видав йому грошову компенсацію за неодержане речове та
продовольче забезпечення.

Просив суд визнати дії командування
незаконними та стягнути заборгованість по продовольчому забезпеченню в розмірі
1705 грн., речовому забезпеченню, а також середній заробіток за час затримки
розрахунку 1228 грн. 13 коп.

Ухвалою судді місцевого Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15
січня 2004 року позовна заява залишена без руху, позивачу запропоновано
визначити розмір грошової компенсації
речового забезпечення та сплатити державне мито.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою до суду
апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 11 березня 2004 року
апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, а ухвала Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 15 січня 2004 року залишена без змін.

Не погоджуючись з зазначеними вище судовими
рішеннями, ОСОБА_1 звернувся з касаційною
скаргою до Вищого адміністративного суду України, з посиланням на порушення
судами норм процесуального права.

Заявник в касаційній скарзі просив скасувати оскаржувані
судові рішення, а справу направити на новий судовий розгляд.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, а апеляційний суд обґрунтовано погодився з тим, що спір виник з
правовідносин, яки склалися між сторонами при проходженні позивачем військової
служби. Право на оскарження незаконних дій військових посадових осіб і органів
військового управління передбачено ст. 5 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 року
№ 2011-ХП. Такі вимоги розглядаються за правилами провадження по справах, що
виникають з адміністративно-правових відносин (глава 31-А ЦПК) і мають
сплачуватися державним митом за п/п "б" п. 1 ст. З Декрету КМУ
"Про державне мито", а за певних умов й із застосуванням п. 10 ст.65
ЦПК України.

Згідно з ч.3 ст.211 КАС України підставами касаційного
оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги
не спростовують висновків суду і не свідчать про неправильність судового
рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 211 Кодексу
адміністративного судочинства України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
а ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2004 року, 1
квітня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 11
березня 2004 року залишити без змін.

Ухвала є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: