Справа № 22а443/2007
Суддя: Лисенко П.П.
Дата ухвалення: 2007-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа N 22а
443- 2007 року. Головуючий
1 інстанції Тихонова
Категорія - 36. Доповідач
апеляційної інстанції Лисенко
ПОСТАНОВА

іменем України.

19
березня 2007 року. м.
Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Кутової
Т.З. та Данилової
О.О.,

із секретарем
судового засідання Соколовою Н.М.,

з участю :

представника департаменту праці та соціального захисту населення м.
Миколаєва ОСОБА_2,

представника головного управління праці та соціального захисту населення
Миколаївської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою департаменту праці та соціального захисту
населення м. Миколаєва переглянула постанову місцевого Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 17 січня 2007 року по адміністративній справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціальних виплат і компенсацій
Ленінського району департаменту праці та соціального захисту населення,
департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва, головного
управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної
державної адміністрації про стягнення одноразової грошової допомоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися у дане судове засідання, перевіривши у межах оскарження обставини та
докази, якими сторони їх стверджували ,-

установила:

З листопада 2006 року ОСОБА_1 пред'явив адміністративний
позов до управління соціального захисту населення та житлових субсидій
виконкому Ленінської районної державної адміністрації м. Миколаєва та
Миколаївського обласного військового комісаріату про покладення обов'язку по
виплаті щорічної одноразової грошової допомоги у належних розмірах та стягнення
6 154 гривні заборгованості по виплаті такої допомоги за 2000-2006 роки.

Його обґрунтовував тим, що за Законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", як учасник
бойових дій має право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги у
розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Однак, відповідачі такого його права не визнають, і
протиправно виплачують допомогу у значно меншому розмірі.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд про
задоволення його вимог.

Протокольною ухвалою місцевого Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 13 грудня 2006 року ( а.с- 21) Миколаївський обласний
військовий комісаріат із переліку відповідачів виключено. Нею ж, до участі у
розгляді справи як співвідповідачів залучено управління соціальних виплат і

компенсацій
Ленінського району департаменту праці та соціального захисту населення, який с правонаступником
управління соціального захисту населення та житлових субсидій виконкому
Ленінської районної державної адміністрації м. Миколаєва, та департамент праці
та соціального захисту населення м. Миколаєва.

У подальшому, позивач уточнив первинні вимоги та додав ще одну й кінцево
просив:

·
визнати дії управління соціальних виплат і компенсацій
Ленінського району департаменту праці та соціального захисту населення по
нарахуванню йому щорічної одноразової допомоги у зменшеному розмірі -
протиправними;

·
покласти на назване управління обов'язок нараховувати
йому допомогу у належному розмірі, а саме у розмірі 5 мінімальних пенсій за
віком;

·
стягнути з департаменту праці та соціального захисту
населення м. Миколаєва на його користь 3 497 гривень 50 копійок заборгованості
по виплаті зазначеної допомозі.

Крім названих відповідачів, останні вимоги були
пред'явлені ще й до головного управління праці та соціального захисту населення
Миколаївської обласної державної адміністрації.

Заперечуючи проти позову, представники відповідачів
пояснювали, що у 2000-2006 роках щорічна одноразова грошова допомога
виплачувалася позивачеві у належних розмірах, а тому законних підстав для її
донарахування немає

Постановою місцевого Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 17 січня 2007 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із таким процесуальним документом,
департамент праці та соціального захисту населення м. Миколаєва його оскаржив і
просив скасувати, оскільки, як на його думку, суд дав неналежну оцінку зібраним
по справі доказам та неправильно застосував норми матеріального права, а саме,
проігнорував чинну правову базу, якою врегульовано спірні правовідносини.

Апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржену постанову
суду 1 інстанції скасувати і ухвалити нову постанову, якою у позові відмовити,
оскільки суд постановив її без точного додержанням норм матеріального й
процесуального права.

Вирішуючи спір таким чином, як викладено у оскарженій
постанові, місцевий суд виходив з того, що позивач, як учасник бойових дій, має
право на отримання одноразової щорічної допомоги у розмірі, виписаному ст. 12
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", а саме - 5 мінімальних пенсій за віком.

У 2000-2006 роках відповідач виплати одноразової допомоги
проводив, але у значно меншому розмірі.

Тому право позивача на отримання допомоги в належному
розмірі слід захистити, стягнувши заборговані грошові суми й, поклавши на
управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району департаменту
праці та соціального захисту населення обов'язок дотримуватися в майбутньому
положень названої вище статті Закону.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області частково погоджується з встановленими судом обставинами
та правовідносинами, однак вважає помилковими висновки суду 1 інстанції щодо
результату вирішення справи.

Дійсно, з нагородних документів ( а.с- 7, 11 ) та довідок управління
соціальних виплат і компенсацій Ленінського району департаменту праці та
соціального захисту населення від 24 липня 2006 року № 1946/08-10 і пенсійного
відділення ВФРЕ УМВС від 27 липня 2006 року № 8/7180 ( а.с- 4, 15 ) вбачається,
що позивач є учасником бойових дій, а, відповідно, має право на отримання
щорічно до 5 травня разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Це положення, виписано в частині 5 ст. 12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",
(статтю 12 доповнено частиною п'ятою згідно із Законом України від 25.12.98 p. N 367-XIV).

В той же час, ч. 1 ст. 2 названого Закону України
передбачено, що законодавство України про статус ветеранів війни та їх
соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства
України.

А такими
актами є :

·
Закон України Про внесення змін до Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ч. III
якого передбачає, що порядок виплати грошової допомоги ветеранам війни
визначає Кабінет Міністрів України, й зобов'язує останнього щорічно у проекті
Державного бюджету України передбачати цільові кошти, необхідні для виплати
грошової допомоги ветеранам війни;

·
Закон України від 20 грудня 2001 року N 2905-ІП, яким
установлено, що у 2002 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" учасникам бойових дій здійснюється у розмірі - 80 гривень;

·
Закон України від 26 грудня 2002 року N 380-ІУ, яким
установлено, що у 2003 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" учасникам бойових дій здійснюється у розмірі - 90 гривень;

·
Закон України від 23 грудня 2004 року N 2285-ІУ та 25
березня 2005 року № 2505-ІУ, яким установлено, що у 2005 році виплата щорічної
разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій здійснюється у
розмірі - 250 гривень;

·
Закон України від 20 грудня 2005 року N 3235-ІУ, яким
установлено, що у 2006 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" учасникам бойових дій здійснюється у розмірі - 250 гривень;

Закон України від 19 грудня 2006 року N 489-У, яким
установлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно
до Закону України
"Про статус

ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій здійснюється
у розмірі - 280 гривень;

Зазначені
закони містять обмеження щодо застосування статті 12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", є чинними і
мають рівну з ним юридичну силу.

Тому, відповідно до загальних засад законодавства України
щодо дії нормативного акту в часі, до спірних правовідносин повинні
застосовуватися названі бюджетні Закони, як більш пізні, у порівняні з Законом
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
за часом набрання ними чинності.

Застереження,
виписані в ст. 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", про недійсність обмежень пільг та прав ветеранів
війни, на які послався суд, - є чинними тільки для підзаконних актів.
Застосування їх до законотворчої діяльності Верховної Ради України - було б
порушення її конституційних правомочностей, зазначених у ст. 85 Конституції
України.

Місцевий суд цього не врахував і виходив з протилежного.
Проігнорувавши більшу частину чинної нормативної бази, яка стосується спірних
правовідносин, суд безпідставно задовольнив позов ОСОБА_1, що є неприпустимим.

Крім того, загальні суди не можуть переймати на себе
функції Конституційного Суду України і давати оцінку відповідності певних
Законів України - Конституції України, а тому, не брати до уваги норми Законів
України, що стосуються бюджетів 2000-2007 років, було б помилкою.

Місцевий суд
такої помилки допустився.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205-206 Кодексу адміністративного судочинства
України , колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу департаменту праці та соціального захисту населення м.
Миколаєва задовольнити.

Постанову
місцевого Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2007 року
скасувати і ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у позові до
управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району департаменту
праці та соціального захисту населення, департаменту праці та соціального
захисту населення м. Миколаєва, головного управління праці та соціального
захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації про стягнення
щорічної одноразової грошової допомоги за 2000-2006 роки, визнання дій
управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району департаменту
праці та соціального захисту населення по не нарахуванню щорічної одноразової
допомоги у належному розмірі протиправними й покладенню на назване управління
обов'язку нараховувати допомогу у належному розмірі.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і з
цього часу протягом одного місяця може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.