Справа № 2-а-17/2008
Суддя: Матвієнко В.М.
Дата ухвалення: 2008-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-17/2008р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2008
року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого - судді
Матвієнка В.М..,

суддів: Литвин М.М,

Волювача О.В.

при секретарі - Шрейтер С.О.

представника управління праці та
соціального захисту населення Лубенської РДА - Калайди Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту Лубенської РДА, Центру по нарахуванню та здійсненню
контролю за првильністю призначення та виплати пенсії, Міністерства праці та
соціальної політики України, Державного казначейства України, Міністерства
фінансів України, Міністерства надзвичайних ситуацій про прерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації ,суд,-

В С
Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту Лубенської РДА, Центру по нарахуванню та здійсненню
контролю за првильністю призначення та виплати пенсії, Міністерства праці та
соціальної політики України, Державного казначейства України, Міністерства
фінансів України, Міністерства надзвичайних ситуацій про прерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації.

У позові вказав, що у 1986 році він приймав участь у роботах
пов"язаних з ліквідацією аварії на ЧАЕС. В 1994 році Полтавською МСЕК
ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності, а в 2004 році встановлено ІІ
групу інвалідності.

Відповідно
до ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_1 має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі : як інваліду ІІ групи - п'ять
мінімальних заробітних плат, як інваліду ІІІ групи - чотири мінімальні заробітні
плати. Також позивач вважає, що має
право на одноразову компенсацію : як інвалід ІІІ групи - 30 мінімальних
заробітних плат, як інвалід ІІ групи - 45 мінімальних заробітних плат.

ОСОБА_1
стверджує, що в період з 1996 року по
2005 рік включно йому невірно нараховували та виплачували щорічну допомогу на оздоровлення та
одноразову компенсацію, а саме
- в розмірі меншому, ніж передбачений чинним законодавством України.

Зокрема
ОСОБА_1 вважає, що згідно ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" йому повинна виплачуватись щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі як
інваліду ІІ групи - п'ять мінімальних заробітних плат, як інваліду ІІІ
групи - чотири мінімальні заробітні плати та одноразова компенсація - як
інваліду ІІІ групи - 30 мінімальних заробітних плат, як інваліду ІІ групи - 45
мінімальних заробітних плат. Оскільки згідно з ч.7 ст.48 ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати, то позивачу за його підрахунками мали сплатити за 10 років
- 21733 грн. допомоги на оздоровлення та
одноразову компенсацію в розмірі - 19515,6 грн.

На думку позивача своїми діями (невірними розрахунками і
виплатою належних сум) уповноважені органи порушили ЗУ "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст. 22 Конституції України.

На підставі викладеного позивач прохає суд стягнути з Центру по нарахуванню
та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсії
недонараховані суми щорічної
допомоги на оздоровлення, в розмірі 21733 грн. та одноразову
компенсацію в розмірі - 19515,6 грн.

В судовому
засіданні позивач свої позовні
вимоги підтримав, уточнивши тільки
порядок стягнення невиплачених йому коштів.

Представник Управління праці та
соціального захисту населення Лубенської РДА позов не визнав, мотивуючи тм що
всі наразуання , виплати одноразової компенсації, допомоги на оздоровлення проводилися
на підтаві розмірів встановлених Постановами КМ України, роз'яснень вищестоячих
відомств. Про те що в ст.48 ЗУ "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачені
інші розмірі цих виплат не заперечує.

Представники Центру по нарахуванню
та здійсненню контролю за првильністю призначення та виплати пенсії,
Міністерства праці та соціальної політики України, Державного казначейства
України, Міністерства фінансів України, Міністерства надзвичайних ситуацій до
суду не з”явивлись, про слухання справи повідомлені, в своїх заявах прохають
справу слухати без їх участі, позов не визнають .

Відповідно до ст. 128 п.4 КАС України
суд, враховуючи думку з'явившихся учасників судового засідання вважає можливим
розглянути справу у відсутність відповідачів, які не повідомили про причини неприбуття, на
підставі наявних матеріалів, які є достатніми для прийняття рішення.

З'ясувавши обставини
справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково.

Встановлено, що ОСОБА_1 внаслідок участі в ліквідції наслідків аварії на
ЧАЕС став інвалідом ІІІ
групи з 1994 року по 2003 рік включно, в період з 2004 по 2005 рік включно
інвалідом ІІ групи, що підтверджується висновками Полтавської МСЕК 17.03.94 р.
та 04.03.04 р.

Згідно ст.48 ЗУ " Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " йому повинна виплачуватись щорічна
допомога на оздоровлення
в розмірі, як інваліду ІІ групи - п'ять мінімальних заробітних плат, як
інваліду ІІІ групи - чотири мінімальні заробітні плати та одноразова
компенсація - як інваліду ІІІ групи - 30 мінімальних заробітних плат, як
інваліду ІІ групи - 45 мінімальних заробітних плат.

Згідно з
ч.7 ст.48 ЗУ "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Ст. 22 Конститутції України закріплює принцип
гарантованості конституційних прав і
свобод, забороняє при прийнятті нових законів або внесення змін до
чинних законів звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод.

Ст. 8 Конституції України закріплює, що "Конституція України
має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються
на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції
України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав
і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України
гарантується."

У відповідності до вимог ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач повинен отримати щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі, як
інвалід ІІІ групи :

за 1996 рік з розрахунку 4 х 15 = 60 грн.

за 1997 рік з розрахунку 4 х 15 = 60 грн.

за 1998 рік з розрахунку 4 х 45 = 180 грн.

за 1999 рік з розрахунку 4 х 74 = 296 грн.

за 2000 рік з розрахунку 4 х 74 = 296 грн.

за 2001 рік з розрахунку 4 х 118 = 472 грн.

за 2002 рік з розрахунку 4 х 140 = 560 грн.

за 2003 рік з розрахунку 4 х 185 = 740 грн.

та як
інвалід ІІ групи :

за 2004 рік з розрахунку 5 х 205 = 1025 грн.

за 2005 рік з розрахунку 5 х 262 = 1310 грн.

а всього сума
допомоги, яку мав отримати позивач становить - 4999 грн.

Враховуючи
те, що уповноважені органи частину належної суми виплатили, а саме було
виплачено 225 грн. 40 коп., то суд приходить до висновку, що позивачу мають
доплатити 4773,6 грн. щорічної допомоги на оздоровлення.

Встановлено,
що у 1994 р. Полтавською МСЕК ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності,
а в 2004 році встановлено ІІ групу інвалідності.

Позивач
ставить питання про виплату йому недоотриманої одноразвої компенсації в розмірі
19515грн. 60коп., оскільки за ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачені розміри одноразової
компенсації : інвалідам ІІІ групи - 30
мінімальних заробітних плат, інвалідам
ІІ групи - 45 мінімальних заробітних плат. Як встановлнено судом позивачу зразу
ж після встановлення ІІІ групи інвалідності у 1994р. було виплачено -189,60 грн.

У 2004р
позивачу була встановлена 2 група
інваліності в зв'язку з чим йому було перерахована різниця одноразвої
компенсації - 94,80 грн. між ІІІ і ІІ групами., що не оспорюється сторонами.

Нарахування та
виплата одноразової компенсації проводилось позивачу згідно Постанови Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 де зазначено - одноразові
компенсації учасникам ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи
виплачуються в таких розмірах : -
інвалідам 3 групи - 18960 тис.крб. (189грн. 60коп). Враховуючи те що
виплата одноразвої компенсації має разовий характер, що вона була виплачена
позивачу зразу ж після встановлення 3 групи інвалідності в розмірі, який не
менший розміру 30 - ти мінімальних заробітних плат, діючим на 1994р. (6 (60000)
* 30 = 180грн.), що йому була виплачена різниця одноразовї компенації між 3 та
2 групою інвалідності суд вважає що в цій частині в задоволенні позовних вимог
необхідно відмовити.

Розрахунок
виплат позивачу суд проводити на підставі ст.48 ЗУ " Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи
' та мінімальних розмірів заробітної
плати діючих на час звернення з заявами
позивача про виплати допомоги на оздоровлення та одноразовї компенсації , а не
з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 2007р..

Доводи відповідачів
про те, що виплату такої допомоги слід провдити в межах бюджетних асигнувань
суд не може прийняти до уваги, оскільки обмеження соціальних виплат учасникам
війни протирічить вимогам Конституції та Законів України.

За обставин, коли звуження існуючих прав і свобод заборонено
Конституцією, дії держави щодо виплати належних сум в менших розмірах, від тих
які були раніш встановлені законом, призупинення таких виплат, є незаконними, а
тому позовні вимоги слід задовольнити частково.

Приймаючи до уваги, що Головним
розпорядником коштів по виплаті допомоги на оздорвлення є Міністерство праці і
соціальної політики України, яке не має особистих коштів для задоволення вимог
позивача і дані кошти слід запозичити з Державного бюджету України, суд вважає
за необхідним покласти обов'язок по виділенню коштів на Міністерство фінансів
України з послідуючим перерахуванням їх розпорядникам цих коштів, зобов'язавши
Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління
праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної адміністрації виплатити їх позивачу.

З
урахуванням вищевикладеного, перебуваючи в межах заявлених позивачем вимог, суд
вважає, що його позов слід задовольнити частково, віднісши судові витрати за
рахунок держави.

Керуючись ст.22 Конституції України, ст 48 ЗУ ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Постановою ВРУ № 3653-ХІІ від
25.11.93 р., Постановою ВРУ № 762/96 від 25.08.96 р., ЗУ № 780/97-ВР від
24.12.97 р., ЗУ № 366-ХІV ВІД 25.12.98 р., ЗУ № 1766-ІІІ від 01.06.2000 р., ЗУ
№ 2896-ІІІ від 13.12.2001 р., ЗУ № 372-ІV від 26.12.2002 р., ЗУ № 380-ІV від
26.12.2002 р.;

ст.ст. 10, 11, 12, 86, 128, 158 -163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати
Міністерство фінансів України виділити та перерахувати через Міністерство праці
та соціальної політики України Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат Головного управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації для
виплати ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії
інваліду 2 групи - 4773,6 грн. щорічної допомоги на
оздоровлення.

Зобов'язати Центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 на його ім'я , як інваліду 2
групи, учаснику ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС 1 категорії в розмірі - 4773,6 грн. щорічної допомоги на оздоровлення.

В задоволенні
позовних вимог щодо зобов'язання виплати одноразвої компенсації відмовити.

Постанова може бути
оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

Головуючий : суддя Лубенського міськрайонного суду Матвієнко В.М.

Судді Лубенського міськрайонного суду Волювач О.В.

Литвин М.М.