Справа № К-15229/07
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2007 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :
суддів : Бутенка В.І.(доповідач),
розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну
справу за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
до Петрівської селищної ради Кіровоградської області, треті особи - приватний
підприємець ОСОБА_2, приватний підприємець ОСОБА_3, про визнання нечинним
рішення, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2006 року суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1 (далі - СПД ФО ОСОБА_1.) звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що відповідачем - Петрівською
селищною радою 09.06.2006 року прийнято рішення № 36/5 "Про приватизацію
шляхом викупу приміщення колишньої їдальні № 14", згідно якого вирішено
продати приватним підприємцям ОСОБА_2 (далі - ПП ОСОБА_2.) та ОСОБА_3. (далі -
ПП ОСОБА_3.) приміщення колишньої їдальні № 14 площею 826,7 кв.м., розташоване
за адресою: АДРЕСА_1.

Вважав, що при прийнятті даного рішення відповідачем не дотримано вимог
Законів України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)", "Про приватизацію державного майна", "Про
оренду державного та комунального майна" та порушено право позивача
прийняти участь у придбанні спірного майна і набути на нього права приватної
власності в порядку, визначеному законом.

Постановою господарського суду Кіровоградської області від 16 січня 2007
року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського
суду від 12 червня 2007 року, позов СПД ФО ОСОБА_1. задоволено, скасовано
рішення Петрівської селищної ради 3 36/5 від 09.06.2006 року "Про
приватизацію шляхом викупу приміщення колишньої їдальні № 14".

В касаційній скарзі ПП ОСОБА_2. просить скасувати вказані судові рішення як
такі, що прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права, та
ухвалити нове про відмову СПД ФО ОСОБА_1. у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Між тим, як видно з матеріалів справи, наведені вимоги закону не були
дотримані як судом першої, так і
апеляційної інстанцій.

Як було встановлено судами, рішенням 16 сесії Петрівської селищної ради від
04.07.2001 року № 266/23 прийнято до комунальної власності селищної ради
об'єкти соціальної інфраструктури, в тому числі їдальню № 14 на 100 місць, яка
належала Відкритому акціонерному товариству "Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат".

Перелік майна Петрівської селищної ради, що підлягає відчуженню шляхом
продажу, затверджено рішенням двадцять першої сесії Петрівської селищної ради
четвертого скликання "Про відчуження майна Петрівської селищної ради"
від 30.12.2004 року № 361, згідно якого до вказаного переліку включено
приміщення колишньої їдальні № 14.

Рішенням тридцять третьої сесії Петрівської селищної ради
четвертого скликання від 23.12.2005 року № 570/4 було скасовано рішення № 361/4
від 30.12.2004 року в частині "Приміщення колишньої столової № 14".

Згідно довідки Петрівської селищної ради від 16.01.2007
року рішення № 361/4 від 30.12.2004 року є рішенням № 361 від 30.12.2004,
оскільки позначення "361/4" означає, що таке рішення прийнято сесією
четвертого скликання.

За рішенням тридцятої сесії Петрівської селищної ради четвертого скликання
від 02.02.2006 року № 588/4 спірне майно включено в список об'єктів, які
підлягають приватизації у 2006 році шляхом "аукціону".

Згідно договору оренди державного майна № 314 від
15.08.1997 року, укладеного між ВАТ "Центральний гірничо - збагачувальний
комбінат" та ПП ОСОБА_2., остання орендувала будівлю і торговельне
обладнання столової № 14.

Після прийняття колишньої їдальні № 14 до комунальної
власності селищної ради 01.05.2005 року між Петрівською селищною радою та ПП
ОСОБА_3. укладено договір оренди без номеру, за яким орендодавець передає, а
орендар (приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення колишньої
їдальні № 14..

Пунктом 7.1. вказаного договору визначено, що договір діє
з 01.05.2005 року до продажу.

27 лютого 2006 року ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_3. подали до
селищної ради заяви про приватизацію приміщення столової № 14.

21 квітня 2006 року рішенням першої сесії Петрівської
селищної ради "Про розгляд протестів прокурора Петрівського району та
включення до переліку невеликих об'єктів комунальної власності селища Петрове,
які пропонуються приватизувати в 2006 році" скасовано рішення сесії
"Про скасування рішення сесії селищної ради № 36/4 від 30.12.2004 року в
частині "Приміщення колишньої столової № 14" № 570/4 від 23.12.2005
року, як таке, що суперечить чинному законодавству (а.с. 25-26). Крім того, цим
рішенням скасовано рішення тридцятої сесії селищної ради четвертого скликання №
588/4 від 02.02.2006 року "Про включення бувшої столової приміщення № 14 в
список приватизації об'єктів 2006 р., шляхом "аукціону".

Рішенням четвертої сесії Петрівської селищної ради
п'ятого скликання № 36/5 від 09.06.2006 року "Про приватизацію шляхом
викупу приміщення колишньої їдальні № 14" вирішено продати приміщення
колишньої їдальні № 14 площею 826,7 кв. м, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, приватним підприємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом викупу за ціною 42
037,00 гривень. Вказане рішення мотивовано посиланням на ч. 2 ст. 777
Цивільного кодексу України, ст. 11 Закону України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", ст. 25 Закону України
"Про оренду державного та комунального майна", з врахуванням того, що
фізичні особи - підприємці ОСОБА_2. та ОСОБА_3. орендують приміщення їдальні №
14, добросовісно виконують обов'язки наймача.

Того ж дня 9 червня 2006 року між Петрівською селищною
радою та приватними підприємцями ОСОБА_2. і ОСОБА_3. укладено договір
купівлі-продажу нежитлового приміщення, а саме їдальні № 14, що знаходиться в
сАДРЕСА_1, який посвідчено нотаріально.

Задовольняючи позов СПД ФО ОСОБА_1. та скасовуючи вказане рішення № 36/5, суд
першої інстанції виходив з того, що ПП ОСОБА_3. не вважається орендарем
приміщення столової № 14, оскільки договір оренди б/н від 01.05.2005 року
нотаріально не посвідчений, а тому селищна рада не мала права продавати йому
приміщення в порядку викупу всупереч положень законодавства України.

Між тим, питання щодо визнання договорів недійсними (нікчемними), не
відноситься до компетенції адміністративного суду, за виключенням випадків,
передбачених п.4 ч.1 ст. 17 КАС України.

Крім того, суд вважав, що оскаржуване рішення щодо продажу приміщення
їдальні прийнято самою селищною радою, а не органом приватизації, що має бути
створений радою в установленому законом порядку, а отже воно не відповідає
вимогам Закону України "Про приватизацію державного майна" № 2163-ХП
від 04.03.1992 р. (далі - Закон № 2163-ХП від 04.03.1992 р.).

З цього приводу слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України
"Про приватизацію державного майна" відчуження майна, що є у
комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з
питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Згідно із ст.ст. 26, 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в
Україні" до виключних повноважень сільських, селищних, міських рад, які
здійснюються на пленарних засіданнях, відносяться :

- прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна;
затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів
комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності,
порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення
питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про
включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі
приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано
або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної
власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання
підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної
територіальної громади;

- прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо
управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної
територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної
власності відповідних територіальних громад;

підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження
комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об'єктів
комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання
цих програм; підготовки і внесення на розгляд ради пропозицій щодо визначення
сфер господарської діяльності та переліку об'єктів, які можуть надаватися у
концесію; подання раді письмових звітів
про хід та результати відчуження комунального майна.

Однак судами не надано належної правової оцінки пункту 4 рішення першої
сесії п'ятого скликання Петрівської селищної ради від 21 квітня 2006 року №
4/5, з якого вбачається, що селищною радою делеговано повноваження щодо
приватизації спірного майна виконавчому комітету Петрівської селищної ради, в
зв'язку з чим є передчасним висновок про не створення селищною радою органу
приватизації.

Взявши до уваги посилання позивача на те, що оскільки відповідачем не був
створений орган приватизації, то позивач і не подавав заяву установленої форми
про приватизацію спірного об'єкта до відповідача, суд першої інстанції не
врахував наведеного та того, що Петрівською селищною радою на підставі заяв
третіх осіб здійснювались дії щодо підготовки до приватизації спірного майна.

Належним чином не досліджений і договір № 1 від 01.10.2003 року про
співробітництво між приватними підприємцями ОСОБА_2. та ОСОБА_3., за яким ПП
ОСОБА_2. доручила ОСОБА_3. укладати від її імені договори оренди та сплачувати
з її коштів орендну плату.

В той же час, судами першої та апеляційної інстанцій так і не було в повній
мірі з'ясовано, яким чином та які конкретно права позивача були порушені, в
судових засіданнях не встановлено, на чому ґрунтуються вимоги позивача відносно
спірного майна.

Фактично в ході судового розгляду досліджувалось питання щодо правомірності
оренди третіми особами приміщення колишньої їдальні № 14 та, відповідно,
правомірність їх участі у приватизації спірного майна, що не в повній мірі
відповідає вимогам ст.ст. 2, 17 КАС України.

Внаслідок наведених порушень норм матеріального і процесуального права
судами прийнято передчасне та недостатньо обґрунтоване рішення про задоволення
позовних вимог СПД ФО ОСОБА_1.

За таких обставин, згідно вимог ст. 227 КАС України, оскаржені судові
рішення підлягають скасуванню, а справа
направленню до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, під час якого
суду слід врахувати наведене та у відповідності із вимогами закону вирішити
даний спір.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 222, 223, 227, 230 КАС України, колегія суддів,
-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову господарського суду Кіровоградської області від 16 січня 2007
року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12
червня 2007 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду касаційної інстанції може
бути оскаржено до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :