Справа № 2-а-131/2007
Суддя: Литвин О.В.
Дата ухвалення: 2007-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-131/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2007
року Рокитнянський районний суд Київської області в складі :

головуючого
-
судді Литвина О.В.

при секретарі
- Божок Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Рокитне адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Рокитнянської райдержадміністрації

про стягнення
недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду,
позивач посилається, що вона являється інвалідом ІІ групи через заподіяну
наслідками аварії на ЧАЕС шкоду здоров»ю. Відповідно до ст.. 48 ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» вона має право на щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат. Виплату
даної допомоги проводить відповідач і здійснює її разовими платежами протягом
поточного року. Зазначає, що на даний час відповідачем вказана допомога виплачена у 2005 та 2006 роках в розмірі 100-00 грн., що не відповідає розмірам
мінімальної заробітної плати у вказаних роках, яка становила у 2005 році -
237-00 грн., а у 2006 році - 366-00 грн. У листопаді 2007 року вона звернулася
до відповідача з вимогою провести перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення, але відповідач
їй відмовив.

Просить стягнути з
відповідача на свою користь 3920-00 грн. недоотриманих ним сум грошової допомоги
на оздоровлення за 2005-2006 роки.

Будучи належним чином
повідомленим, позивач в судове засідання не з»явився та подав заяву, якою позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутності.

Не направив свого
представника у судове засідання і відповідач, будучи належним чином
повідомленим про час і місце слухання справи, направивши натомість до суду
заяву, якою позов не визнав та просив розглянути останній у відсутності його
представника.

Дослідивши письмові
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні
встановлено, що позивач є особою, що потерпіла внаслідок Чорнобильської
катастрофи категорії 1 та інвалідом ІІ
групи з 28.10.205 року. Причиною інвалідності стало захворювання пов»язане з
наслідками аварії на ЧСАЕС. Відповідачем проводилися нарахування та виплата
позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, що передбачено ст..48 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”. На даний час відповідачем, вказана допомога їй
виплачена у 2006 році розмірі 120-00 грн., у 2007 році - 120-00 грн..
Зазначена допомога на оздоровлення виплачена в тих розмірах, які встановлені
постановою КМ України від 26.07.1996 року за № 836 “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” за період до 2005
року, та постановою КМ України від
12.07.2005 року за № 562 “Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” за період з
2005 року. За 2005 рік така допомога позивачу
відповідачем не виплачувалася.

Викладене
підтверджується наявними у справі та
оглянутими у судовому засіданні письмовими доказами, якими є:

§ Посвідчення особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1 на ім.»я позивача;

§ Копія витягу з акту огляду МСЕК КИО-1 № 249539;

§ Лист відповідача № 07-1015 від
15.11.2007 року;

§ Довідка відповідача від 12.12.2007 року № 93.

Відповідно до ст.48
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачені нарахування та виплата
щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам першої і другої групи, а також
учасникам ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС 2 категорії в розмірі п”яти
мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається
на момент виплати. Обов»язок по нарахуванню та виплаті такої допомоги покладено
на органи соціального захисту населення по місцю проживання громадян.

Відповідно до ч.2 ст.19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов”язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень
ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності
керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Частина перша статті 9
КАС України визначає, що суд при вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов”язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розмір допомоги на
оздоровлення, визначений вказаними вище постановами КМ України, суперечить
вимогам ст.48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 83 Закону
України “Про Державний бюджет України на
2005 рік” установлений з 1 січня 2005 року розмір мінімальної заробітної плати
в сумі 262 грн. на місяць, з 1 квітня
2005 року - 290 грн., з 1 липня 2005 року - 310 грн., з 1 вересня 2005 року
-332 грн.

Статтею 82 ЗУ «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» встановлений з 1 січня 2006 року розмір
мінімальної заробітної плати 350 грн. на місяць, з 1 липня 2006 року 375 грн.
на місяць, з 1 грудня 2006 року 400 грн. на місяць.

Вказані Закони, окрім Закону України «Про державний
бюджет України на 2006 рік», не мали обмежень щодо застосування ст.48 Закону
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, яка передбачає право позивача на щорічну допомогу
на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Зважаючи, що закони
України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, суд
приходить до висновку, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню
саме положення ст.48 Закону “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та положення зазначених вище
Законів про встановлення розміру мінімальної заробітної плати, а не постанови
КМ України від 26.07.1996 року за № 836 “Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та від 12.07.2005 року за № 562 “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Такий висновок суду
узгоджується з положеннями ч.4 ст.9 КАС
України в тім, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному договору, згода на обов”язковість якого
надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Разом з тим, суд не
знаходить неправомірною відмову відповідача провести нарахування та виплату
позивачу допомоги на оздоровлення за 2006 рік, оскільки дію абзацу другого частини четвертої статті
48 зупинено на 2006 рік в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати
згідно із Законом України N 3235-IV від 20.12.2005
року.

Нн знаходить суд і
підстав для задоволення вимог щодо виплати допомоги на оздоровлення за 2005
рік, оскільки, як вбачається зі встановлених обставин справи, позивач такого
права набула лише на кінець 2005 року.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову.

Позивач підлягає
звільненню від сплати судового збору на
користь держави.

Керуючись ст.ст.19, 113
Конституції України, ст.48, 62 Закону України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, ст.ст.6, 9, 17, 89, 99, 100, 158-163, 185, 186 КАС
України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Рокитнянської райдержадміністрації про стягнення недоотриманих сум щорічної
допомоги на оздоровлення.

Звільнити позивача від сплати судового збору.

Постанова може бути
оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Київської області через
Рокитнянський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

Суддя