Справа № К-1644/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007 року м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Бутенка В.І.,

Сороки М.О. (доповідача),

Штульмана І.В.,

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

провівши в порядку касаційного провадження
попередній розгляд адміністративної справи за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність
Кременецької міжрайонної державної податкової інспекції (далі - МДПІ),

встановила:

У листопаді 2003 року скаржник звернувся до суду із скаргою на бездіяльність МДПІ. Свої вимоги мотивував тим, що він звернувся із заявою до відповідача,
у якій зазначав, що згідно своїх релігійних
переконань і на підставі ст. 1 Закону України "Про державний реєстр
фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів" відмовляється від присвоєного йому проти волі ідентифікаційного
номера та просив ліквідувати цей номер і залишити
за ним раніше встановлену форму обліку
платників податків та обов'язкових платежів, але в задоволенні його заяви було
відмовлено. Вважаючи зазначені дії суб'єкта оскарження незаконними,
такими, що порушують його конституційні
права, просив задовольнити скаргу.

Рішенням Кременецького районного суду
від 24 листопада 2003 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 27 січня 2004 року, скаргу задоволено. Зобов'язано МДПІ зробити в паспорті ОСОБА_1відмітку про те, що він має право здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера.

У касаційній скарзі МДПІ, посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить
судові рішення скасувати.

Згідно
ч. 3 ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)
підставами касаційного оскарження судового рішення є порушення судом норм
матеріального чи процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 220 КАС України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин
у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального і процесуального права та відсутні передбачені ст. 227 КАС України підстави для їх
обов'язкового скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 221,
223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а
рішення Кременецького районного суду від 24 листопада 2003 року і ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 27 січня 2004 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судові рішення Вищого адміністративного суду
України, які ухвалені в порядку касаційного провадження, можуть бути оскаржені
лише за винятковими обставинами - з мотивів неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції однієї й тієї самої норми права; визнання судових
рішень міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, такими,
що порушують міжнародні зобов'язання України - протягом одного місяця з дня
відкриття таких обставин шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду
України.

Судді: