Справа № К-11825/06
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2008-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВНИЙ СУД УКРАЇНИ

І
МЕНЕМ УКРАЇНИ
16.01.2008 р.

м. Київ
Вищий адміністративний су
д України в складі колегії су
головуючого судді Пилип
суддів Ланч
Федорова М.О.
Нечитай
ла О.М.
Степашка
О.І.
при секретарі Ільче
за участю представників
позивача: Левіна В.Б.
відповідача: Столярова
розглянувши у відкритому с
касаційну скаргу Держав
ної податкової інспекції у С
оломянському районі м.Києв
на постанову Київськог
о апеляційного господарсько
го суду від 14.12.2004 р.
у справі № 32/324
за позовом Закритого акц
іонерного товариства "СУСТР-
до Державної податково
ї інспекції у Соломянськом
третя особа Приватне пі
дприємство "Аларіт-Україна"
про визнання недійсним
податкового повідомлення-рі
ВСТА
Рішенням Господарського с
уду міста Києва від 12.08.2004 р., зали
шеним без змін постановою Ки
ївського апеляційного госпо
дарського суду від 14.12.2004 р., позо
в задоволено частково. Визна
но недійсним податкове повід
омлення-рішення ДПІ у Солом
янському районі м. Києва від 29
.04.2004 р. № /0 про визначення суми
податкового зобовязання з
податку на додану вартість у
розмірі 22297,00 грн., в т.ч. 18581,00 грн. ос
новного платежу та 3716,00 грн. фін
ансових санкцій. Визнано нед
ійсним податкове повідомлен
ня-рішення ДПІ у Соломянсько
му районі м. Києва від 29.04.2004 р. № 0000
432307/0 в частині визначення зави
щення позивачем суми бюджетн
ого відшкодування з податку
на додану вартість у розмірі
997497,92 грн. Стягнуто з ДПІ у Солом
янському районі м.Києва на
користь позивача 42,50 грн. витра
т на оплату державного мита т
а 59,00 грн. витрат на інформаційн
о-технічне забезпечення судо
вого процесу.
ДПІ у Соломянському райо
ні м. Києва подала касаційну с
каргу, якою просить скасуват
и постанову суду апеляційної
інстанції та постановити но
ве рішення, яким у позові відм
овити. Посилається на по
рушення судом апеляційної ін
станції норм матеріального п
рава, а саме: п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закон
у України «Про податок на дод
ану вартість» та п. 5.1 ст. 5 Закон
у України «Про оподаткування
прибутку підприємств», непр
авильне застосування судом с
т. 208 ЦК України. Судами поперед
ніх інстанцій не взято до ува
ги відсутність документальн
ого підтвердження придбання
товарно-матеріальних ціннос
тей, що свідчить про неправом
ірне включення суми податку
на додану вартість до складу
податкового кредиту.
Заслухавши доповідь судді
-доповідача, пояснення предс
тавників сторін, дослідивши
доводи касаційної скарги, ма
теріали справи, судові рішен
ня, суд касаційної інстанції
дійшов висновку, що касаційн
а скарга підлягає частковому
задоволенню.
Судами попередніх інстанц
ій було встановлено таке.
За наслідками документаль
ної перевірки податковою інс
пекцією складено акт від 29.04.2004р
., яким зафіксовано безпідста
вне віднесення позивачем у л
ютому 2004 року до складу податк
ового кредиту суми податку н
а додану вартість:
1016078,92 грн. внаслідок проведен
ня операцій з придбання комп
ютерного обладнання у фірм
и ПП «Аларіт-Україна», які є до
кументально непідтверджени
ми, носять ознаки фіктивност
і та безтоварності, у звязк
у з чим суми сплаченого подат
ку на додану вартість є непід
твердженими та не підлягають
включення до складу податко
вого кредиту у відповідності
до вимог п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 1 Закону Ук
раїни «Про податок на додану
вартість».
Окрім вищевказаної суми по
датку на додану вартість, поз
ивач відніс до складу податк
ового кредиту інші суми, внас
лідок проведення господарсь
ких операцій та здійснення в
итрат, не підтверджених відп
овідними розрахунковими, пла
тіжними та іншими документам
и, обовязковість ведення і
зберігання яких передбачена
правилами бухгалтерського о
бліку, а саме: 6905,92грн., 121,88 грн., 150,09 г
рн., 4873,71 грн., 330,87 грн., 1429,37 грн.
На підставі вказаного акту
перевірки податкова інспекц
ія прийняла податкові повідо
млення-рішення:
від 29.04.2004 р. № /0 про визначенн
я позивачеві згідно із п.п.«б»
п.п. 4.2.2. п. 4.2 ст. 4 Закону України «П
ро порядок погашення зобов
язань платників податків пер
ед бюджетами та державними ц
ільовими фондами» від 21.12.2000 р. №
2181-ІІІ (із змінами та доповненн
ями), п.п. 7.2.3 п. 7.2, п. 7.3, п.п. 7.4.4. п. 7.4, п.п. 7.4.5.
п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про по
даток на додану вартість» ві
д 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (із змінами та доп
овненнями), п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закон
у України «Про порядок погаш
ення зобовязань платників
податків перед бюджетами та
державними цільовими фондам
и» суми податкового зобовя
зання з податку на додану вар
тість у розмірі 22297,00 грн., в т.ч. 18581
,00 грн. основного платежу та 3716,00
фінансових санкцій;
від 29.04.2004 р. № /0 про визначенн
я позивачеві згідно з п.п.«б» п
.п. 4.2.2. п. 4.2 ст. 4 Закону України «Пр
о порядок погашення зобовя
зань платників податків пере
д бюджетами та державними ці
льовими фондами» від 21.12.2000 р. № 218
1-ІІІ (із змінами та доповнення
ми), п.п. 7.2.3 п.7.2, п. 7.3, п.п. 7.4.4. п. 7.4, п.п. 7.4.5. п
. 7.4 ст. 7 Закону України «Про под
аток на додану вартість» від
03.04.1997 р. № 168/97-ВР (із змінами та допо
вненнями) суми бюджетного ві
дшкодування з податку на дод
ану вартість у розмірі 1005207,00 грн
.
Визнаючи недійсним податк
ове повідомлення-рішення № 0000
442307/0 та частково недійсним под
аткове повідомлення-рішення
№ /0 в частині встановлення
завищення позивачем суми бю
джетного відшкодування з под
атку на додану вартість у роз
мірі 997497,92 грн., суд першої інста
нції, з яким погодився суд апе
ляційної інстанції, виходив
з того, що усний договір купів
лі-продажу між позивачем та П
П «Аларіт-Україна», а також фа
кт придбання позивачем товар
ів по цій угоді, є документаль
но підтвердженими. Витрати п
озивача по купівлі компюте
рного обладнання у ПП «Аллар
іт-Україна» відносяться до с
кладу валових витрат, а за так
их обставин, сума податку на д
одану вартість у розмірі 1016078,92 г
рн., сплачена у складі таких ви
трат, цілком правильно була в
іднесена позивачем до складу
податкового кредиту. Податк
овий кредит сформований на п
ідставі належним чином оформ
лених податкових накладних,
сума податку на додану варті
сть у розмірі 1016078,92грн. з операц
ії з купівлі-продажу компю
терного обладнання позивач
ем віднесена до податкових з
обовязань. За наслідками г
осподарської діяльності поз
ивача за лютий 2004 року сума под
атку на додану вартість має в
ідємне значення, а тому від
сутні підстави для нарахуван
ня позивачу податкового зобо
вязання з податку на додан
у вартість 18581,00 грн. та 3716грн. фін
ансових санкцій. Щодо інших с
ум податку на додану вартіст
ь, щодо яких податковою інспе
кцією встановлено завищення
позивачем бюджетного відшко
дування, то позивач не довів н
еправомірність таких дій.
Суд касаційної інстанції н
е може визнати обґрунтованим
и рішення судів попередніх і
нстанцій, виходячи з такого.

Відповідно до п.п. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 З
акону України «Про податок н
а додану вартість» від 03.04.1997 р. №
168/97-ВР (у редакції, чинній на ча
с формування спірного податк
ового кредиту) податковий кр
едит звітного періоду склада
ється із сум податків, сплаче
них (нарахованих) платником п
одатку у звітному періоді у з
в'язку з придбанням товарів (р
обіт, послуг), вартість яких ві
дноситься до складу валових
витрат виробництва (обігу) та
основних фондів чи нематері
альних активів, що підлягают
ь амортизації.
Підпунктом 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону
передбачено, що не дозволяєт
ься включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по с
платі податку, що не підтверд
жені податковими накладними
чи митними деклараціями, а пр
и імпорті робіт (послуг) - акто
м прийняття робіт (послуг) чи б
анківським документом, який
засвідчує перерахування кош
тів в оплату вартості таких р
обіт (послуг).
Відповідно до п.п. 7.7.3. п. 7.7. ст. 7 З
акону підставою для отриманн
я відшкодування є дані тільк
и податкової декларації за з
вітний період.
Наявність законодавчо виз
начених обставин для формува
ння податкового кредиту та в
ідшкодування податку на дода
ну вартість, зокрема належни
м чином оформлених податкови
х накладних, податкових декл
арацій, є обовязковою, але, н
е є безумовною підставою для
визнання правомірності форм
ування податкового кредиту т
а відшкодування податку на д
одану вартість за умови, якщо
податковий орган доведе, що в
ідомості в таких документах
не відповідають дійсності, в
тому числі, коли господарськ
ій операції не мали реальног
о характеру через їх безтова
рність.
Суд касаційної інстанції н
е може беззаперечно погодити
ся з висновками судів попере
дніх інстанцій про доведеніс
ть факту здійснення господар
ської операції з купівлі-про
дажу компютерної техніки н
а підставі усної угоди між по
зивачем та ПП «Аларів-Україн
а», тобто з тим, що операції з п
ридбання товару мали реальни
й характер, оскільки судами д
ана неповна оцінка обставина
м, зазначеним в акті перевірк
и, якими податкова інспекція
обґрунтовувала свою позицію
про фіктивність, безтоварні
сть даної операції.
Податкова інспекція свою п
озицію щодо неправомірності
віднесення позивачем до скл
аду податкового кредиту пода
тку на додану вартість у розм
ірі 1016078,92 грн. за господарською
операцією з придбання комп
ютерів у ПП «Аларіт-Україна»
у звязку з її фіктивністю т
а безтоварністю обґрунтовув
ала тим, що до перевірки не бул
о надано документів, підтвер
джуючих реальний характер пр
оведеної господарської опер
ації, договору, товарно-транс
портних накладних, даних скл
адського обліку, розрахунку
за зберігання товару, розрах
ункових документів. Податков
а інспекція в акті перевірки
наголошує на тому, що встанов
ити фактичну наявність товар
у на складських приміщеннях
продавця їй не вдалося про пр
ичині недопуску до їх обстеж
ення, про що були складені від
повідні акти, хоча вживалися
для цього заходи.
Судами не досліджувалося п
итання реального існування т
овару, зокрема, чи був на час у
кладення усної угоди у прода
вця товар в наявності, чи прид
бавався він позивачем саме з
метою його використання у вл
асній господарській діяльно
сті, що є умовою для віднесенн
я витрат з придбання до склад
у валових, чи фактично зберіг
ався товар у продавця на підс
таві договору зберігання (чи
виконувалися сторонами дого
вору відповідального зберіг
ання від 18.02.2004р. взяті зобовяз
ання, в тому числі зобовяза
ння позивача здійснювати щом
ісячну оплату або іншим, пере
дбаченим договором способом
, зобовязання позивача до з
акінчення терміну збереженн
я розпорядитися товаром, від
шкодувати зберігачу витрати
тощо).
Не можна вважати доведеним
факт оплати придбаного това
ру позивачем, зокрема шляхом
передачі векселя, оскільки з
матеріалів справи (а.с. 48, 49 том 1
) вбачається розбіжність між
фактичною датою видачі векс
еля та датою, вказаною в акті п
рийому-передачі векселя, і до
стовірно встановити дату цих
документів без витребування
та зясування додаткових д
оказів неможливо.
Не надано правової оцінки п
озиції податкової інспекції
щодо обовязкового укладен
ня договору, який містить умо
ву щодо проведення розрахунк
ів із застосуванням векселів
, у письмовій формі, в обґрунту
вання чого податкова інспекц
ія в акті перевірки посилаєт
ься на вимоги ст. 4 Закону Укра
їни «Про обіг векселів в Укра
їні» від 05.04.2001 р. № 2374-ІІІ (із зміна
ми та доповненнями), яким визн
ачаються особливості обігу в
екселів в Україні, який поляг
ає у видачі переказних та про
стих векселів, здійсненні оп
ерацій з векселями та викона
нні вексельних зобов'язань у
господарській діяльності.

Тільки за умови достовірно
го встановлення обставин щод
о наявності товару, фактично
го понесення позивачем витра
т з його придбання, в тому числ
і зі сплати податку на додану
вартість, наявності підстав
для віднесення витрат з прид
бання товару до складу валов
их, наявності податкових нак
ладних можна визнати правомі
рним формування податкового
кредиту та заявлення до відш
кодування суми податку на до
дану вартість.
Допущені судами попередні
х інстанцій вищевказані пору
шення не можуть бути усунені
судом касаційної інстанції,
який згідно із ст. 220 Кодексу ад
міністративного судочинств
а України перевіряє правильн
ість застосування судами пер
шої та апеляційної інстанції
норм матеріального і процес
уального права, правової оці
нки обставин у справі і не мож
е досліджувати докази, встан
овлювати та визнавати доведе
ними обставини, що не були вст
ановлені в судовому рішенні,
та вирішувати питання про до
стовірність того чи іншого д
оказу.
З огляду на викладене, судов
і рішення судів попередніх і
нстанцій підлягають скасува
нню, а справа направленню на н
овий розгляд до суду першої і
нстанції.
При новому розгляді справи
судам слід врахувати виклад
ене, всебічно і повно перевір
ити доводи, на яких ґрунтують
ся вимоги та заперечення сто
рін, і, в залежності від вста
новлених обставин, вирішити
спір у відповідності із норм
ами законодавства, що підляг
ають застосуванню до даних п
равовідносин.
Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231 Ко
дексу адміністративного суд
очинства України, суд касаці
йної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Дер
жавної податкової інспекції
у Соломянському районі м. К
иєва задовольнити частково.

Рішення Господарського су
ду міста Києва від 12.08.2004 р. та пос
танову Київського апеляційн
ого господарського суду від
14.12.2004 р. скасувати, а справу напр
авити до Окружного адміністр
ативного суду м. Києва на нови
й розгляд.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і м
оже бути оскаржена до Верхов
ного Суду України протягом о
дного місяця з дня відкриття
обставин, які можуть бути під
ставою для провадження за ви
нятковими обставинами.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

судді
Л.В. Ланченко

М.О. Федоров

О.М. Нечитайло

О.І. Степашко