Справа № 2а-3486/2007
Суддя: Данилова М.В.
Дата ухвалення: 2007-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-3486/07

“28”листопада
2007 року
м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого
- Судді Данилової М.В.,

Суддів -
Бартош Н.С., Перцової Т.С.,

при
секретарі - Шаповаловій О.Є.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Державної судової
адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України (треті особі - Міністерство юстиції України, Головне управління юстиції
в Харківській області) про стягнення заборгованості по заробітній платі,

встановив :

Позивач звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з зазначеною позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній
платі та вказав, що працює суддею Близнюківського районного суду Харківської
області, зазначив, що всупереч діючого законодавства України, на його думку, в
кошторисах та державних бюджетах України не були передбачені кошти на
фінансування надбавок та премій суддям, які повинні були виплачуватися.

На протязі роботи позивача на
посаді судді систематично не
виплачувались зазначені надбавки та премія, в зв'язку з чим склалася
заборгованість перед позивачем в
розмірі 89 204,06 коп.

Позивач до суду не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи за його
відсутності.

Відповідач по справі - Державне
казначейство України позов не визнало, надавши до суду письмові заперечення, а
також клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника.

При цьому пояснило, що позивач
має звернутися до Державної судової
адміністрації України як головного розпорядника бюджетних коштів, оскільки
Державне казначейство не має права розпоряджатися коштами, які призначені для
фінансового забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції. Також
відзначило, що є самостійною юридичною особою і в даному випадку немає законних
підстав вирішувати питання про взаємовідносини між позивачем та Державним
казначейством України, до того ж, на думку відповідача, позивач не вказав на
нього в своїй позовній заяві як на порушника своїх прав.

Відповідач по справі - Міністерство
фінансів України позов також не визнало та надало до суду письмові заперечення
і клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника.

В запереченнях відзначило, що з
01.01.2003р. головним розпорядником коштів , передбачених в державному бюджеті
України на утримання судів загальної юрисдикції є Державна судова адміністрація
України, яка несе відповідальність за
фінансування кожного суду, здійснює матеріальне і соціальне забезпечення
суддів, і оскільки Міністерство фінансів України у правовідносинах з позивачем
не знаходилося та не знаходиться, позивач в трудових відносинах з ним не
перебуває, вимоги до нього є безпідставними.

Представник відповідача -
Державної судової адміністрації України в судовому засіданні проти позову також
заперечувала та пояснила, що Державна судова адміністрація України утворена
Указом Президента України від 29.08.2002р. № 780,а відповідно до Прикінцевих та
перехідних положень Закону України “Про судоустрій України” вона утворюється до
01.01.2003р., хоча спірні правовідносини по цій справі виникли в період з 1995
р. по 2005 р. Фінансування видатків на організаційне забезпечення діяльності
судів загальної юрисдикції, покладене на Державну судову адміністрацію України,
почалося з 01 січня 2003 року. Крім того заперечення на позов ґрунтувалися
на положеннях норм Бюджетного кодексу
України, згідно якого будь-які бюджетні зобов'язання та платежі можна
здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Після
закінчення бюджетного періоду всі бюджетні призначення втрачають чинність.

Згідно з кошторисами витрат територіального управління Державної судової
адміністрації України по Харківській області на 2003-2005р.р. видатки на оплату
праці суддів профінансовано повністю, що свідчить про неможливість утворення
заборгованості. На підставі викладеного представник Державної судової
адміністрації України просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Враховуючі, що в ході розгляду справи судом встановлено , що з моменту
виникнення спірних відносин у 1995 році і до 01.01.2003р. розпорядником коштів
з утримання судів загальної юрисдикції було Міністерство юстиції України,
ухвалою суду від 17 серпня 2007 року його було визнано належним позивачем по
справі, але, враховуючи, що справа розглядається без участі позивача та не має
можливості заслухати його думку щодо згоди на заміну відповідача, Міністерство
юстиції України та Головне управління юстиції в Харківській області було
долучено до участі в справі як третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог
на предмет спору та викликано в судове засідання.

Третя особа по справі - ГУ юстиції в Харківській області позов також не
визнало та згідно письмових пояснень зазначило, що відповідно до чинного
законодавства України, в даному випадку,
встановлення надбавок, визначених Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.01.1993р. № 39 «Про умови оплати праці працівників судів», Постановою
Кабінету Міністрів України № 2288 від 13.12.1999р. «Про впорядкування умов
оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого
самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших
органів», Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального
захисту суддів» № 584/95 від
10.07.2005р., є правом керівництва управління юстиції, а не його обов'язком.
Згідно архівних даних подання голови Близнюківського районного суду Харківської
області про встановлення надбавок ОСОБА_2 та заяви ОСОБА_3 про надання йому
матеріальної допомоги не надходило.

Представник Міністерства юстиції
України, повідомленого належним чином про час та місце розгляду справи, в
судове засідання не з'явився , про причини неявки суд не
повідомив, свою позицію по справі суду не надав.

Враховуючи, що суб'єкт владних повноважень повинен надати
суду всі наявні у нього документи та матеріали, наявні у нього для вирішення
справи, також враховуючи ненадання таких документів чи доказів, неповідомлення
своєї позиції по справі, а також досить тривалий розгляд справи, керуючись ст.
71 КАС України, суд вирішує дану справу на підставі наявних в ній доказів.

Заслухавши пояснення представника відповідача - Державної судової
адміністрації України, дослідивши матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Відповідно до положень Закону
України “Про судоустрій України”, який діяв до 01.06.2002р., головним
розпорядником бюджетних асигнувань, які передбачені на утримання судової влади
було Міністерство фінансів України (до 01.01.2003р.). З 01.01.2003р.,
відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про судоустрій
України” від 07.02.2002р. ці обов'язки
покладено на Державну судову адміністрацію України.

Відповідно до ст. 130 Конституції України
держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і
діяльності суддів. Згідно ст. 44 Закону України “Про статус суддів” заробітна
плата суддів складається з посадового окладу , премій, доплат за кваліфікаційні
класи , надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів
України від 13.12.1999р. № 2288 “Про впорядкування умов оплати праці
працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх
виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів” затверджено
посадові оклади керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних
судів. Цією ж постановою керівникам судів в межах установленого фонду оплати
праці надано право здійснювати преміювання працівників судів відповідно до їх
особистого вкладу в загальні результати роботи в межах фонду преміювання,
утвореного в розмірі тримісячного фонду оплати праці та економії фонду оплати
праці , а також надавати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових
питань та допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати.
Крім того, згідно Указів Президента щодо додаткових заходів соціального захисту
та матеріального забезпечення суддів виплата встановлених суддям надбавок
здійснюється в межах асигнувань, виділених на утримання суддів.

Дослідженими в судовому засіданні звітними
даними територіального управління Державної судової адміністрації України по
Харківській області за 2003, 2004, 2005 р.р. встановлено, що фактичні видатки
на утримання суддів було здійснено в межах виділених асигнувань. В тому числі й
на утримання Близнюківського районного суду Харківської області, де працює на
посаді судді позивач, фактичні видатки
на оплату праці було здійснено в межах виділених коштів.

Суд зазначає, що згідно Порядку касового
виконання Державного бюджету України за видатками, затвердженого Наказом
Державного казначейства України від 25.05.04р. № 89, виділення коштів з
державного бюджету здійснюється шляхом бюджетно-кошторисного фінансування
органами Державного казначейства на основі затверджених для цього кошторисів
видатків бюджетних установ. Також, відповідно до ч.1 ст. 121 ЗУ “Про судоустрій
України” суди загальної юрисдикції фінансуються на підставі кошторисів і
помісячних розписів видатків, затверджених відповідно до цього Закону, в межах
річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний
фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом, відповідно до ст.
51 якого розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять
видатки тільки в межах бюджетних асигнувань , встановлених кошторисами.

Згідно з кошторисами витрат територіального
управління Державної судової адміністрації України в Харківській області на
2003-2005р.р., копії яких надано в матеріали справи, обсяги фінансування витрат
по Харківській області на оплату праці працівників судів, в тому числі і
суддів, було профінансовано Державною судовою адміністрацією повністю і в межах
виділених коштів.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 “Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці” визначено, що при вирішенні спорів про виплату
премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи вислугу років, надбавок і
доплат, необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови
та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені
нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат лише у випадках і
за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних
виплат може бути відмовлено в тому разі коли вони обумовлені в зазначених актах
відсутністю певних коштів чи фінансування.

Враховуючи наведене та беручи до уваги ту обставину, що виплата
спірних по цій справі виплат обумовлена
наявністю відповідних, передбачених бюджетом, коштів, суд приходить до висновку
, що відповідач - Державна судова адміністрація України діяла з врахуванням
Законів України “Про державний бюджет України” на 2003-2005р.р.,Бюджетного
кодексу України.

На підставі викладеного, Закону України
“Про судоустрій України”, Законами України “Про державний бюджет України” на
2003-2005р.р., Бюджетним кодексом України, Постановою Кабінету Міністрів
України від 13.12.1999р. № 2288 “Про впорядкування умов оплати праці
працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх
виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів” , Порядку
касового виконання Державного бюджету України за видатками, затвердженого
Наказом Державного казначейства України від 25.05.04р. № 89 та керуючись ст.,
ст. 160,161,162,163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної судової
адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України (треті особи , що не заявляють самостійних вимог на предмет спору
Міністерство юстиції України та Головне управління юстиції в Харківській
області) про стягнення заборгованості по
заробітній платі - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний суд
шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня складення постанови в повному
обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України .

Головуючий суддя /підпис/ М.В. Данилова

Судді - /підпис/

/підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал зберігається в справі суду.

Головуючий - СУДДЯ :