Справа № 2а-53/2008
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2008-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-53/08
Харківський окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11"
лютого 2008 р. м.Харків

Харківський
окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого
судді - Перцової Т.С.

при секретарі
- Карамушко І.І.

за участю
представників сторін :

позивача :
ОСОБА_2(дор. від 25.09.2006 р.,№ 7730);

відповідача:
Сирих О.Ю. (дов. від 18.12.2007р., № 4194/9/10-008)

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1до Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії,
-

ВСТАНОВИВ :

У червні 2006 року позивач, ОСОБА_1звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції у
Харківській області з вимогою зобов'язати відповідача вчинити певні дії
в порядку, передбаченому Законом України
«Про Державній реєстр фізичних осіб платників
податків та інших обов'язкових платежів» від 16.07.1999 № 1003-ХІV.

Ухвалою суду від 29.08.2007 року по справі, що
розглядається за клопотанням представника позивача, в зв'язку зі зверненням до
Державної податкової адміністрації України з запитом стосовно інформації з
ДРФО, провадження по справі було зупинено до 25.12.2007 року. Ухвалою суду від
08.01.2008 року за заявою представника позивача провадження по справі було
поновлено.

У
судовому засіданні представник позивач уточнила свої позовні вимоги та просила
суд зобов'язати Харківську
об'єднану державну податкову інспекцію у Харківській області поновити
конституційне право ОСОБА_1здійснювати конституційний обов'язок сплати податків
і зборів під власним Ім'ям та зобов'язати
Харківську об'єднану державну податкову інспекцію у Харківській області зробити
в паспорті ОСОБА_1на
сторінках 7-9 відмітку наступного змісту : „Має право здійснювати будь-які
платежі без індивідуального ідентифікаційного номеру”, завірити її підписом
відповідальної особи та гербовою печаткою Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції у Харківській області.

Позовні вимоги мотивує тим, що в 2006 році вона офіційно повідомила органи
Державної податкової інспекції в формі заяви №В2 про його відмову від
індивідуального ідентифікаційного коду за своїми релігійними переконаннями.
Після оформлення необхідних документів органами МВС України у його паспорті було
поставлено штамп про наявність права здійснювати будь-які платежі без
індивідуального ідентифікаційного номеру за серією та номером паспорту. Однак
при цьому позивач вважає, що відповідачем були порушені норми чинного
законодавства та її особисті немайнові права, а саме : відповідач
не виконав відносно неї вимоги частини 2 статті 1 Закону України «Про Державний
реєстр фізичних осіб - платників податків і
інших обов'язкових платежів» від 22.12.94 № 320/94-ВР (надалі ЗУ № 320) - вести
її облік за прізвищем, ім'ям та по-батькові, застосував до неї Порядок унесення відмітки до паспорта громадянина щодо ідентифікаційного номера фізичної
особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, затверджений спільним
наказом ДПА України та МВС України від 19.10.04 року та зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 20.10.04 року №1345/9944 і надав їй новий ідентифікаційний номер - цифрове позначення (за серією та номером паспорта), яке
використовує в якості ідентифікації, веде її облік не за прізвищем, ім
'ям та по-батькові, а за серією та номером паспорта. Крім того, позивач
вважає, що відмітка про відмову від присвоєння індивідуального
ідентифікаційного номеру повинна вноситися органами Державної податкової
інспекції, має бути зроблена у письмовому вигляді за підписом відповідальної
особи, а не у вигляді штампу, та завірятися гербовою печаткою.

Свої
вимоги обґрунтовує з посиланням на ст.ст. 6, 8, 19, 55, 92, 120 Конституції
України, ч.1 ст.28, ст.ст.201, 275, 276, 294, 296 ЦК України, ст.ст. 1, 3,
5, 7, 9, 11 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів» від 22.12.1994р., № 320/94-ВР (із змінами, внесеними згідно
із Законом №1003-ХГУ від 16.07.1999р.),
ст.ст.1, 15, 19 Закону України „Про звернення громадян”, ст. 4 Закону України
«Про свободу совісті та релігійні організації» від 23.04.1991р., № 987-ХІІ, ст.ст. 1, 2, 3, 10, 13 Закону
України «Про Державну податкову службу в
Україні» від 04.12.1990р. № 509-ХІІ, ст.18 Міжнародного Пакту про
громадянські та політичні права від 16 грудня 1966 року (набув чинності в СРСР
23 березня 1976 року).

В
позові вказує, що в березні 2007 року у відповідності до ст. 40 Конституції
України, ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» та п. 2 ст. 1 Закону
України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків і інших обов'язкових
платежів» знов звернувся
з заявою до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції у Харківській
області (надалі ХОДПІ у Харківській області) про
відмову за своїми релігійними переконаннями від присвоєного йому за попереднім
зверненням індивідуального ідентифікаційного номеру - за серією та номером паспорта та про здійснення його податкового обліку за раніше встановленими формами обліку без
застосування індивідуального ідентифікаційного номеру - за прізвищем, ім'ям та по-батькові з проставленням в його
паспорті відмітки про право здійснювати
будь-які платежі без індивідуального ідентифікаційного номеру, звільнення від ідентифікаційного номеру (за серією та
номером паспорта), шляхом анулювання його і всієї інформації про нього, з реєстру до якого він був занесений.

ХОДПІ
у Харківській області за його заявою не вжила заходів для забезпечення
поновлення порушених прав і фактично, посилаючись
на дію "Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України
щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів" затвердженого Наказом ДПА України та МВС України
від 19.10.04 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.04 року
№1345/9944, відмовила в задоволенні його
вимог.

На думку позивача
присвоєння людині ідентифікаційного номера - цифрового позначення, по якому б
принципу він не складався, та примушення людину здійснювати будь-які майнові
зобов'язання або не майнові права під ідентифікаційним номером, замість
власного імені, порушують права людини, закріплені міжнародними та державними
законодавчими актами та позбавляють його особистих немайнових благ, в першу
чергу Імені (порушується ст. 201 ЦК України).

Представник відповідача ЛВ
ХОДПІ у Харківській області проти позову заперечував. В обґрунтування
своєї позиції представник відповідача пояснив, що у паспорті позивача зроблено
відмітку про наявність у неї права здійснювати будь-які платежі без
індивідуального ідентифікаційного номеру та за нею збережена раніше встановлена
форма обліку платників податків та інших обов'язкових платежів, всі відомості
щодо позивача у Державному реєстрі анульовані. Крім того, зазначив, що
відповідно до Порядку внесення відмітки до паспорта громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів”, затвердженого спільним наказом Державної податкової адміністрації України і
Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2004 року № 602/1226, зареєстрованого
у Міністерстві юстиції України 20.10.2004 року за № 1345/9944, до компетенції
органів податкової служби не віднесено
внесення відміток до паспортів про анулювання індивідуального ідентифікаційного
номеру. Відповідач вказує, що
відповідно до вказаного порядку, який розроблено згідно із Законом України „Про
державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових
платежів” (зі змінами) та постановою Верховної Ради України від 26.06.1992р. №
2503-XII „Про затвердження положень про паспорту громадянина України та
свідоцтво про народження” до Трофіменка Володимира Михайловича, який через свої
релігійні переконання відмовився від ідентифікаційного номера і повідомив у
формі заяви про це орган державної податкової служби за своїм місцем реєстрації
було застосовано облік як платника податків за номером та серією паспорта.

У
зв'язку з чим відповідач вважає свої дії відповідними закону, а вимоги позивача безпідставними, незаконними та такими, що
не підлягають задоволенню та просить суд відмовити позивачу в
задоволенні позову.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи,
вважає за необхідне уточнений адміністративний позов задовольнити в повному
обсязі, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що у зв'язку з релігійними
переконаннямиОСОБА_1 у 2006 році направив до органів державної податкової
служби заяву про відмову від присвоєння їй індивідуального ідентифікаційного
коду, вилучення ідентифікаційного номеру та відомостей про неї з Державного
реєстру Державної податкової інспекції та державної податкової адміністрації
України та просив зробити відповідну відмітку у паспорті про наявність у неї
права здійснювати будь-які інші платежі без індивідуального ідентифікаційного
номеру.

ХОДПІ у Харківській області, відповідно до Порядку внесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника
податків та інших обов'язкових платежів”, затвердженого спільним наказом Державної податкової адміністрації України і
Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2004 року № 602/1226,
зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20.10.2004 року за №
1345/9944,ОСОБА_1 надало довідку за формою № В3 для пред'явлення відповідним
органам внутрішніх справ, на підставі якої у паспорті позивача було зроблено відмітку
про наявність права здійснювати будь-які платежі без індивідуального
ідентифікаційного коду.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України "Про Державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших обов'язкових платежів" для осіб, які через
свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні
органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та
інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про
наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номера.

Таким чином, названим Законом передбачено, що вказаний
платник податків в рамках діючого законодавства вправі виконати конституційний
обов'язок сплати податків і зборів без присвоєння ідентифікаційного номера,
обравши альтернативну форму обліку платників податку - за прізвищем, ім'ям та по-батькові.
Тобто, під власним Ім'ям.

Посилання відповідача на те, що до компетенції органів податкової служби не віднесено внесення відміток до
паспортів про анулювання індивідуального ідентифікаційного коду спростовується,
оскільки положеннями ч.8 ст.5 Закону України "Про
Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових
платежів" передбачено вносити такі записи органом, що присвоює
ідентифікаційні номери фізичним особам - платникам податків та інших
обов'язкових платежів ( реєстрація фізичних осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів проводиться державними податковими інспекціями по
районах, районах у містах і містах без районного поділу за місцем постійного
проживання платників, а для осіб, які не мають постійного місця проживання в
України, - за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об'єкту
оподаткування ).

Як встановлено судом, і проти чого не
заперечує відповідач, у 2006 році позивач вже звертався до державних податкових
органів з тотожними вказаними вимогами в порядку встановленому чинним
законодавством.

Суд задовольняючи позовну вимогуОСОБА_1 щодо зобов'язання ХОДПІ у Харківській області зробити в паспорті ОСОБА_1на сторінках 7-9
відмітку наступного змісту: «Має право здійснювати будь - які платежі без
індивідуального ідентифікаційного номеру», завірити її підписом відповідальної
особи та гербовою печаткою Харківської об'єднаної державної податкової
інспекції у Харківській області виходить з того, що у 2006 році при
попередньому зверненні позивача відповідачем не було виконано обов'язку, який
покладено на державні податкові органи відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про Державній реєстр фізичних
осіб платників податків та інших обов'язкових платежів» (у редакції Закону
№1003-XIV від 16.07.99).

З урахуванням
вищевикладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача правомірні, обґрунтовані
і підлягають задоволенню, а заперечення відповідача суд відхиляє як
безпідставні і такі, що суперечать діючому законодавству та фактичним
обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі
вищевикладеного, керуючись статтями 8 Конституції України, ст.ст. 4,
8, 17, 86, 87, 94, 138, 143, 161-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1до Харківської об'єднаної державної податкової
інспекції у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Зобов'язати Харківську об'єднану державну податкову інспекцію у
Харківській області поновити конституційне право ОСОБА_1здійснювати
конституційний обов'язок сплати податків і зборів під власним Ім'ям.

Зобов'язати Харківську
об'єднану державну податкову інспекцію у Харківській області зробити в паспорті
ОСОБА_1на сторінках 7-9 відмітку наступного змісту : „Має право
здійснювати будь-які платежі без індивідуального ідентифікаційного
номеру”, завірити її підписом відповідальної особи та гербовою печаткою
Харківської об'єднаної державної податкової інспекції у Харківській області.

На постанову через суд першої інстанції може
бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова суду набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Постанову в повному
обсязі виготовлено та підписано 12.02.2008 року.

Суддя Т.С.Перцова