Справа № к-1388/07
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого
Співака В.І.,

суддів Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

Заїки М.М.,

Загороднього А.Ф.,

при
секретарі Замезі Ю.І.,

за участю представників відповідача Лук'яненка О.І. та Іщенка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2005р. в
частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 10.05.2005р. по справі за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Оболонського районного
управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.
Києві та Державного казначейства України про визнання незаконним наказу,
поновлення на службі в органах внутрішніх справ та відшкодування заробітної
плати за час вимушеного прогулу і моральної шкоди, -

встановила:

У червні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві, Оболонського районного управління Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві та Державного казначейства України про визнання
незаконним наказу, поновлення на службі в органах внутрішніх справ та
відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу і моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 04.02.2005р. позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано
наказ № 135 0/с від 15.04.2004р. про звільнення з органів внутрішніх справ в
запас Збройних Сил України за ст. 63 п. «е» (за порушення дисципліни) ОСОБА_1,
міліціонера - водія батальйону патрульно-постової служби міліції Оболонського
районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві неправомірним. В решті вимог було відмовлено.

Ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 10.05.2005р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, а
рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2005р. залишено без
змін.

ОСОБА_1 подав касаційну
скаргу, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від
04.02.2005р. в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 10.05.2005р. скасувати,
а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши наведені
доводи в касаційній скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та
апеляційної інстанції було встановлено, що наказом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 15.04.2004р. № 135 о/с
ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України
за ст. 63 п. «е» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Під час розгляду
справи по суті, наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ
України в м. Києві від 20.10.2004р. № 434 о/с був скасований пункт наказу від
15.04.2004р. № 135 о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ,
залишено його на попередній посаді, з тим же грошовим утриманням. За період
вимушеного прогулу позивача, сума заборгованості по грошовому забезпеченню була
повністю погашена.

Відповідно до постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. зі змінами від
25.05.2001р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» спори про відшкодування такої шкоди розглядаються у
випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами
Конституції або випливає з її положень, у випадках, передбачених статтями 7,
4401 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК) та іншим
законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди,
а також при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про
захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і
передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Положення статті 56
Конституції України, на які посилається позивач, не можуть бути застосовані до
правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 та Головним
управлінням Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, оскільки
законодавство, яке регулює порядок проходження служби в органах внутрішніх
справ, а саме Закон України «Про міліцію», Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ не передбачає відшкодування моральної шкоди в зв'язку
з незаконним звільненням зі служби працівника міліції.

Посилання позивача на
Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» є
безпідставними, оскільки норми цього Закону можуть застосовуватися до
правовідносин, які пов'язані із процесуальними діями правоохоронних органів.

Отже суди першої та
апеляційної інстанції дійшли вірного висновку щодо безпідставності вимог
позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки у правовідносинах, що
склалися між сторонами, діючим законодавством не передбачено відшкодування
моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 212, 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2005р. в частині
відмови у відшкодуванні моральної шкоди та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 10.05.2005р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві, Оболонського районного управління
Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві та
Державного казначейства України про визнання незаконним наказу, поновлення на
службі в органах внутрішніх справ та відшкодування заробітної плати за час
вимушеного прогулу і моральної шкоди - без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
В.І. Співак

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко

М.М. Заїка

А.Ф. Загородній

Згідно з оригіналом Суддя
С.В. Білуга