Справа № 2а-1084/2008
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2008-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1084/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

27 лютого 2008 року
Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді-Самойлової
В.В.

при
секретарі- Демченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Харківського університету Повітряних Сил про визнання
бездіяльності незаконною та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом
до Харківського університету Повітряних Сил про визнання бездіяльності
відповідача незаконною стосовно невиплати в період проходження військової
служби щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах
України в повному обсязі та грошової компенсації замість належного йому до
видачі речового майна, продовольчого
забезпечення та просить стягнути з відповідача грошову компенсацію замість
речового майна у сумі 1497,40 грн., а також грошову компенсацію за не отримане
продовольче забезпечення за період з 10.03.2000р. по 10.11.2006р. у сумі
30520,63 грн. Одночас, просить про стягнення з відповідача невиплаченої щомісячної надбавки за
безперервну службу у Збройних Силах України за період з 01.05.2003р. по
10.11.2006р. у розмірі 7449,39 грн.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він проходив
військову службу у Харківському університеті Повітряних Сил у військовому
званні - «майора». Наказом начальника
Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 10.11.2006р. № 381 був звільнений з
військової служби у запас з правом носіння військової форми одягу. Наказом
начальника Харківського університету Повітряних Сил № 281 від 28.11.2006р.
виключений зі списків особового складу університету усіх видів забезпечення.

В період
проходження військової служби позивач знаходився на речовому та продовольчому
забезпеченню Харківського університету Повітряних
Сил, яким він в повному обсязі не забезпечувався.

Відповідно
до ст. 9 та п. 2 ст. 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей” в редакції до 28.12.2007р.,
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки або, за бажанням військовослужбовця , грошову
компенсацію замість них”.

Крім
того, згідно п. 27 “Положення про порядок речового забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час”,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004р. № 1444,
передбачено, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом
носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке
вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами
на день підписання наказу про звільнення.

На день
виключення позивача зі списків особового складу Харківського університету
Повітряних Сил сума грошової компенсації замість належного до видачі речового
майна складає в сумі 1497,40 грн., про
що свідчить довідка № 310 від 28.11.2006р., яка видана Харківським
університетом Повітряних Сил.

Оскільки,
на момент виключення позивача зі списків особового складу, тобто на 28.11.2006
р., відповідач не розрахувався з ним стосовно належного до видачі речового
майна та продовольчого забезпечення або грошової компенсації замість них,
відповідаючи на неодноразові звернення відмовою, тому позивач вважає, що з боку
останнього має місце противоправність, яка порушує його право на одержання
даної грошової компенсації.

Згідно
Указу Президента України „ Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ, Адміністрації Державної прикордонної служби
України та Управління державної охорони України за безперевну службу” за № 389/2003р. від 05.05.2003р йому повинна була нараховуватись надбавка за
безперервну службу у розмірі 30% грошового забезпечення з 1 травня 2003 року по
30 липня 2003 р., при наявності стажу військової служби понад 10 років та у
розмірі 50% грошового забезпечення з 1 серпня 2003 року по 10 листопада 2006р.,
при наявності стажу військової служби понад 15 років, яка відповідачем у
повному обсязі не сплачувалась.

У
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити у
повному обсязі.

Представник
відповідача, що є суб”єктом владних повноважень, належним чином повідомлений
про дату, час і місце судового розгляду, не прибув в судове засідання, про причину
неявки не повідомив, суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності
відповідно до ст. 128 КАСУ на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши
позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Встановлено,
що ОСОБА_1 проходив військову службу у Харківському університеті Повітряних Сил
у військовому званні - «майора». Наказом
начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 10.11.2006р. № 381 був звільнений з
військової служби у запас з правом носіння військової форми одягу. Наказом
начальника Харківського університету Повітряних Сил № 281 від 28.11.2006р.
виключений зі списків особового складу університету усіх видів забезпечення.

Згідно
п. 1 Указу Президента України „ Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України за безперевну службу” за
№ 389/2003р. від 05.05.2003р . порядок, умови виплати і розмірі щомісячної
надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України
встановлюються за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду
грошового забезпечення. Також, у вищевказаному Указі Президента України вказано
не твердий процентний розмір надбавок для військовослужбовців, а лише їх
гранічний розмір, який залежить від результатів у службовій діяльності.

П.2
Указу Президента України „ Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ,
Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної
охорони України за безперевну службу” за
№ 389/2003р. від 05.05.2003р . передбачено, що виплата надбавок повинна здійснюватись за
рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання Збройних
Сил України, але ж коштів у бюджеті Міністерства оборони України, виходячи з
поточного Державного бюджету України може не вистачати для встановлення
вказаної надбавки у максимальному розмірі і, як наслідок, вони можуть
недостатньо плануватись і затверджуватись у кошторисі кожного окремого
військового формування. Згідно Законів України „Про Державний бюджет України”
за виспорюваємий період часу кошти на вказану надбавку не виділялись.

Відповідач сплачував позивачу, як і всім іншим
військовослужбовцям, щомісячну надбавку за безперервну військову службу в
Збройних Силах України у розмірах, встановлених Міністром оборониУкраїни в
межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання Збройних
Сил України та прав, наданих йому Президентом України.

Таким
чином, вимоги позивача в частині отримання надбавки за безперервну службу у Збройних Силах
України із розрахунку у максимальних розмірах безпідставні.

В період
проходження військової служби позивач знаходився на речовому забезпеченню
Харківського університету Повітряних
Сил, яким він в повному обсязі не забезпечувався.

На день
виключення позивача зі списків особового складу Харківського університету
Повітряних Сил сума грошової компенсації замість належного до видачі речового
майна складає 1497,40 грн., про що
свідчить довідка № 310 від 28.11.2006р., яка видана Харківським університетом
Повітряних Сил.

Відповідно
до ст.ст.9, 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей” військовослужбовці одержують за рахунок
держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки за
нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Законом
України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000р.
призупинена дія п. 2 ст. 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців» в частині одержання військовослужбовцями продовольчих
пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового
майна ( за винятком військовослужбовців Міністерства Оборони України, Служби
безпеки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної
охорони та Головного управління внутрішніх військ України, що використовують
цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність
військовослужбовців), а відповідно до Закону України „Про Державний бюджет
України на 2008 р.” від 28.12.2007 р. № 107-YI п.2
ст. 9-1 цього закону виключено.

Посилання
позивача на обов'язок відповідача перевести його на продовольче забезпечення за
нормою № 1, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів «Про норми харчування
військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового,
начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної
служби спеціального зв'язку та захисту інформації» від 29.03.2002 року № 426,
не може бути взяте до уваги судом, оскільки п. 1 Норм харчування
військовослужбовців Збройних сил та інших військових формувань, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України № 426, передбачено виключний перелік
категорій осіб, які забезпечуються харчуванням за рахунок держави за нормою №
1. Наданий позивачем витяг з послужного списку не дає підстав віднести його за
займаними посадами до категорій осіб, які забезпечуються харчуванням за рахунок
держави за нормою № 1.

Враховуючи, що
виплата грошової компенсації замість продовольчих пайків була зупинена
відповідно до Закону України «Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000р., з 11.03.2000 року, суд
приходить до висновку, що вимоги позивача
щодо отри­мання грошової
компенсації за продовольче забезпечення за період часу з 10.03.2000р. по
10.11.2006р. не підлягають задоволенню.

Оскільки позивач
не відноситься до категорії осіб, які використовують цивільний одяг, який
зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців, а дія положення про
отримання грошової компенсації замість речового майна відносно решти
військовослужбовців з 11.03.2000р. зупинена була, а відповідно до Закону
України „Про Державний бюджет України на 2008 р.” від 28.12.2007 р. № 107-YI п.2 ст.
9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» виключено, то вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача грошової компенсації замість речового майна в сумі
1497,40 грн. є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Суд
зазначає, що згідно ст. 11 КАСУ суд може вийти за межі позовних вимог тільки в
разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи
третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до
ст. 92 Конституції України виключно Законами України визначаються

-права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод: основні обов”язки
громадянина, а також встановлюються : Державний бюджет України і бюджетна
система України.

Ст.95 Конституції України передбачає, що
виключно законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків.

Закон про
Державний бюджет України є правовим актом, зміст якого чітко зумовлений
поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів для
забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади та
органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Такий закон
затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання
Державного бюджету України протягом бюджетного періоду.

Виходячи
з викладеного, суд вважає, що в період проходження військової служби позивач
мав право на забезпечення речовим майно, а в
разі звільнення на одержання цього майна в натурі. Також, враховуючи, що
дію п. 2 ст. 9-1 Закону України „ Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців” виключено, згідно із Законом
України „Про Державний бюджет на 2008 р.” від 28.12.2007 р. № 107-VI, але діючим законодавством не передбачена
заборона видачі речового майна в натурі, заборгованість по якому має місце, то
позивач має право на одержання речового майна в натурі, оскільки його право в
частині забезпечення речовим майном в період проходження військової служби було порушено і захист цього права можливо
здійснити шляхом видачі вказаного майна в натурі. А тому маються підстави для
задоволення позову в цій частині.

Керуючись
ст. ст. 9, 11, 128, 159 КАСУ, ст. ст. 92, 95 Конституції України, ст. ст. 9, 91
Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей”, Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів», Законом України « Про Державний
бюджет України на 2008 рік», Постановою КМУ «Про речове забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час»,
Указом Президента України „ Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу”
за № 389/2003р. від
05.05.2003р.,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність
Харківського університету Повітряних Сил щодо незабезпечення ОСОБА_1 за час
проходження військової служби належним речовим майном та зобов'язати
Харківський університет Повітряних Сил видати ОСОБА_1належне речове майно в натурі на суму 1497 (
одна тисяча чотириста дев'яносто сім )
грн. 40 коп., згідно довідки № 310 від 28.11.2006р., а в разі відсутності його вартість стягнути з
Харківського університету Повітряних Сил
на користь ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного
адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд протягом
10 днів з дня її проголошення, шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження, а в разі складання постанови у повному
обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя-