Справа № 22а-5875/2007
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2007-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22а-5875/07 Головуючий
у І інстанції Бабоїд О.М.
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
грудня 2007 року Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Глущенко
суддів Бараненка І.І., Маслія
секретарі Маркевичі Т.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Таращанського районного суду
Київської області від 12 червня 2007 року у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Таращанської
районної державної адміністрації Київської області про стягнення недоотриманих
сум одноразової допомоги на оздоровлення,
У травні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в
якому просив стягнути на його користь з відповідача недоотримані суми грошової
допомоги на оздоровлення за 2003-2005 роки в розмірі 5096,60 грн.
Постановою Таращанського
районного суду Київської області від 12 червня 2007 року заявлений позов
частково задоволено: стягнуто з Управління праці та соціального захисту
населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області на
користь ОСОБА_1 недоотриману допомогу за 2005 рік у сумі 1560,00 грн. В решті
погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення допомоги за 2003-2004 роки
та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а
постанова суду першої інстанції - частковому скасуванню з ухваленням нового
рішення в скасованій частині з таких
підстав.

Згідно
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції
скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або питання.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем
пропущено річний строк для звернення до суду з вимогами про стягнення грошової
допомоги за 2003, 2004 роки, оскільки його слід обчислювати з моменту
здійснення виплати такої допомоги.

Проте,
з таким висновком суду не можна погодитися в повній мірі.

Судова колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції про
пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду з вимогами
про стягнення допомоги за 2004 рік.

Статтею
48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення
виплачується учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Колегією
суддів встановлено, що виплата допомоги
на оздоровлення за 2004 рік була здійснена позивачу 06.10.2004 року в сумі
26,70 грн., тобто в розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Судова колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції про
пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду з вимогами
про стягнення допомоги за 2004 рік.

Судовою колегією враховується, що спірні правовідносини з виплати допомоги на оздоровлення за
2004 рік виникли до 01.09.2005 року, тобто
до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України.

Так, враховуючи, що виплата грошової допомоги відбулася 06.10.2004 року, позивач про порушення свого права на отримання
такої допомоги за 2004 рік дізнався відповідно 07.10.2004 року 2004,
тобто до набрання чинності КАС України - в період дії норм Цивільного кодексу України, якими встановлено трьохрічний строк
позовної давності, в межах якого (18.05.2007 року) він і звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Висновок суду першої інстанції про пропущення позивачем строку позовної
давності для звернення до суду з вимогами про стягнення допомоги за 2003 рік є
правильним, оскільки строк на звернення з такими вимогами закінчився в 2006
році.

Судовою колегією при прийняття рішення також
береться до уваги, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Зміст
законів України, якими встановлюються розміри мінімальних заробітних плат,
свідчить про відсутність будь-яких обмежень щодо можливостей застосування
розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи».

Тому, виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні
даного спору, застосуванню підлягає саме статті 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи», а не Постанова КМУ № 836.

За
таких обставин, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої
на момент здійснення виплати - 237,00
грн. - та отриманих позивачем 26,70
грн., на його користь підлягає стягнення з Управління праці та соціального
захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської
області недоотримана сума допомоги на оздоровлення за 2004 рік в розмірі
1158,30 грн.

Відповідно,
постанова суду першої інстанції, якою відмовлено позивачу в цій частині в
задоволенні позовних вимог, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення в
скасованій частині.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т
А Н О В И В :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову
Таращанського районного суду Київської області від 12 червня 2007 року
скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення
недоплачених сум допомоги на оздоровлення за 2004 рік.

Прийняти
в цій частині нове рішення.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Таращанської районної
державної адміністрації Київської області на користь ОСОБА_1 1158,30 грн.
недоотриманої суми грошової допомоги на оздоровлення за 2004 рік.

В решті
постанову Таращанського районного суду Київської області від 12 червня 2007
року залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
суддя

Судді: