Справа № 22-а-314/2008
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2007-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст. Зима І.Є.
Справа №22-а-314/08 (22-а-1355/07)
Шевченківський райсуд м.Львова
Рядок статзвіту №31
Доповідач : Обрізко І.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

28 січня
2007 року
м.
Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого
Обрізко І.М.,

суддів:
Онишкевича Т.В.

Улицького В.З.

за участю секретаря - Фацієвича М.Р.

позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Молодія Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління
Західного оперативного командування на постанову Шевченківського районного суду
міста Львова від 18 червня 2007 року у справі №2-А-196/07 за позовом ОСОБА_1 до
управління Західного оперативного командування про стягнення компенсації за
неотримане продовольче забезпечення,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся 28.03.2007 року до місцевого суду із
позовом, в якому просив стягнути з управління Західного оперативного
командування, далі ЗОК, грошову компенсацію замість продовольчого пайка за
період з 11.03.2000 по 07.12.2006 рік в загальному розмірі 15510, 50 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що він проходив дійсну військову
службу в військовій частині А - 0268 управління ЗОК. У відповідності до вимог
Конституції України, ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ, далі Закон
№2011-ХІІ/91р., військовослужбовці повинні одержувати за рахунок держави,
зокрема продовольчі пайки або за їх бажанням грошову компенсацію, проте подібні
виплати не було проведено за вище означений період.

Постановою Шевченківського районного суду міста Львова
від 18 червня 2007 року позов задоволено. Суд виходив з того, що законодавчими
нормами не було відмінено ч.1 ст.9 Закону №2011-ХІІ/91р., яка гарантує
матеріальне, продовольче і інші види забезпечення військовослужбовців. Також,
згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України за №426 від 29.03.2002 року
«Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України та інших
військових формувань», не припинено виплату встановленої вартості норм
харчування офіцерського складу Збройних Сил, який безпосередньо не харчується в
їдальнях військової частини.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням управління ЗОК подало апеляцію
в якій із-за порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального
права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати
та в позові відмовити.

Покликання маються на те, що дію ч.2 ст.9 Закону №2011-ХІІ/91р. якою було
передбачено право військовослужбовців на забезпечення за рахунок держави
продовольчим пайком, було зупинено 11.03.2000 року із набранням чинності Закону
України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів від 17.02.2000 року
№1459-ІІІ, далі Закон №1459-ІІІ/2000 р. Також відсутні норми, які б
гарантували забезпечення офіцерів продовольчим пайком, позаяк постанову КМ
України за №316 від 12.03.1996 року припинено такою ж за №426 від 29.03.2002
року.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників
розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її задоволити.

Відповідно до ст.202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність
висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи і
сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу у військовій
частині А 0268 управління ЗОК. Починаючи з 11.03.2000 року та по 07.12.2006 рік
йому не виплачено грошову компенсацію замість продовольчого пайка.

Дія норми ч.2 ст.9 Закону №2011-ХІІ/91р., якою
передбачалося право військовослужбовців на одержання за рахунок держави
продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них,
призупинена ст.2 Закону №1459-ІІІ/2000 р., що набрав чинності 11 березня 2000
року. Означена норма неконституційною у встановленому порядку не визнана, а
тому підлягає обов'язковому виконанню на всій території України.

Отже, правові підстави для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 про стягнення на його користь з відповідача грошової компенсації за
неотримане продовольче забезпечення як військовослужбовець впродовж 11.03.2000
та 07.12.2006 років, відсутнє.

Є безпідставною аргументація місцевого суду, що
постановою Кабінету Міністрів України за №426 від 29.03.2002 року «Про норми
харчування військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових
формувань», не припинено виплату встановленої вартості норм харчування
офіцерського складу Збройних Сил, які безпосередньо не харчуються в їдальнях
військової частини з огляду на те, що подібної норми означена постанова не
містить та в свою чергу нею припинено дію постанови Кабінету Міністрів України
за №316 від 12.03.1996 року, в якій така була передбачена.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими та
складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління Західного оперативного командування
задоволити, постанову Шевченківського районного суду міста Львова від 18 червня
2007 року скасувати.

Прийняти нову постанову якою відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_1 до управління Західного оперативного командування про стягнення
компенсації за неотримане продовольче забезпечення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом одного місяця після набрання нею законної
сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий
Обрізко І.М.

Судді
Онишкевич
Т.В.

Улицький В.З.