Справа № 2-а-28/2008
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2008-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-28/08
РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» лютого 2008
року 15 год. 00 хв.
м. Рівне

Рівненський
окружний адміністративний суд під головуванням судді Чалого І.С. при секретарі судового засідання Минько Н.З.
та за участю сторін і інших осіб, які беруть участь у справі від:

позивача:

Коломієць В.С. - голова СВК;

відповідача:

Чорномаз Ю.П. (дов. № 152/10-05 від 09.01.2008 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом
Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Семидубський»

до відповідача

Дубенської міжрайонної державної податкової інспекції

про

визнання недійсними подомлень-рішень № 210
від 18.12.2006 р., № 2 від 16.07.2007 р., податкової вимоги № 1/33
від 07.08.2007 р.,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач -Сільськогосподарський виробничий кооператив «Семидубський»-
звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою,
відповідно до якої просить визнати недійсним повідомлення-рішення Дубенської міжрайонної державної податкової
інспекції № 210 від 18.12.2006 р., № 2 від 16.07.2007 р.,
податкової вимоги № 1/33 від 07.08.2007 р.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Пояснив
суду, що основною і єдиною об'єктивною причиною, що вплинула на несвоєчасну
сплату узгоджених сум податкових зобов'язань СВК „Семидубський” є нестача
готівкових коштів, важке фінансове становище, в якому підприємство опинилося в
зв'язку з форс - мажорними обставинами, що склалися на території району
протягом 2002, 2003 років.

Крім того, позивач рахує неправомірним нарахування штрафних санкцій на суму
узгодженого податкового боргу після прийняття рішення про його списання в
порушення відповідачем норми Закону України № 2181, а відтак просить позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду
письмові заперечення по суті спору, вважає, що твердження позивача про
необхідність нарахування штрафних санкцій на заборгованість періоду 2001-2003
років, які в подальшому підлягали б списанню - безпідставними.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд, дійшов
висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на
таке:

Порушенням своїх прав
позивач вважає не нарахування штрафних санкцій на протязі 2001-2003 років на
податковий борг, що існував у вказаному періоді. Проте, як зазначає сам позивач, він звертався до Дубенської ОДПІ із
відповідними заявами про списання податкового боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили. Результатом даних звернень було прийняття Дубенською ОДПІ рішень
про списання податкового боргу, визнаного безнадійним. Починаючи з 2004 року і по даний час звернень
зі сторони позивача до Дубенської ОДПІ з приводу списання безнадійного
податкового боргу не було.

Штрафні санкції, визначені позивачу
спірними податковими повідомленнями-рішеннями,
визначались за період, починаючи з 30.01.2004 р. - дати фактичного порушення норм пп. 17.1.7. ст. 17 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", яким визначено, що у разі коли платник податків не
сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку
зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового зобов'язання. - у розмірі десяти відсотків
погашеної суми податкового боргу; при
затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем
граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі
двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою
90 календарних днів, наступних за останнім
днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.
- у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно із розрахунком штрафних
санкцій (додаток до податкового повідомлення-рішення). штраф нараховувався на борг, який виник,
починаючи з 30.09.2003 р. (на підставі поданого платником
розрахунку фіксованого с/г податку на 2003 рік).

Положення ст.15 Закону України 2181
щодо строків давності не підлягають застосуванню в даних правовідносинах в зв'язку з
наступним.

Згідно п.15.1.1 ст. 15 Закону,
податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язаннь
платника податків у випадках, визначених цім Законом, не пізніше закінчення
1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової
декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше - за
днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного
строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник
податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір
стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому
порядку.

Початком відліку для
визначення 1095 днів, є день, на який припадає останній граничний строк подання декларації, а у
разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

У випадку ж застосування санкцій по
п. 17.1.7 ст.17 Закону датою порушення ( датою, після якої є можливим
визначення штрафної санкції) є дата фактичної сплати боргу, яка може відбутися і після трирічного терміну.

У випадку застосування санкцій
згідно п. 17.1.7 Закон жодним чином не пов'язує застосування цих санкцій із граничними (фактичними) строками подання
декларацій. Єдиними строками, що впливають
на застосування цих санкцій є період, коли відбулось погашення суми, оскільки
це впливає на розмір санкції.

Таким чином, застосування штрафних санкций за несвоэчасну
сплату узгоджених податкових зобов'язань є правомірним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. В
позові відмовити повністю.

2. Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне
оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

3. Постанова може
бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд
першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження
подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі - з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
підпис І.С.Чалий

З оригіналом згідно

Суддя І.С.Чалий