Справа № 2-а-14104/2007
Суддя: Гонтарук В.М.
Дата ухвалення: 2007-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 грудня 2007 року м. Вінниця

Вінницький окружний
адміністративний суд

в
складі:

головуючого
судді Гонтарука В.М.

при секретарі Зелінській І.В.

за участю:

позивача
ОСОБА_1

представника
позивача ОСОБА_2

представника
відповідача Романовської Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального
підприємства «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» про
скасування рішення про відмову в реєстрації та спонукання зареєструвати право
власності на нерухоме майно, суд -

встановив:

Заявлено
позов ОСОБА_1 до комунального підприємства «Вінницьке обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації» про скасування рішення про відмову в реєстрації та
спонукання зареєструвати право власності на нерухоме майно.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що 08 серпня 2003 року
Хмільницьким міськвиконкомом позивачу було видане свідоцтво про право власності
на нерухоме майно - торгово-посадочний
комплекс «Зупинка СШ №4», що розташований в АДРЕСА_1.

Згідно висновку будівельно-технічної
експертизи, зазначений об'єкт нерозривно пов'язаний фундаментом із землею, а
його перемещіння неможливе без завдання об'єкту значної шкоди та його
знецінення. Отже, згідно частини 1 ст.181 ЦК України, належний йому на праві
власності торгово-посадочний комплекс «Зупинка СШ №4» є об'єктом нерухомого
майна.

27 червня 2007 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про реєстрацію права власності на зазначене вище нерухоме
майно. Однак, 18 липня 2007 року відповідачем було прийнято рішення про відмову
в реєстрації №20 на тій підставі, що в Акті про прийняття об'єкту до
експлуатації зазначено, що він є малою архітектурною формою - тимчасовою
спорудою, а тимчасові споруди, згідно п. 1.6. Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме майно, не підлягають реєстрації.

Позивач вважає рішення Відповідача про
відмову в реєстрації нерухомого майно необґрунтованою та такою що підлягає
скасуванню з таких підстав:

Акт про введення об'єкту в експлуатацію, на
який посилається Відповідач у своєму рішенні не належить до
правовстановлювальних документів на підставі яких здійснюється реєстрація права
власності на нерухомість. Натомість, таким документом є Свідоцтво про право
власності на нерухоме майно - торгово-посадочний комплекс «Зупинка СШ №4»,
видане позивачу Хмільницьким міськвиконкомом 08 серпня 2003 року відповідно до
пункту 6 Додатку 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації
прав власності на нерухоме майно.

Визначення торгово-посадочного комплексу як
малої архітектурної форми - тимчасової споруди, наведене в Акті введення його в
експлуатацію, є помилковим і таким, що не відповідає дійсності.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг,
вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» від 30 березня
1994 р. N198 (Єдині правила), малою архітектурною формою для провадження
підприємницької діяльності є невелика (площею до 30 кв. метрів) споруда
торговельно-побутового призначення, яка виготовляється з полегшених конструкцій
і встановлюється тимчасово без спорудження фундаменту.

Відповідно до наказу Державної служби
автомобільних доріг України «Про затвердження Порядку видачі дозволів на
розміщення, будівництво, реконструкцію та функціонування об'єктів сервісу та
спеціальних конструкцій на землях дорожнього господарства вздовж автомобільних
доріг загального користування» від 08.07.2003 N314, малою архітектурною формою
для здійснення підприємницької діяльності є невелика споруда
торговельно-побутового призначення площею до 30 кв. м (у т.ч. пересувна) та
висотою до 4 м, яка виконується із полегшених конструкцій і встановлюється
тимчасово без улаштування фундаментів.

Отже, обов'язковою ознакою малої
архітектурної форми, зазначає позивач, є відсутність фундаменту. Однак
вищевказаний об'єкт, згідно висновку будівельно-технічної експертизи має
фундамент, яким нерозривно пов'язаний із землею, тому ніяк не може бути малою
архітектурною формою-тимчасовою спорудою, а є об'єктом нерухомого майна.

На підставі вищевикладеного, позивач просить:

Скасувати рішення КП «Вінницьке ОБТІ» №20 від
18.07.2007 року про відмову в реєстрації права власності на нерухоме майно -
торгово-посадочний комплекс «Зупинка СШ №4», що розташований в АДРЕСА_1, та
зобов'язати Відповідача здійснити реєстрацію права власності на зазначений об'єкт.

В судовому засіданні позивач позов підтримав
та просив його задовільнити, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, обставинами, що
викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала. В
обґрунтування заявленого суду пояснила наступне.

Статтями 17,18,20 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачено
підстави державної реєстрації права власності, наявність та вимоги до
документів, які подаються для здійснення цієї процедури.

Згідно п.2.1 Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, визначено документи, які
надаються для державної реєстрації, зокрема і акт про прийняття об'єкту до
експлуатації, інвентаризаційна справа та інші.

Оскільки в поданому позивачем Акті про прийняття об'єкту до
експлуатації зазначено, що він є малою архітектурною формою - тимчасовою
спорудою, то такі споруди, згідно п. 1.6. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно, не підлягають реєстрації. З таких підстав,
Вінницьким
ОБТІ було прийнято рішення про відмову в реєстрації нерухомого майна - торгово-посадочного комплексу «Зупинка СШ №4». Відмову та прийняте рішення представник відповідача вважає законною.

Враховуючи вищезазначене, представник відповідача просила відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Вінницьке обласне об'єднане
бюро технічної інвентаризації».

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані в їх обґрунтування
докази суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних
підстав.

Згідно з підпунктом 1 частини 1 статті 4
Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме
майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб,
держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних
юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема: право
власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини 5 Прикінцевих положень
Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень», до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до
формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру,
реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро
технічної інвентаризації.

Частиною третьою статті 17 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»,
державній реєстрації підлягають заявлені речові права на нерухоме майно за
наявності документів, що підтверджують вчинення правочинів щодо таких об'єктів,
посвідчених відповідно до закону, або свідчать про наявність інших,
передбачених законом підстав.

З урахуванням вищевказаних норм, ОСОБА_1 звернувся 27 червня 2007 року до КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» із заявою про реєстрацію права власності нерухомого майна -
торгово-посадочний комплекс «Зупинка СШ №4», що розташований в АДРЕСА_1.

18 липня 2007 року відповідачем було прийнято
рішення про відмову в реєстрації №20 на тій підставі, що в Акті про прийняття
об'єкту до експлуатації зазначено, що він є малою архітектурною формою -
тимчасовою спорудою, а тимчасові споруди, згідно п. 1.6. Тимчасового положення
про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, не підлягають
реєстрації.

Відповідно
до п.2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація
речових прав на
нерухоме майно проводиться за наявності
кадастрового плану земельної ділянки та даних технічної інвентаризації
інших об'єктів нерухомого
майна, речові права стосовно яких підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 19 вищевказаного Закону встановлений чіткий перелік документів для державної
реєстрації прав на нерухоме майно, відповідно до якого і відноситься акт прийому нерухомого майна до експлуатації.

Статтею 20 цього ж Закону передбачено, що документи, які встановлюють виникнення, припинення, перехід прав
на нерухоме майно подаються для державної
реєстрації прав на
нерухоме майно, та
повинні відповідати вимогам,
встановленим даним Законом,
Цивільним кодексом України
та іншими нормативно-правовими
актами. Вказаним Законом передбачено, що орган
реєстрації аналізує при виконанні певних дій не тільки свідоцтво про право
власності, а й інші документи, які засвідчують характеристику власності.

Як вбачається зі змісту п. 1.6. Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07.02.2002 р. N 7/5, реєстрації
підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких
закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності
матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить
реєстрацію права власності на ці об'єкти. Не підлягають реєстрації тимчасові споруди.

Оскільки, в Акті про введення в експлуатацію
торгово-посадочного комплексу «Зупинка СШ №4» вказано, що даний об'єкт, є
тимчасовою спорудою, суд приходить до висновку, що КП
«Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» правомірно прийняло
рішення про відмову в реєстрації вказаного нерухомого
майна.

Відповідно
до ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні
справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В
судовому засіданні позивач та його представник не надали аргументації порушень
з боку ОБТІ при відмові в реєстрації права власності на вказаний об'єкт, що є
предметом розгляду адміністративної справи.

Натомість,
було встановлено, що при прийнятті даного об'єкту в експлуатацію, в акті
вказано, що побудоване є тимчасовою спорудою.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач
діяв на підставі, у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачено
діючими законами України.

За
вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
комунального підприємства «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» про скасування рішення про відмову в реєстрації та спонукання
зареєструвати право власності на нерухоме майно не знайшли свого підтвердження
в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись
ст. ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 163, 167, 254, 255, 257 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

В позові ОСОБА_1
до комунального підприємства «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» про скасування рішення про відмову в реєстрації та спонукання
зареєструвати право власності на нерухоме майно відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути
оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови
у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду
апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі
подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя./підпис/.

Копія вірна.

Суддя:

Секретар:

Постанова, відповідно до ст. 160 КАС України, в повному обсязі виготовлена 24.12.2007 року.