Справа № К-7602/06
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2007-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ К-7602/06
ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2007
року м.
Київ

Вищий
адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого
судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Бившевої Л.І.,
Костенка М.І., Маринчак Н.Є., Шипуліної Т.М.

при
секретарі Павлушку Р.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та
газифікації «Волиньгаз»

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.03.2005р.

у справі № 02/63-А
господарського суду Волинської області

за позовом відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації
«Волиньгаз»

до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції

про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від
27.12.2004 р., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 09.03.2005 р., відмовлено в задоволенні позову ВАТ
«Волиньгаз» до Луцької ОДПІ про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення ДПІ у м. Луцьку від 20.08.2003 р. № 0/0 про
визначення позивачу податкового зобов'язання за платежем з ПДВ в сумі 3 525
000,00 грн., в тому числі 2 350 000,00 грн. - основний платіж та 1 175 000,00
грн. - штрафні санкції, накладені на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1
ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Судові рішення вмотивовані висновком про порушення
позивачем вимог пункту 4.8 ст.4, підпункту 7.2.1 пункту 7.2 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» внаслідок включення до податкового кредиту в
податкових деклараціях за січень, лютий та квітень 2001 року ПДВ в загальній
сумі 2 350 000,00 грн. на підставі податкових накладних від 30.01.2001 р. № 27,
від 28.02.2001 р. № 50 та від 30.04.2001 р. № 131, виписаних від імені ДП
«Катерина», та при розрахунках у вексельній формі за придбаний товар
/інформація з питань придбання обладнання/ на підставі договорів від 04.01.2001
р. та від 02.02.2001 р., а також послуг з проведення маркетингових досліджень
на підставі договору від 28.02.2001 р.

В касаційній скарзі ВАТ «Волиньгаз» просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та
прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема,
пункту 4.8 ст.4, підпункту 7.2.1 пункту 7.2, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 ст.7
Закону України «Про податок на додану вартість», ст.4 Закону України «Про обіг
векселів в Україні», ст.63 ЦК УРСР, ст.41 ГПК України.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач просить
залишити скаргу без задоволення як необґрунтовану.

Перевіривши правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної
оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що за умовами договорів
купівлі-продажу від 04.01.2001 р. та від 02.02.2001 р. позивач придбав у ДП
«Катерина» інформацію з питань придбання обладнання, що має відношення до
транспортування та постачання природного газу, вартістю 7 200 000,00 грн., в тому числі ПДВ 1 200 000,00 грн. та 3 000 000,00 грн., в тому числі ПДВ 500 000,00 грн., а за умовами договору купівлі-продажу від
28.02.2001 р. - послуги з проведення маркетингових досліджень в галузі
газопостачання вартістю 3 900 000,00 грн., в тому числі ПДВ 650 000,00 грн.

Розрахунок з продавцем за вказаними договорами позивач
здійснив у вексельній формі простими векселями власної емісії.

На підставі податкових накладних від 30.01.2001 р. № 27
на суму 7 200 000,00 грн., в тому числі ПДВ 1 200 000,00 грн., від 28.02.2001 р. № 50 на суму 3 000 000,00 грн., в тому числі ПДВ 500 000,00 грн. та від 30.04.2001 р. № 131 на суму 3
900 000,00 грн., в тому числі ПДВ 650 000,00 грн. позивач включив зазначені суми податку на
додану вартість до податкового кредиту в податкових деклараціях за січень,
лютий та квітень 2001 року.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від
15.05.2003 р., проведеної по кримінальній справі № 55-141-02, який відповідно
до ст.ст.32, 34 ГПК України, за правилами якого здійснено судовий розгляд та
перегляд справи в апеляційному порядку, правильно оцінений судами попередніх
інстанцій як доказ у даній справі, вказані податкові накладні, видані від імені
ДП «Катерина», підписані не директором цього підприємства ОСОБА_1, зазначеним
як особа, яка склала податкову накладну, так само, як не підписані цією особою
договори купівлі-продажу, акти приймання-передачі товару, послуг та векселів.

Відповідно до підпункту 7.2.3 пункту 7.2 ст.7 Закону
України «Про податок на додану вартість» податкова накладна складається у
момент виникнення податкових зобов'язань продавця і є звітним і одночасно
розрахунковим документом. Право на нарахування податку та складання податкових
накладних, як встановлено підпунктом 7.2.4 зазначеного пункту, надається
виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому
статтею 9 цього Закону.

З податковою накладною підпункт 7.4.5 пункту 7.4 вказаної
статті пов'язує право платника податку на додану вартість - покупця на включення
сум податку до податкового кредиту.

Юридична значимість податкової накладної як звітного та
розрахункового документа, а відтак і як підстави для включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту обумовлюється відповідністю податкової
накладної вимогам, які встановлені законом до порядку видачі та змісту
останньої. Однією з таких вимог відповідно до ст.18 Указу Президента України
«Про деякі зміни в оподаткуванні» від 07.08.1998 р. № 857/98, прийнятого в
порядку, передбаченому пунктом 4 розділу ХУ «Перехідні положення» Конституції
України, та чинного до 31.03.2005 р., є вимога щодо підписання податкової
накладної особою, уповноваженою платником податку здійснювати продаж товарів /
робіт, послуг /, та щодо скріплення податкової накладної печаткою такого
платника податку - продавця.

Встановлений судом факт підписання податкових накладних,
виданих від імені ДП «Катерина», не особою, уповноваженою вказаним платником
податку здійснювати продаж товарів /робіт, послуг/, юридично правильно оцінений
судами першої та апеляційної інстанції як такий, що позбавляє зазначені
податкові накладні значення звітного та розрахункового документа, а отже і
підстави формування податкового кредиту.

Судами попередніх інстанції також правильно застосовано
абзац третій пункту 4.8 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість»,
згідно якого векселі отримані, але не оплачені платником податку, або видані,
але не оплачені платником податку, не змінюють сум податкових зобов'язань або
податкового кредиту такого платника податку, незалежно від видів операцій, по
яких такі векселі використовуються.

Наведеним спростовуються доводи касаційної скарги щодо
порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу
відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз»
залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського
суду від 09.03.2005р.- без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку,
передбачених статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Усенко
Є.А.

Судді Бившева
Л.І.

Костенко
М.І.

Маринчак
Н.Є.

Шипуліна
Т.М.

З оригіналом згідно

Суддя Усенко
Є.А.