Справа № к-24371/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого
Співака В.І.,

суддів Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

Заїки М.М.,

Загороднього А.Ф.,

при
секретарі Лелюку О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського
районного суду м. Києва від 22.02.2006р. та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 29.05.2006р. по справі за позовом ОСОБА_1
до Головного командування Сухопутних військ Збройних Сил України, третя особа -
заступник Міністра оборони - Командувач Сухопутними військами про визнання
незаконним та скасування наказу про звільнення з військової служби за службову
невідповідність та поновлення його прав, -

встановила:

У
червні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до Головного командування
Сухопутних військ Збройних Сил України, третя особа - заступник Міністра
оборони - Командувач Сухопутними військами про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення з військової служби за службову
невідповідність та поновлення його прав.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від
22.02.2006р. у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
29.05.2006р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а
постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22.02.2006р. - без змін.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить
постанову Шевченківського районного суду м. Києва від
22.02.2006р. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29.05.2006р. скасувати, та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши наведені доводи в касаційній
скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції було
встановлено, що позивача наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил
України від 16.08.1999р. № 197 було звільнено з військової служби за п.п «є» п.
65 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського
складу (за службову невідповідність). Наказом командира військової частини А
1015 № 180 від 09.09.1999р. по стройовій частині позивача було виключено зі
списків особового складу частини. Оскільки на думку позивача його звільнення
відбулося з порушення законодавства, він звернувся до суду.

Відповідно до статті 248-5 Цивільного
процесуального кодексу України (в редакції 1963р.) скаргу може бути подано в
суд у двомісячний строк, обчислюваний з дня, коли особі стало відомо або їй
повинно було стати відомо про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
У місячний строк з дня одержання особою письмової відповіді про відмову у
задоволенні скарги органом, службовою особою вищого рівня по відношенню до того
органу, посадової, службової особи, що постановили рішення чи здійснили дії або
допустили бездіяльність, або з дня закінчення місячного строку після подання
скарги, якщо особою не було одержано на неї письмової відповіді. Пропущений
строк для подання скарги може бути поновлено судом, якщо буде встановлено, що
його пропущено з поважних причин .

З урахуванням того, що відповідно до листа
Командувача військами Північного оперативного командування, датованого
27.09.2001р., позивачу втрете було відмовлено у задоволенні його звернення щодо
поновлення на службі, та оскільки на протязі
майже 4 років до звернення до суду, позивач звертався до судів з іншими
позовами, тобто мав можливість оскаржити наказ від 16.08.1999р. № 197, суди
першої та апеляційної інстанції правомірно дійшли висновку щодо відсутності
поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки представник відповідача у письмових
запереченнях та судовому засіданні наполягав на відмові у задоволенні позову з
підстав пропуску строку для звернення до суду, суди першої та апеляційної
інстанції, вірно послалися на пункт 7 Прикінцевих та Перехідних положень
Кодексу адміністративного судочинства України, частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України та відмовили у задоволенні позову.

Таким чином судами першої та апеляційної
інстанції правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому касаційна скарга
задоволенню не підлягає, а судові рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223,
224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м. Києва від 22.02.2006р. та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 29.05.2006р. по справі за позовом
ОСОБА_1 до Головного командування Сухопутних військ Збройних Сил України, третя
особа - заступник Міністра оборони - Командувач Сухопутними військами про
визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з військової служби за
службову невідповідність та поновлення його прав - без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий В.І.
Співак

Судді
С.В. Білуга

О.І.
Гаманко

М.М. Заїка

А.Ф. Загородній

Згідно з оригіналом Суддя
С.В. Білуга