Справа № К-31850/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2007-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2007 року м.
Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого -
судді Фадєєвої Н.М.

Суддів -
Бим М.Є., Гордійчук М.П., Леонтович К.Г., Чалого С.Я.

розглянувши у
попередньому розгляді касаційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської
районної адміністрації Запорізької
міської ради на постанову
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 27.07.2006р. та
постанову апеляційного суду Запорізької області від 14.09.2006р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради , Кабінету
Міністрів України про зобов»язання
виплати щорічної разової допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

Справа №К-318503/06

Доповідач Фадєєва Н.М.

08.06.2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального
захисту населення Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя про стягнення недоплаченої щорічної грошової
допомоги учасникам бойових дій.

В
позові вказав, що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням
НОМЕР_1, виданим Шевченківським РВК м. Запоріжжя. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", йому щорічно до
5 травня повинна
надаватися одноразова грошова допомога в розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком. Згідно ст. 2 вказаного Закону право на пільги для ветеранів війни,
членів їх сімей, встановлені
раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без
рівноцінної заміни. Сума разової допомоги, яку повинні сплатити позивачу складає: у 2003
році - 236,50 грн., у 2004 році - 462,25 грн., у 2005 році - 1660 грн. однак позивачу зазначені
суми виплачувались не в повному обсязі: в 2003 році - в сумі 90 і., у 2004 році
- в розмірі 120 грн., у 2005 році - в сумі 250 грн. Тому сума несплаченої щорічної грошової
допомоги складає 1898 грн. 75 коп. У зв'язку з зазначеними обставинами ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом та просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя 1898,75 грн. в рахунок відшкодування недоплаченої щорічної допомоги
учаснику бойових дій.

Постановою
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2006р. задоволені
позовні вимоги.

Постановою
апеляційного суду Запорізької області
від 14.09.2006р. апеляційна скарга задоволена, постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя
від 27.07.2006р. змінена.

Не погоджуючись з
вищезазначеними судовими рішеннями, Управління праці та соціального захисту
населення Шевченківської районної адміністрації
Запорізької міської ради звернулося
з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у
якій просить скасувати вищезазначені
судові рішення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що
ОСОБА_1 є учасником бойових дій , що підтверджено посвідченням НОМЕР_1.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту»
учасники бойових дій мають право на щорічну одноразову допомогу до 5 травня в
розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч. З ст. 2 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують
права і пільги ветеранів війни, а
також осіб прирівняних до них, передбачені цим Законом, є недійсними.

Суд правильно
застосував положення ч. З ст. 2 Закону при вирішенні позову і обґрунтовано визнав, що
відсутність коштів на виплату грошової допомоги
не позбавляє учасника бойових дій права на таку допомогу.

Слід зазначити, що Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не передбачено обмеження таких виплат
наявністю певних коштів чи
фінансування.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції, що суд першої інстанції безпідставно не
прийняв до уваги заперечення відповідача в тій частині, що позивачем
безпричинно пропущений річний строк на звернення до суду за захистом свого
порушеного права і у зв»язку з цим на
користь позивача необхідно стягнути недоплачену суму лише за 2005р.

Таким чином, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного та
обґрунтованого висновку про необхідність зміни постанови Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2006р. та стягнення на користь ОСОБА_1 1
410 грн.

Відповідно до ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що
суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 221, 224, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У
Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Шевченківської районної адміністрації
Запорізької міської ради залишити
без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2006р. та постанову апеляційного суду Запорізької
області від 14.09.2006р.- без змін.

Ухвала набирає чинності
з моменту проголошення
і оскарженню не підлягає.

Судді :