Справа № К-3455/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Вищого адміністративного суду
суддів:
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду
Донецької області від 29.06.04 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні
дії управління Пенсійного фонду України у Будьоннівському районі м. Донецька, -
в с т а н о в и л а:
У лютому 2004 року ОСОБА_1 звернулася до Будьонівського
районного суду м. Донецька зі скаргою на неправомірні дії управління Пенсійного
фонду України у Будьоннівському районі м. Донецька.
Рішенням Будьонівського районного суду м. Донецька від 09.03.04 року скаргу
ОСОБА_1 було задоволено. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у
Будьоннівському районі м. Донецька призначити пенсію ОСОБА_1 на підставі пункту
«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.12.03 року.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 29.06.05
року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Будьоннівському
районі м. Донецька було задоволено. Рішення Будьонівського районного суду м.
Донецька від 09.03.04 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено
ОСОБА_1 у задоволенні скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням
суду апеляційної інстанції, посилається на допущені судом порушення норм
матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Донецької
області від 29.06.04 року, та залишити в силі рішення Будьонівського районного
суду м. Донецька від 09.03.04 року.

Перевіривши наведені доводи в касаційній скарзі, рішення
судів щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту
«з» статті 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» водіям
міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і
великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, пенсії призначаються за віком на
пільгових умовах для чоловіків - після досягнення 55 років і при стажі
роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Як вбачається з рішень судів першої та апеляційної
інстанцій ОСОБА_1, відповідно до даних трудової книжки та уточнюючих довідок, з
16.05.1972 по 20.08.1995 року працював водієм автобуса другого класу, а з
12.09.1975 року - першого класу на міських маршрутах. Трудову книжку та уточнюючі довідки скаржником було подано до управління
Пенсійного фонду України у Будьонівському районі м. Донецька для призначення
пенсії.

Згідно статті 101 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій
і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх
видачі.

Згідно з актом від 17.12.03 року, при перевірці даних на
підтвердження трудового стажу для пільгового призначення пенсії встановлено, що
за наказом 128/к від 15.05.1972 року ОСОБА_1 був переведений на роботу шофером
автобуса 2 класу для роботи на любих маршрутах і робочих перевезеннях, а згідно
наказу 310/к від 11.09.1975 року переведений шофером 1 класу на роботах на
любих маршрутах і робочих перевезеннях.

Крім того судом апеляційної інстанції встановлено, що
відповідно до наказу Донецького автопідприємства 04126 від 09.07.81 року №
165/к ОСОБА_1 було звільнено з посади водія 2-ї категорії на підставі статті 38
Кодексу законів про працю УРСР (за власним бажанням) і в той же день йому було
видано трудову книжку.

У 1997 році ОСОБА_1 видано дублікат трудової книжки і
довідку про роботу на підприємстві з 1972 по 1995 роки. Актом перевірки від
25.06.04 року, проведеної на підприємстві вбачається, що документи, які підтверджують стаж роботи заявника на
підприємстві після 1981 року відсутні.

Враховуючи, що відповідачем за
результатами перевірки обгрунтованість
видачі документів для призначення пенсії ОСОБА_1 встановлено, що в
період з 1981 по 1995 роки скаржник не працював на посаді водія міського
пасажирського транспорту, а дублікат трудової виданий на підставі довідки, яка
не підтверджується первинними документами, що маються на підприємстві, то суд
апеляційної інстанції дійшов вірного висновку відмовивши ОСОБА_1 у задоволенні
скарги.

Таким чином, судом апеляційної
інстанції правильно дана правова оцінка обставин по справі, правильно
застосовані норми матеріального права при прийнятті рішень, а тому касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду Донецької
області від 29.06.04 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії
управління Пенсійного фонду України у Будьоннівському районі м. Донецька - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Співак

судді:
С.В. Білуга

О.І.
Гаманко

А.Ф. Загородній

М.М. Заїка