Справа № 22а-719/2008
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2007-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№22а-719/08
головуючий суддя у 1-ій
інстанції - Добродняк І.Ю.
(справа №А23/165)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 січня 2007 р. м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого

Коршуна А.О.
(доповідач)

суддів при
секретарі: за участю: позивача представників
відповідача:

Проценко О.А.,
Туркіної Л.П., Кудіновій О.В. ОСОБА_1, приватний
підприємець 1. ОСОБА_2, довіреність
№31192/Х/10 від 17.12.2007р. 2.
Білоножко Г.Г., довіреність №1305/Б/10 від 22.01.2008р.

розглянула у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Північної міжрайонної державної податкової
інспекції у м. Кривому Розі

на постанову
Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2007р. у
справі №А23/165

за позовом:

Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг

до: про:

Північної міжрайонної
державної податкової інспекції у м. Кривому Розі, м. Кривий Ріг,
Дніпропетровська області визнання
протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И Л А :

14.03.2007р. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (ПП
ОСОБА_1) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом
до Північної міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Кривому Розі (далі Північна МДПІ) про визнання
протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовна заява була мотивована тим, що відповідачем не
були враховані понесені позивачем витрати на сплату транспортних послуг з
посиланням на накази Міністерства транспорту України. але ці накази не
стосуються позивач, оскільки перевезення вантажів не входить до видів
господарської діяльності якими займається позивача, в нього відсутня відповідна
ліцензія, ці витрати позивача підтверджені відповідними первинними документами,
за правильність оформлення яких несе відповідальність перевізник, тому прийняті
відповідачем податкові
повідомлення-рішення №/0-128-3133 від 20.02.2007р., яким визначено
податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 11012,14
грн., та №/0-127-3132 від 20.02.2007р., яким визначено податкове
зобов'язання позивача з податку на додану вартість у розмірі 568,40 грн.,
незаконні і просить скасувати прийняті відповідачем 20.02.2007. податкові
повідомлення - рішення №/0-128-3133
та №/0-127-3132.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області
від 15.05.2007р. у справі №А23/165 позовні вимоги позивача задоволено
частково, визнано протиправним та
скасовано податкове повідомлення-рішення №/0-128-3133 від
20.02.2007р. в частині визначення податкового зобов'язання з доходів фізичних
осіб у розмірі 9932,03 грн., та визнано
протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №/0-127-3132
від 20.02.2007р. в частині визначення податкового зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 377,60 грн., у тому числі: основний платіж -251,73 грн.,
штрафні (фінансові) санкції -125,87 грн./ а.с. 115-118 том 2./

Відповідач - Північна МДПІ, не погодившись з вказаною
постановою суду, подала апеляційну скаргу.

Посилаючись у апеляційній скарзі на невідповідність
висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та
процесуального права під час ухвалення судом постанови від 15.05.2007р.,
просить постанову суду від 15.05.2007р. скасувати та ухвалити по справі нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Позивач у письмових запереченнях на апеляційну скаргу
посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було
з'ясовано усі обставини, як мають суттєве значення для розгляду справи та
ухвалено законне та обґрунтоване рішення суду без порушень норм чинного
матеріального та процесуального права, просить суд апеляційну скаргу
відповідача залишити без задоволення, постанову суду від 15.05.2007р. залишити
без змін.

Представники відповідача у судових засіданнях підтримали
доводи апеляційної скарги та просили суд апеляційну скаргу задовольнити,
постанову суду від 15.05.2007р. скасувати та ухвалити по справі нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти доводів
викладених у апеляційній скарзі, підтримав доводи викладені у письмових
запереченнях на апеляційну скаргу та просив суд апеляційну скаргу залишити без
задоволення, постанову суду від 15.05.2007р. у даній справі залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні представників
відповідача, позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за
наступних підстав.

Відповідачем - Північною МДПІ проведено виїзну планову
перевірку діяльності ПП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за період з 28.02.2005р. по 30.09.2006р.

За результатами перевірки відповідачем складено акт
№7/17.1- від 07.02.2007р. /
а.с. 7-30 том 1/.

Відповідно до висновків акту перевірки позивачем:

· в наслідок порушення позивачем вимог ст. ст. 13,14 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» занижено податок з
доходів фізичних осіб на суму 11012,14 грн.,

· в наслідок порушення позивачем вимог пп..
7.4.4. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» позивачем
занижено податок на додану вартість на суму 378,93 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки Північною МДПІ
були прийняті податкові повідомлення-рішення:

· №/0-128-3133 від 20.02.2007р., яким визначено податкове
зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 11012,14 грн. / а.с.
36 том 1/,

· №/0-127-3132 від 20.02.2007р., яким
визначено податкове зобов'язання позивача з податку на додану вартість у
розмірі 568,40 грн., за основним платежем 378,93 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 189,47 грн. / а.с. 35 том 1/ .

Позивач по справі є платником податку на додану вартість
з 22.06.2005р., з 01.07.2005р. по 20.09.2006р. позивач здійснював
фінансово-господарську діяльність за загальною системою оподаткування.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом
встановлено, що позивачем до складу валових витрат були віднесені суми
сплачені:

· по взаємовідносинам з ПП ОСОБА_3
стосовно надання послуг по перевезенню товару на адресу ТОВ «Мірний
камінь плюс» з м. Житомир до м. Києва у розмірі 2400,00 грн. у липні 2005 року,
та у розмірі 1200,00 грн. у серпні 2005р.;

· по взаємовідносинам з ЗАТ «Капустянський
граніт» стосовно надання послуг по перевезенню товару у розмірі 636,00 грн.,

· по взаємовідносинам с ПП ОСОБА_4 стосовно
надання послуг по перевезенню товару у розмірі 2272,50 грн. у вересні 2005р.;

· по взаємовідносинам с ПП ОСОБА_5 стосовно
надання послуг по перевезенню товару у розмірі 1080,00 грн. у січні 2006р., та
у розмірі 720 грн. у березні 2006р.

· по взаємовідносинам з ДП з ІІ «М+М Мілітцер і
Мюнх Україна ГМБХ» за послуги (простій автотранспорту, оформлення документів,
кур'єрська доставка) у розмірі 425,28 грн.

зазначені обставини були встановлені відповідачем під час проведення
перевірки /а.с.7-30 том 1/ та підтверджуються наданими позивачем під час
розгляду справи податковими деклараціями з податку на додану вартість / а.с.
76-120 том 1/.

Оскільки під час
перевірки позивачем не було надано первинні документи в підтвердження надання
та сплати цих послуг, та відсутні методики, які б підтверджували методику
розрахунку орендної плати за автонавантажувач та нерухоме майно, відповідачем
зроблено висновок про завищення позивачем за 2005р. валових витрат у розмірі
84708,78 грн., що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб у
розмірі 11012,14 грн.

Також під час розгляду
даної справи встановлено, що позивачем віднесено до складу податкового кредиту
суми податку на додану вартість :

· по операції з отримання послуг експедитора ДП З ІІ «М+М Мілітцер і Мюнх
Україна ГМБХ» згідно податкових
накладних : №1369 від 29.06.2005р. у сумі податку на додану вартість 166,67
грн., №652 від 08.07.2005р. в сумі податку на додану вартість 85,06 грн.,

· по операції по наданню послуг перевезення ЗАТ
«Капустянський граніт» згідно податкової накладної №6 від 12.07.2005р. в сумі податку на додану вартість 127,20 грн.

зазначені обставини були встановлені відповідачем під час перевірки /а.с.7-30 том 1/ та підтверджуються наданими
позивачем під час розгляду справи податковими деклараціями з податку на додану
вартість / а.с. 76-120 том 1/.

Оскільки під час перевірки позивачем не було надано
первинні документи в підтвердження надання та сплати цих послуг відповідачем
зроблено висновок про заниження
позивачем за 2005р. податку на додану вартість на суму 378,93 грн.

Статтею 13 Декрету Кабінету Міністрів України №13-92 від
26.12.1992р. «Про прибутковий податок з громадян» згідно з цим розділом Декрету
оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року
від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також
інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та
III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий
доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній
формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально,
то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків
за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за
погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по
сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу
валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом
України "Про оподаткування прибутку підприємств"
.

Відповідно до пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат
включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень,
установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Відповідно до пп. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та
іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення податкового обліку.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в
Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні
бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо -
безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення
даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові
документи Частина 2 цієї статті передбачає, що первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату
і місце складання;

- назву
підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст
та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її
оформлення;

- особистий
підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у
здійсненні господарської операції.

Статтею 3 цього ж закону передбачено, що метою ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень
повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище,
результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік
є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Під час розгляду даної справи позивачем суду було надано
в підтвердження права на віднесення до складу валових витрат витрати на послуги
при перевезення вантажу наступні належним чином оформлені первинні документи:

- стосовно взаємовідносин з ПП ОСОБА_3 - копії актів про виконання послуг по доставці
вантажу за маршрутом м. Житомир- м. Київ автомобілем від 05.08.2005р. на суму
1200,00 грн., від 15.07.2005р. на суму 1200,00 грн., від 08.07.2005р. на суму
1200 грн., та копії квитанцій до
прибуткових касових ордерів №58 від 08.07.2005р., №59 від 15.07.2005р., №62 від
05.08.2005р. / а.с. 61-64том 2 /;

- стосовно
взаємовідносин з ЗАТ «Капустянський граніт» - копія податкової накладної №6 від
12.07.2005р. на суму 763,20 грн., у тому числі податок на додану вартість
127,20 грн. за послуги автомобілю КРАЗ, копія платіжного доручення №86 від
12.07.2005р. на суму 15387,09 грн. - оплата за товар та автопослуги (763,20
грн.) згідно рахунку №6 від 11.07.2005р., акт здачі-прийому виконаних робіт від
12.07.2005р. на суму 763,20 грн., у тому числі податок на додану вартість
127,20 грн. / а.с. 1,7,8,9 том 2/;

- стосовно
взаємовідносин з ПП ОСОБА_4 - копії
платіжного доручення №19 від 12.09.2005р. на суму 2272,50 грн. - оплата за
перевезення вантажу за маршрутом Коростишев-Кіровоград-Кривий Ріг згідно
рахунку №СФ-02/09 від 02.09.2005р., рахунку фактури №СФ-02/09 від 02.09.2005р.
виданого ПП ОСОБА_4, акту про виконання послуг перевезення по Україні від
02.09.2005р. між позивачем та ПП «ОСОБА_4 на суму 2272,50 грн. / а.с. 148-150
том 1/;

- стосовно
взаємовідносин з ПП ОСОБА_5 - договір на надані транспорті послуги бн від
10.01.2006р. , копії актів приймання-здачі виконаних робіт від 10.03.2006р. ,
відповідно до якого ПП ОСОБА_5 надано позивачу транспортні послуги по Україні
по маршруту Кривий Ріг- м. Олександрія - м. Кривий Ріг - 03.03.2006р., 10.03.2006р.,
загальною вартістю виконаних робіт 720,00 грн, в від 17.01.2006р. , відповідно
до якого ПП ОСОБА_5 надано позивачу транспортні послуги по Україні по маршруту
Кривий Ріг- м. Олександрія - м. Кривий Ріг - 10.01.2006р., 16.01.2006р.,
17.06.2006р., загальною вартістю виконаних робіт 1080,00 грн., копії товарних чеків №10 від 17.01.2006р.,
№15 від 10.03.2006р. / а.с. 135-140 том 1/

Під час розгляду даної справи позивачем була надана суду
податкова накладна про відпуск ПП ОСОБА_6 товару на суму 34907,87 грн. / а.с
151 том 1/, але цей первинний документ не може бути прийнятий судом до уваги,
оскільки він у розумінні ст.. 70 КАС України не є належним доказом.

Також не можуть бути прийняті судом до уваги у якості
доказів надані суду позивачем копії видаткових накладних на товар - плити
гранітні, які виписані ЗАТ «Капустянський граніт» №2 від 10.03.2006р, №32 від
17.01.2006р. /а.с. 142,147 том 1/ та копія акту виконаних робіт ЗАТ
«Капустянський граніт» №4 від 17.01.2004р., оскільки ці первинні документи не
підтверджують факт надання та оплати послуг з перевезення вантажів.

Інших документів стосовно взаємовідносин позивача з
вищенаведеними контрагентами в підтвердження факту надання послуг з перевезення
вантажу , узгодження між сторонами умов взаємовідносин по наданню послуг з
перевезення позивачем суду під час
розгляду даної справи не було надано.

Статтею 48 Статуту автомобільного транспорту УРСР, який
затверджено постановою Ради Міністрів Українського РСР №401 від 27.06.1969р.
передбачено, що вантажовідправник повинен подати автотранспортному підприємству
або організації на вантажі товарного характеру, що пред'являються до
перевезення, товарно-транспортні накладні, а на вантажі нетоварного характеру,
по яких не ведеться складський облік товарно-матеріальних цінностей, але
організовано облік шляхом заміру, зважування, геодезичного заміру, - акти
заміру (зважування). Товарно-транспортні накладні і акти заміру (зважування) є
основними транспортними документами, які визначають взаємовідносини між
вантажовідправниками, вантажоодержувачами та автотранспортними підприємствами і
організаціями. Товарно-транспортна накладна є єдиним документом для списання
товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника, оприбуткування їх у
вантажоодержувача, а також для складського, оперативного та бухгалтерського
обліку. Облік транспортної роботи і розрахунки за перевезення провадяться
виключно на підставі путьових листів та прикладених до них товарно-транспортних
накладних або актів заміру (зважування).

Відповідно до пп. 14.4 п. 14 Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні, які затверджені наказом Міністерства
транспорту України №363 від 14.10.1997р (з наступними змінами та доповненнями)
остаточний розрахунок за перевезення вантажів провадиться Замовником на підставі
рахунку Перевізника, який має бути виписаний не пізніше трьох днів після
виконання перевезень з доданням товарно-транспортних накладних. Рахунок за
виконані перевезення виписується на підставі належним чином оформлених дорожніх
листів разом з товарно-транспортними накладними, а при користуванні
автомобілями, робота яких оплачується виходячи з часу роботи автомобіля у
Замовника,- тільки дорожніх листів.

Враховуючи вищезазначені обставини, норми права, первинні
документи, які були надані позивачем та досліджені судом під час розгляду даної
адміністративної справи , колегія суддів вважає, що судом першої інстанції
зроблено обґрунтований висновок стосовно того, що для віднесення понесених
позивачем витрат по сплаті за надані послуги перевезення до складу валових
витрат відповідних звітних періодів недостатньо наданих актів виконаних робіт,
розрахунків, рахунків фактур, оскільки чинним законодавством з цього питання
передбачено, що товарно-транспортна накладна є єдиним документом для
списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника, оприбуткування їх
у вантажоодержувача, а також для складського, оперативного та бухгалтерського
обліку, і висновок відповідача стосовно того, що сума 8308,50 грн.
безпідставно віднесена позивачем до складу валових витрат є правильним.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що:

- 09.06.2005р. між позивачем та ДП з ІК «М+М Мілітцер і Мюнх
Україна ГМБХ» (експедитор) та позивачем (замовник) укладено договір №54 про
транспортно-експедиційне обслуговування / а.с. 131-132том 1/, умовами якого
передбачено виконання експедитором доручень замовника на організацію перевезень
та транспортно-експедиторського обслуговування зовнішньоторгових вантажів
номенклатури замовника за його заявками усіма видами транспорту за погодженням
з замовником у строки, які залежать від особливостей маршруту ( пп. 1.1.,
2.1.1. договору, замовник здійснює оплату рахунків-фактур експедитора на
підставі факсових копій у відповідності із ставками, які узгоджені сторонами, у
тому числі оплачує додаткові роботи, які виконані експедитором за замовленням
замовника ( п.3.1.), за простой під розвантаженням замовник сплачує суму
еквіваленту 60 доларів США за курсом НБУ за кожний прострочений день
використання автотранспорту. В підтвердження факту надання послуг перевезення
та оплати їх вартості за вищезазначеним договором позивачем надано суду: акт
виконаних робіт від 08.07.2005р. до рахунків №80127-F-050221
від 01.07.2005р., №80127-G-050234 від 08.07.2005р. - загальна вартість
робіт 10630,46 грн., у тому числі податок на додану вартість 703,46 грн. / а.с.
128 том 1/, копія рахунку №80127-G-050234 від 08.07.2005р. на суму 510,34 грн.,
у тому числі податок на додану вартість 85,06 грн. / а.с. 129 том 1/, копія
міжнародної товарно-транспортної накладної №260 та копія вантажної митної
декларації №113040000/5/001556 / а.с. 133-134 том 1 /, копії платіжних доручень
№412 від 01.07.2005р., №288 від 15.07.2005р. / а.с. 126,127 том 1/. Крім цього
позивачем надано суду копію податкової накладної №652 від 08.07.2005р., яка
видана до рахунку №80127-G-050234 від 08.07.2005р. в межах договору №54
від 09.06.2005р., на суму 510,34 грн., у тому числі податок на додану вартість
85,06 грн. / а.с. 2 том 2/.

- 24.06.2005р.
між позивачем та ДП з ІК «М+М Мілітцер і Мюнх Україна ГМБХ» (експедитор) та
позивачем (замовник) укладено договір №79-З про надання
транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним
транспортом / а.с. 48-50 том 2/. В
підтвердження факту надання послуг перевезення та оплати їх вартості за вищезазначеним
договором позивачем надано суду: копія товаро-транспортної накладної №926698
від 25.06.2005р. на перевезення вантажу за маршрутом м. Житомир-м. Київ згідно
видаткової накладної №КА-0000053 від 25.06.2005р. / а.с. 124-125 том1/, копія
акту виконання міжміського перевезення вантажу від 29.09.2005р., копія
податкової накладної №1396 , яка видана експедитором 29.06.2005р. на суму 1000 грн., у тому числі
податок на додану вартість 166,67 грн. / а.с. 3 том 2/

Враховуючи вищезазначене та приймаючи до уваги, що
первинні документи надані суду в підтвердження факту виконання та оплати послуг
за вищезазначеними договорами транспортно-експедиційного обслуговування оформлені відповідно до вимог Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансові звітність», колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок стосовно того, що понесені
позивачем витрати в сумі 425,28 грн., 166,67 грн., 85,06 грн. по вищезазначеним
договором віднесені позивачем до складу валових витрат відповідних звітних
періодів правомірно без порушень вимог Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Під час розгляду даної справи позивачем, в підтвердження
правомірності віднесення до складу податкового кредиту суму податку на додану
вартість з операції по наданню послуг ЗАТ «Капустянський граніт» у розмірі
127.20 грн., було надано копію податкової накладної №6 від 12.07.2005р. / а.с.
1 том 2/, але будь-яких інших передбачених чинним законодавством первинних
документів (товарно-транспортні накладні, акт приймання виконаних робіт,
рахунок-фактура) в підтвердження цих обставин позивачем в порушення вимог ст.
70 КАС України суду під час розгляду даної справи не було надано і позивачем не
доведено фактичне надання цих послуг і відношення витрат по сплаті за ці послуги
з господарською діяльністю позивача і за таких обставин колегія суддів вважає,
правомірним висновок суду першої інстанції стосовно того, що сума 127,20 грн.
безпідставно віднесена позивачем до складу податкового кредиту.

Крім цього під час
розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що позивачем з метою
забезпечення організації своєї
господарської діяльності було укладено:

- 28.06.2005р. договір оренди автонавантажувача з ПП
ОСОБА_7(орендодавець) / а.с. 40 том 1/
умовами якого передбачено, що орендодавець передає позивачу в користування
автонавантажувач, а позивач за користування майном зобов'язується сплачувати
орендну плату у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, строк дії договору до
31.12.2005р.;

- 28.06.2005р. договір оренди складського приміщення з ПП ОСОБА_7(орендодавець) / а.с. 41 том 1/ умовами якого передбачено,
що орендодавець передає позивачу в користування складське приміщення загальною
площею 198,60 кв.м., яке розташовано за адресою м. Кривий Ріг вул. Черкесова
66, а позивач за користування майном
зобов'язується сплачувати орендну плату щомісячно у розмірі : липень 2005р. -
7230,00 грн., серпень 2005р. - 7230,00 грн., вересень 2005р. - 7230,00 грн.,
жовтень-2700,00 грн., листопад-2700,00 грн., грудень-2700,00 грн. ( п. 4
договору), строк дії договору до 31.12.2005р.;

- 03.01.2006р.
договір оренди складського приміщення
з ПП ОСОБА_7(орендодавець) /
а.с. 42 том 1/ умовами якого передбачено, що орендодавець передає позивачу в
користування складське приміщення загальною площею 198,60 кв.м., яке
розташовано за адресою м. Кривий Ріг вул. Черкесова 66, а позивач за користування майном
зобов'язується сплачувати орендну плату щомісячно виходячи з розрахунку 25,00
грн. за 1 кв.м., що становить 4965,00 грн., , строк дії договору до
31.12.2006р.

Також під час розгляду
даної справи в підтвердження виконання вищезазначених договорів позивачем були
надані суду копії відповідних актів здачі-приймання, які підтверджують
використання позивачем зазначеного у договорах майна у строки на які були
укладені договори, копії рахунків щодо внесення орендної плати, які були
виставлені орендодавцем у строки передбачені вищезазначеними договорами та
сплачені позивачем у розмірах та у строки передбачені умовами вищенаведених договорів
оренди / а.с. 11-18,19-4041-47 том 2/.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Статтею 762 ЦК України за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 793 ЦК України
передбачено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої
частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної
споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає
нотаріальному посвідченню.

Статтею 794 ЦК України передбачено, що договір найму
будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк
не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.

Враховуючи
вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги вищенаведені норми права,
колегія суддів вважає, що оскільки вищезазначені договори оренди укладені
сторонами у відповідності з нормами чинного законодавства та виконані сторонами
за договором відповідно до умов договорів оренди і чинним, на момент укладення
та виконання вищезазначених договорів оренди, законодавством не було
передбачено обов'язкове використання затвердженої методики для визначення
розміру орендної плати за оренду автонавантажувача та нерухомого майна,
укладення договорів оренди у простій письмовій формі без нотаріального
посвідчення та державної реєстрації не було заборонено, оскільки строк дії
цих договорів - 1 рік, судом першої інстанції зроблено обґрунтований
висновок стосовно обґрунтованості віднесення позивачем до складу валових витрат
сум сплаченої позивачем орендної плати за користування майном -
автонавантажувачем, складським приміщенням за договорами оренди укладеними між
позивачем та ПП ОСОБА_7 28.06.2005р. ( 2 договори ) та 03.01.2006р.

Приймаючи до уваги вищенаведене та враховуючи, що судом
першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи з'ясовано усі
обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, встановлені
судом обставини відповідають фактичним обставинам справи, та підтверджуються
зібраними та дослідженими судом у судовому засіданні під час розгляду справи
письмовими доказами, зроблено правильні висновки без порушень норм
матеріального та процесуального права, прийнято законну та обґрунтовану
постанову про часткове задоволення позовних вимог позивача та визнані
протиправними та скасовані: податкове повідомлення-рішення Північної МДПІ
№/0-128-3133 від 20.02.2007р. в частині визначення податкового
зобов'язання з доходів фізичних осіб у розмірі 9932,03 грн., податкове повідомлення-рішення Північної МДПІ
№/0-127-3132 від 20.02.2007р. в частині визначення податкового
зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 377,60 грн., у тому числі:
основний платіж -251,73 грн., штрафні (фінансові) санкції -125,87 грн., а тому
вказану постанову суду необхідно залишити без змін, доводи апеляційної скарги
не можуть бути підставою для скасування законної постанови суду і апеляційну
скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 196, 198, 200,
205 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу
Північної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі - залишити без задоволення.

Постанову
Господарського суду Дніпропетровської
області від 15.05.2007р. по справі № А23/165 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена у місячний строк до Вищого адміністративного суду
України шляхом подання касаційної скарги.

Повний
текст виготовлено 29.02.2008р.

Головуючий: А.О.
Коршун

судді: Л.П. Туркіна

О.А.
Проценко