Справа № 2а-2792/2007
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2007-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2792/07
ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

“07” листопада 2007 року м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого
- судді Зінченко А.В.,

За участю
секретаря - Пономарьової Ю.А.,

За участю
позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лугинської районної
державної адміністрації Житомирської області про визнання рішення незаконним і
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Харківського окружного адміністративного суду
18.09.2007 року з позовом до відповідача в якому просить суд визнати рішення
комісії при Лугинській районній державній адміністрації Житомирської області по
реалізації Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про правовий режим
території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 23.08.2007 року про відмову в постановці на чергу на виплату
грошової компенсації за нерухоме майно, яке належить позивачці та знаходиться
на радіоактивно забрудненій території в с.Калинівка Лугинського району,
незаконним та зобов'язати відповідача поставити її на чергу на виплату грошової
компенсації за нерухоме майно, яке знаходиться на радіоактивно забрудненій
території в с.Калинівка Лугинського району Житомирської області та належить
позивачці на підставі про спадщину за заповітом від 25.07.2007 року.

Свій позов позивачка обґрунтувала тим, що вона згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого
державним нотаріусом Лугинської державної нотаріальної контори 25.07.2007 року, є спадкоємцем
нерухомого майна, яке складається
з житлового будинку загальною площею 68,5 кв.м. та надвірними будівлями. Вказане спадкове майно знаходиться на
радіоактивно забрудненій території внаслідок
Чорнобильської катастрофи, в с.Калинівка Лугинського району Житомирської області. Відповідно
до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" мають право на грошову компенсацію у повному розмірі
громадяни, які не проживали на територіях радіоактивного забруднення, але
одержали у спадщину майно, яке не може бути перевезено із зазначених територій.

Вважає, до цієї категорії громадян
відноситься і вона. В місті Харкові вона проживає згідно реєстрації з 1981
року.

Звернувшись з заявою до Луганської районної
державної адміністрації Житомирської області
про постановку на чергу для виплати належної мені по закону компенсації за спадкове майно, їй було
відмовлено без законних на те
підстав.

Відповідно до вказаного
Закону та «Положення про порядок виплати компенсацій громадянам за
втрачене нерухоме майно» у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, яке затверджене Постановою КМУ від 15.07.97 року №
755, вона як спадкоємець майна, яке знаходиться на території зони
радіоактивного забруднення має законне право отримати за нього грошову
компенсацію. На даний
час власного житла вона не має. Проживає в будинку, який належить її чоловікові на підставі договору дарування.
Сімейне життя не склалося. При першій
сварці з чоловіком він її виганяє з дому, мотивуючи тим, що житло належить йому. Надія лишилась лише на одержання вказаної компенсації, що
дасть їй можливість на старості років придбати власне житло.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, прохала
задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та додала що
відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» бюджетом
передбачені кошти на виплату компенсацій.

Відповідач до суду надіслав свої
заперечення в яких просив суд у позові позивачці відмовити в повному обсязі та
розглянути справу за відсутності представник відповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх
сукупності встановив наступне.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»: «Населення, яке проживає
у зоні безумовного (обов'язкового) відселення, підлягає обов'язковому
відселенню. Кожен громадянин, який
проживає у зоні
гарантованого

добровільного відселення, має право
на підставі наданої
йому

об'єктивної інформації про радіаційну обстановку, дози опромінення

і можливі їх наслідки для здоров'я самостійно приймати рішення про

дальше проживання на цій території чи відселення. Громадянам, які
прийняли рішення про виїзд із зони гарантованого добровільного відселення, створюються умови для відселення. Право
на самостійне переселення (до створення умов для відселення) мають громадяни, які проживають у зонах безумовного (обов'язкового)
та гарантованого добровільного відселення, а також сім'ї, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у складі яких є вагітні жінки
або діти до 18 років, за умови,
що вони за
медичними показниками, які визначаються Міністерством охорони здоров'я України,
проживати в цій зоні не можуть, або у разі перевищення індивідуальної ефективної еквівалентної дози опромінення
людини понад 70 мЗв (7 бер) за життя.

Громадяни, які відселяються
або самостійно переселяються,

користуються компенсаціями,
передбаченими цим Законом.»

А згідно п.6 ч.1 ст.35 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи передбачено грошову компенсацію за втрачене у зв'язку з
евакуацією, відселенням або самостійним переселенням, відповідно до ч.4
цього Закону, майно.

Сторонами не заперечувався факт проживання ОСОБА_2 в с.Калинівка
Лугинського району Житомирської області до дня своєї смерті та факту того, що
вона не мала статусу переселенця і не є суб'єктом ч.1 ст.35 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Позивачка є спадкоємцем нерухомого майна померлої Мосійчук П.Г., згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого
державним нотаріусом Лугинської державної нотаріальної контори 25.07.2007 року, яке складається з житлового
будинку загальною площею 68,5 кв.м. та надвірними будівлями.

Твердження позивачки, що вона як спадкоємець нерухомого майна, яке
знаходиться на радіоактивно забрудненій території в с.Калинівка Лугинського
району Житомирської області та належить позивачці на підставі про спадщину за
заповітом від 25.07.2007 року, має право на грошову компенсацію від держави
відповідно до вищезазначеного Закону та згідно «Положення про порядок виплати
компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або
самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій»
затвердженого Постановою КМУ від 15.07.1997 №755, не ґрунтується на
законодавстві, так як спадкоємці мають право отримати грошову компенсацію за
майно, яке знаходиться на радіоактивно забрудненій території, лише якщо
спадкодавець відносився до категорії осіб, які мають право на переселення,
відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи що померла не відносилася до такої категорії осіб, то і
спадкоємець не може отримати грошову компенсацію за майно, яке знаходиться на
радіоактивно забрудненій території.

На підставі вищевикладеного та
керуючись Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 160, 161, 162, 163,
167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до Лугинської районної державної адміністрації
Житомирської області про визнання рішення незаконним і зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або у строк встановлений ч.5 ст.186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний
текст постанови виготовлено 12.11.2007 року.

Суддя А.В.
Зінченко