Справа № 2-А-63/2008
Суддя: Негода А.М.
Дата ухвалення: 2008-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-А-63/ 2008 року
П О С Т А Н О В А

ІМ”ЯМ УКРАЇНИ

26
лютого 2008 року Ічнянський районний
суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді А.М. Негода

при секретарі С.М. Бульба

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Ічня справу в порядку письмового провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної
держадміністрації про стягнення грошової допомоги в сумі 6692 гривні 77
копійок,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1. звернувся до суду з
адміністративним позовом до УПСЗН Ічнянської РДА про стягнення грошової
допомоги в сумі 6692 гривні
77 копійок, вказуючи на те, що являється ветераном війни, згідно ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому до 5 травня
щорічно повинні виплачувати разову грошову допомогу у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, однак в
порушення вимог даного закону відповідач в 2005 році виплатив 150 гривень, в 2006 році - 300 гривень і в
2007 році 600 гривень, і недоплачена
сума допомоги складає 6692 гривні 77 копійок, яку і просить стягнути з
відповідача.

В судове
засідання позивач не з'явився, але надав
суду заяву в якій просить суд розглянути справу у його
відсутності.

Представник відповідача УПСЗН Ічнянської РДА в судове засідання не
з'явилася, але надала суду заяву
про розгляд справи
у її відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі,
виходячи із слідуючого.

При
прийнятті постанови суд керувався Конституцією України, Законом України « Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішенням
Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007.

В судовому
засіданні встановлено, що позивач є
ветераном війни - учасником війни. Це підтверджується ксерокопією посвідчення
серії НОМЕР_1, виданого 10 лютого 2006
року (а.с.9).

Згідно ч.5
ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» № 3551 -ХII від 22.Х.1993р. з послідуючими змінами, щорічно до 5
травня учасникам війни, інвалідам 3 групи, виплачується разова грошова
допомога у розмірі семи мінімальних
пенсій за віком.

Із
заперечення УПСЗН Ічнянської РДА вбачається, що позивачу в 2005-2006р.
виплачувалося по 270 грн., а в 2007р. - 300 грн., хоча мінімальна пенсія в 2005
році становила 332грн. 00 коп., в 2006 році - 359 грн. 00 коп., в 2007 році -
410грн. 06 коп., і тому розмір разової грошової допомоги повинен був становити
: 2005р. - 332.00 х 7= 2324 гривні; 2006р. - 359.00 х 7 = 2513 гривень 00 коп.;
2007 рік - 410.06 х 7= 2870 гривень 42 копійки.

Однак
Законами України Про державний бюджет України на 2005-2007рр. дію ч.5 ст. 14 ЗУ
від 22.Х.1993р. № 3551-ХII було зупинено, тому виплати і проводилися в тому
розмірі, які передбачені даним законом. Таким чином, законом про Державний
бюджет України призупинено на певний строк правове регулювання відносин у сфері
соціального захисту, зупинено дію механізму реалізації конституційних
соціально-економічних прав громадян.

У
Конституції України ( 254 к/96-ВР) Україну проголошено демократичною,
соціальною, правовою державою (стаття 1), визнано, що найвищою соціальною
цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним
обов'язком держави (стаття 3), права і свободи людини є невідчужуваними та
непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення
дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та
обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках,
передбачених Конституцією України. У ст. 64 Конституції України вичерпно
визначено такі випадки, а саме передбачено, що в умовах воєнного або
надзвичайного стану можуть
встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням
строку дій цих обмежень, та визначено
ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за жодних обставин.

Тому
Конституційний Суд України в рішенні від 9 липня 2007року № 6-рп/2007р. вказав, що відповідно до ч.3
ст.22, ст. 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші
соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії
законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану
на певний строк, а звідси випливає, що
закон про Державний бюджет України не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і
гарантій, передбачених іншими законами. Даним рішенням Конституційний Суд
України визнав неконституційним
положення ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007рік», за
якою у 2007році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам
війни здійснюється в розмірі 55грн., при
цьому вказавши, що аналогічними рішеннями Конституційного Суду України
визнавалися неконституційними положення аналогічних статей ЗУ «Про державний
бюджет України на 2005 і 2006р.р.». Згідно п.5 даного рішення, рішення
Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальною юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей, що визнані неконституційними.

Виходячи
з цього суд вважає, що позивачу незаконно виплачувалася в 2005,2006 і 2007
роках одноразова грошова допомога в розмірі відповідно 270, 270 та 300 гривень, замість семи мінімальних пенсій
за віком, а тому з відповідача на користь позивача необхідно достягнути за 2005
рік 2054
грн.(332.00 х7-270), за 2006 рік 2243
грн. ( 359.00 х 7 - 270) і за 2007 рік
2570 гривень 42 копійки (410.06 х
7 - 300), а всього 6867 гривень 42 копійки.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС
України “..суд може вийти за межі
позовних вимог тільки у разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи
третіх осіб, про захист яких вони
просять...”. Отже, суд вважає за необхідне
вийти за межі заявлених позивачем
позовних вимог на суму 6692 гривень 77 копійок, стягнувши
на його користь недоплачену грошову допомогу в розмірі
6867 гривень 42 копійки.

Одночасно з Державного бюджету України в особі управління Державного казначейства у Ічнянському районі Головного
управління Державного казначейства
України у Чернігівській області слід стягнути на користь позивача 80
гривень в рахунок повернення витрат за
надання правової допомоги та 3 гривні 40 копійок в рахунок повернення
сплаченого державного мита, а всього 83 гривні 40 копійок.

Керуючись ст. ст. 69,70,71,163 КАС України, Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовільнити повністю.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Ічнянської райдержадміністрації на користь ОСОБА_1
недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за період 2005 -
2007 років в сумі 6867 (шість тисяч
вісімсот шістдесят сім) гривень 42 копійки.

Стягнути з Державного бюджету України в особі управління Державного казначейства у Ічнянському районі Головного управління Державного казначейства України у
Чернігівській області на користь ОСОБА_1
80 гривень в рахунок повернення
витрат за надання правової допомоги та 3 гривні 40 копійок в рахунок повернення
сплаченого державного мита, а всього 83 гривні 40 копійок.

На постанову на протязі 20 днів з дня подачі заяви про
апеляційне оскарження постанови, яка подається на протязі 10 днів
з дня її винесення, може бути
подана апеляційна скарга в Київський апеляційний адміністративний суд.

Суддя
А.М. Негода