Справа № 2-а-15/2007
Суддя: Гибало О.І.
Дата ухвалення: 2007-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-15/07р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

7 березня 2007 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого- судді Гибало
О.І.

при
секретарі Безверхій
Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Сміла адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління
праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної
адміністрації про стягнення недоплаченої грошової допомоги та грошової
компенсації замість путівки до санаторію, -

встановив:

ОСОБА_1. визнаний інвалідом війни 1 групи, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1 від 24 вересня 2001 року.

Посилаючись на те, що згідно ст. 13 ЗУ
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на
щорічне отримання до 5 травня разової грошової допомоги в розмірі 10
мінімальних пенсій за віком, але відповідач виплатив зазначену допомогу лише
частково, оскільки в 2004 році розмір такої виплати склав лише 400 грн.,
позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача
недоплачені кошти за 2004 рік в сумі 2403.50 грн. виходячи з положень ст. 29 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», згідно якої мінімальний розмір пенсії для інвалідів війни 1
групи повинен бути не менше трьох мінімальних пенсій за віком, тобто 280.35
грн. (93.45x3=280.35x10=2803.50-400=2403.50).

Крім цього, просить стягнути з відповідача середню вартість невикористаної
санаторної путівки за 2004-2005 роки в сумі 2000 грн. посилаючись на те, що ст.
13 ЗУ «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за бажанням інвалідів
1 та 2 групи вони взамін путівки до санаторію можуть один раз на 2 роки
одержувати грошову компенсацію в розмірі її середньої вартості.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, а в письмових
запереченнях, направлених на адресу суду, вимоги позивача не визнав посилаючись
на те, що зазначені виплати щороку обмежуються Верховною Радою України законами
про Державний бюджет в тому числі такі обмеження були запроваджені і в 2004 та
2005 роках.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не
підлягають зі слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 13 ЗУ
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам
1 групи - 10 мінімальних пенсій за віком; 2 групи - 8 мінімальних пенсій за
віком; 3 групи - 7 мінімальних пенсій за віком.

Розмір
мінімальної пенсії за віком у 2004 році становив 92.45 грн..

Виходячи з цього позивач у 2004 році повинен був отримати разову грошову
допомогу до 5 травня в сумі 924.50 грн..

Проте, ст. 44 ЗУ
«Про Державний бюджет на 2004 рік» встановлено, що у 2004 році виплата щорічної
разової грошової допомоги інвалідам війни 1 групи відповідно до ЗУ «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» здійснюється в сумі 195 грн..
Саме така сума і була виплачена позивачу в 2004 році.

Аналогічне обмеження було передбачено і ст. 34 ЗУ «Про Державний бюджет
на 2005 рік» проте встановлено суму виплати в розмірі 400 грн., яка і була
виплачена позивачу.

Виходячи з наведеного суд вважає, що позивачу було
виплачено разову щорічну грошову допомогу за 2004 рік в розмірах передбачених
чинним на той час законодавством з врахуванням вимог законів про Державний
бюджет на вказані роки.

При цьому суд враховує роз'яснення викладені в рішенні Конституційного Суду
України № 20-рп/2004 від 1 грудня 2004 року, яким було визнано
неконституційними положення ст. 44,47,78 та 80 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2004 рік», якими призупинено
та обмежено ряд виплат в тому числі і виплат передбачених ЗУ «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту».

Проте вирішуючи спір по суті суд приймає до уваги і ту обставину, що
позивач пропустив встановлений ст. 99 КАС України річний строк для звернення до
суду за захистом своїх прав. Питання про поновлення цього строку він не
порушує, клопотання з цього приводу не заявляє, а тому на підставі викладеного,
ст. 44 ЗУ «Про Державний
бюджет України на 2004 рік»; ст. 34 ЗУ
«Про Державний бюджет України на 2005 рік», та керуючись ст.ст.
11,69,71,99,100,161,162 КАС України, суд, -

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального
захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про стягення
недоплаченої разової грошової допомоги за 2004 рік та середньої вартості
невикористаної санаторної путівки за 2004- 2005 роки - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через
Смілянський міськрайсуд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення
заяви про апеляційне оскарження та подання протягом 20 днів після подання такої
заяви апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана через Смілянський
міськрайсуд і в 10-денний строк з дня проголошення постанови без попереднього подання
заяви про її оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
на її оскарження, а в разі оскарження-після розгляду справи апеляційним судом,
якщо вона не буде скасована.