Справа № 3/52
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2007-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м. Київ

16.11.2007 р.
№ 3/52

1

Окружний
адміністративний суд міста Києва у складі
судді Блажівської Н. Є. при секретарі судового засідання Мельнику С. С.

За
участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_1

від
відповідача: Гармаш
К. Г. (довіреність № 7/3-21-189 від 19 вересня 2007 року).

За
результатами розгляду у відкритому судовому засіданні адміністративної справи

За
позовом

Громадянина
Російської Федерації ОСОБА_1 (надалі -Позивач)

до

Управління
міграційної служби в місті Києві (надалі -Відповідач)

про

скасування
рішення та заобов'язання вчинити дії

На підставі частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 16 листопада
2007 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення
постанови у повному обсязі відкладено на 23 листопада 2007 року, про що
повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини
постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог частини 4 статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства України.

В С Т А Н О В И В

Громадянин Російської Федерації
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з позовними вимогами до Управління
міграційної служби в місті Києві про скасування рішення та заобов'язання
вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку
Позивача спірне рішення про відмову в наданні статусу біженця у зв'язку з
відсутністю обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань є незаконним та
таким, що підлягає скасуванню. Також зазначено, що залишив Росію через
нелюдське ставлення російської влади до чеченців. Розповів, що був свідком
страти двох його неповнолітніх племінників.

Відповідач
просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що оспорюване
рішення було прийнято правомірно у зв'язку з відсутністю обґрунтованих
побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання,
національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної
групи або політичних переконань.

Розглянувши
подані сторонами документи та матеріали справи,
заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідачів, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків:

Громадянин
Російської Федерації ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1народження звернувся до Управління міграційної служби у місті
Києві з заявою про надання статусу біженця.

7
березня 2007 року повідомленням № 52 Управлінням міграційної служби в місті
Києві було відмовлено Позивачу в
оформленні документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця.

Відповідно
до абзацу 1 статті 12 Закону України «Про біженців»орган міграційної служби,
який прийняв до розгляду заяву іноземця чи особи без громадянства про надання
їй статусу біженця, видає заявникові довідку про подання такої заяви, яка є
підставою для реєстрації в органі спеціально уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань громадянства та реєстрації фізичних осіб. Протягом
п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації заяви орган міграційної служби
проводить співбесіду із заявником, розглядає відомості, наведені в анкеті, та
інші документи, вимагає додаткові відомості і приймає рішення про оформлення
документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця або про відмову в
оформленні документів для вирішення зазначеного питання.

Відповідно
до абзацу 6 статті 12 Закону України «Про біженців»рішення про відмову в
оформленні документів для вирішення питань щодо надання статусу біженця
приймаються за заявами, які є очевидно необґрунтованими, тобто якщо у заявника
відсутні умови, передбачені абзацом другим статті 1 цього Закону, а також коли
заяви носять характер зловживання, тобто якщо заявник з метою набуття статусу
біженця видає себе за іншу особу, а так само за заявами, поданими особами, яким
було відмовлено у наданні статусу біженця у зв'язку з відсутністю умов,
передбачених для набуття статусу біженця абзацом другим статті 1 цього Закону,
якщо зазначені умови не змінилися.

Відповідно
до абзацу 2 статті 1 Закону України «Про біженців»біженець - особа, яка не є
громадянином України і внаслідок цілком обґрунтованих побоювань стати жертвою
переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства
(підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань,
перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може
користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом
внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і
перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може
чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Відповідно
до частин 1, 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при
вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого
зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та
визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав
людини.

Відповідно
до положень Закону України «Про загальнодержавну програму адаптації
законодавства України до законодавства Європейського Союзу»метою адаптації
законодавства України до законодавства Європейського Союзу є досягнення
відповідності правової системи України acquis communautaire з урахуванням
критеріїв, що висуваються Європейським Союзом (ЄС) до держав, які мають намір
вступити до нього. Адаптація законодавства України до законодавства ЄС є
пріоритетною складовою процесу інтеграції України до Європейського Союзу, що в
свою чергу є пріоритетним напрямом української зовнішньої політики.

Враховуючи
викладене, суд приймає до уваги, як орієнтир, Директиви Європейського Союзу
«Щодо мінімальних стандартів кваліфікації громадян третіх країни та осіб без
громадянств біженців або як осіб, що потребують міжнародного захист іншими
причинами, а також суті захисту, що надається», які використовуються у практиці
Європейського Суду з прав людини,
відповідно до яких заяви є обґрунтованими, якщо виконуються такі умови:

- заявник зробив реальну спробу
обґрунтувати свою заяву;

- усі важливі факти, що були в його
розпорядженні, були надані, і було надано задовільне пояснення відносно
будь-якої відсутності інших важливих фактів;

- твердження заявника є зрозумілими та
правдоподібними не протирічать конкретній та загальній інформації за його
справою;

- заявник подав свою заяву про міжнародний
захист як можливо раніше, якщо заявник не зможе довести відсутні поважної
причини для подання такої заяви;

- встановлено, що в цілому заявник
заслуговує довіри.

З
матеріалів справи вбачається, що Відповідачем не вживалися заходи щодо
встановлення очевидної необґрунтованості заяви та відсутності підтвердження
зловживань Позивачем, а також заходи щодо встановлення чи заслуговує Позивач в
цілому довіри.

Як
слідує з матеріалів справи Позивача він зробив реальну спробу обґрунтувати свою
заяву, зазначивши під час бойових дій на території Чечні існує загроза життю і
його знаходження в Чечні є небезпечним. Також зазначив, що його братів близько
року насильно тримали в таборах.

Виходячи
з наведеного вище, суд встановив, що заява Позивача не є очевидно
необґрунтованою.

Згідно
з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи
заперечення.

Відповідно
до частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Враховуючи
вищенаведене суд, прийшов до висновку, що Відповідачем не доведено
правомірність прийнятого ним рішення, яке викладене у повідомленні № 52 від 7
березня 2007 року.

Виходячи
з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню повністю.

Положенням
частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України
передбачається, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На
підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 7, 17, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста
Києва -

П О С Т А Н О В И В

1.
Позовні вимоги громадянина Російської Федерації ОСОБА_1до Управління
міграційної служби в місті Києві про скасування рішення, яке викладене у
повідомленні № 52 від 7 березня 2007 року та зобов'язання повторно розглянути
справу за заявою про надання статусу
біженця -задовольнити повністю.

2.
Скасувати рішення Управління міграційної служби в місті Києві, яке викладене у
повідомленні № 52 від 7 березня 2007 року.

3.
Зобов'язати Управління міграційної служби в місті Києві повторно розглянути
справу за заявою громадянина Російської Федерації ОСОБА_1про надання статусу
біженця.

4. Повернути громадянину Російської
Федерації ОСОБА_1 з Державного бюджету України 3,40 грн., сплаченого судового
збору.

Постанова, відповідно до частини 1
статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої
інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом
двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Блажівська
Н. Є.

Дата складення та підписання
постанови в повному обсязі - 23 листопада 2007 року