Справа № К-34637/06
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2008-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ
СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА
Іменем України
“15” січня 2008 р.

Справа № 2/96а

к/с № К-34637/06
Вищий адміністратив
ний суд України у складі коле
гії суддів:
Головуючого судді-доповід
ача Голубєвої Г.К
.
Суддів
Брайка А.І.
Карася О.В.
Рибченка А.О.
Федорова М.О.

при секретарі судового зас
ідання: Ликовій В.Б.

розглянувши касаційну с
каргу Макіївської об'єдна
ної державної податкової інс
пекції у Донецькій області

на ухвалуДонецького ап
еляційного господарського с
уду від 17.10.2006 року
та постановуГосподарсь
кого суду Донецької області
від 27.07.2006 року
по справі№ 2/96а
за позовомКомунального
підприємства «Макіївтеплом
ережа»
доГірницької міжрайонн
ої державної податкової інсп
екції м Макіївки
провизнання нечинним п
одаткового повідомлення-ріш
ення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2006 року Ко
мунальне підприємство «Макі
ївтепломережа» (далі - позива
ч, скаржник) звернувся до Госп
одарського суду Донецької об
ласті з позовною заявою до Гі
рницької міжрайонної держав
ної податкової інспекції м М
акіївки, правонаступником як
ої є Макіївська об'єднана дер
жавна податкова інспекція у
Донецькій області (далі по те
ксту - відповідач) про скасува
ння рішення про визнання нед
ійсним податкового повідомл
ення-рішення від 30 березня 2006 р
оку №/0, яким застосовані шт
рафні (фінансові) санкції за п
орушення граничного строку с
плати узгодженої суми податк
ового зобовязання з податк
у на додану вартість в розмір
і 1812607 грн. 20 коп.
Постановою господар
ського суду Донецької област
і від 27.07.2006 року, залишеною без з
мін ухвалою Донецького апеля
ційного господарського суду
від 17.10.2006 року у справі № 2/96а задо
волені частково позовні вимо
ги Комунального підприємств
а «Макіївтепломережа». Визна
не частково недійсним податк
ове повідомлення-рішення Гір
ницької міжрайонної державн
ої податкової інспекції м Ма
кіївки від 30 березня 2006 року №0001
991510/0 в частині застосування шт
рафних (фінансових) санкцій у
сумі 1783557 грн. 14 коп. в іншій части
ні позовних вимог відмовлено
.
Судові рішення вмотивова
ні тим, що у податкового орган
у відсутні повноваження змін
ювати призначення платежу, я
кий було самостійно визначен
о платником податків у платі
жних доручення під час викон
ання ним свого обовязку пр
и сплаті сум податкових зобо
вязань з податку на додану
вартість, та направляти суми
при веденні оперативного об
ліку платежів на погашення п
одаткового боргу за інший по
датковий період.
Не погоджуючись з
рішеннями судів попередніх і
нстанцій відповідач подав ка
саційну скаргу, в якій просит
ь їх скасувати та прийняти но
ве рішення, яким справу напра
вити на новий розгляд, оскіль
ки вважає, що постанову та ухв
алу було прийнято з порушенн
ям норм матеріального права
та без належного врахування
всіх обставин справи. Зокрем
а, скаржник посилається на ту
обставину, що судами поперед
ніх інстанцій при вирішенні
спору не враховані приписи п
. 7.7 ст. 7 Закону України «Про пор
ядок погашення зобовязань
платників податків перед бю
джетами та державними цільов
ими фондами» від 21.12.2000 №2181-III (далі
Закон №2181),

Перевіривши правильніст
ь застосування судами попере
дніх інстанцій норм матеріал
ьного та процесуального прав
а, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищог
о адміністративного суду Укр
аїни приходить до висновку, щ
о касаційна скарга не підляг
ає задоволенню з наступних п
ідстав.

Судами попередніх інстан
цій встановлено, що за резуль
татами перевірки позивача з
питання своєчасності сплати
податку на додану вартість, в
ідповідачем складений акт пе
ревірки № 820/15-116 від 16.03.2006 року, на п
ідставі якого податковим орг
аном прийняте податкове пові
домлення-рішення №/0 від 30 бе
резня 2006 року про застосуванн
я штрафних (фінансових) санкц
ій за затримку на 427 календарн
их днів граничного строку сп
лати узгодженої суми податко
вого зобовязання за платеж
ем: податок на додану вартіст
ь у розмірі 50 відсотків у сумі
1812607 грн. 20 коп.
Правовою підставою прийня
ття спірного податкового пов
ідомлення-рішення визначені
норми підпункту 17.1.7 пункту 17.1 с
татті 17 Закону №2181.
Як вбачається із матеріалі
в справи, та встановлено суда
ми попередніх інстанцій, поз
ивач звітував до податкового
органу податковими декларац
іями з податку на додану варт
ість, уточнював дані податко
вих декларацій з ПДВ та сплач
ував податкові зобовязанн
я, визначені податковими дек
лараціями, що відображено у о
бліковій картці.
Відповідачем за спірним по
датковим повідомленням-ріше
нням застосовані штрафні сан
кції внаслідок надання підпр
иємством уточнюючих розраху
нків податкових зобовязан
ь з податку на додану вартіст
ь, за якими позивач зменшив по
передньо узгоджені податков
і зобовязання з сум ПДВ на п
ідставі ч.2 п.5.1 ст.5 Закону Украї
ни «Про порядок погашення зо
бовязань платників податк
ів перед бюджетами та держав
ними цільовими фондами», та у
звязку з тим, що податковим
органом за даними облікової
картки здійснений перерозпо
діл сум ПДВ, що самостійно спл
ачені позивачем за платіжним
и дорученнями, без врахуванн
я «Призначення платежу».

Згідно пункту 1.2 статті 1 Зако
ну №2181 податкове зобовязанн
я зобовязання платника
податків сплатити до бюджеті
в або державних цільових фон
дів відповідну суму коштів у
порядку та у строки, визначен
і цим Законом або іншими зако
нами України. Відповідно до п
ункту 1.3 статті 1 цього Закону п
одатковий борг (недоїмка) п
одаткове зобовязання (з ур
ахуванням штрафних санкцій з
а їх наявності), самостійно уз
годжене платником податків а
бо узгоджене в адміністратив
ному чи судовому порядку, але
не сплачене у встановлений с
трок, а також пеня, нарахована
на суму такого податкового з
обовязання.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 9 Закон
у України «Про систему опода
ткування», пп. 5.3.1 ст.5 Закону Укр
аїни №2181 платник податків зоб
овязаний самостійно сплат
ити суму податкового зобов
язання з податків. Джерелами
самостійної сплати податков
их зобовязань платника под
атків, згідно пп. 7.1.1 п. 7.1 ст. 7 Зако
ну України №2181, визнаються буд
ь-які власні кошти та інші акт
иви. Обовязок юридичної ос
оби щодо сплати податків і зб
орів (обовязкових платежів
) припиняється із сплатою под
атку (ч. 3 ст. 9 Закону України «П
ро систему оподаткування»). П
одаток, збір (обовязковий п
латіж) вважається зараховани
м в дохід державного бюджету
лише з моменту зарахування н
а єдиний казначейський рахун
ок державного бюджету (ч.5 ст.50 Б
юджетного кодексу України).

З врахуванням зазначено
го є підстави для висновку, що
з поданням позивачем до уста
нови банку платіжних доручен
ь на перерахування вищевказа
них сум ПДВ його обовязок щ
одо сплати податку в цих сума
х припинився.
Суди попередніх інстанц
ій дійшли обґрунтованого вис
новку, що зарахування податк
овим органом даних уточнюючи
х розрахунків в погашення по
даткового боргу здійснено бе
з врахування вимог ч.2 п.5.1 ст.5 За
кону України № 2181, згідно якої п
латник податків має право на
дати уточнюючий розрахунок д
о податкової декларації за п
евний податковий період у ви
падку виявлення в ній помилк
и. При цьому, таке зменшення по
зивачем за уточнюючими розра
хунками суми узгоджених пода
ткових зобовязань з ПДВ за
поданими раніше деклараціям
и не вважається сплатою попе
редньо узгодженої суми подат
кових зобовязань та не є по
гашеною сумою в розумінні пі
дпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17, п.
7.1 ст.7 Закону України №2181.
Як на підставу здійснення в
ідповідачем самостійного пе
рерозподілу (зарахування) сп
лачених позивачем сум у пога
шення податкового боргу за і
нші податкові періоди ніж ті
, що визначив платник у платіж
них документах, податковий о
рган, посилається на п.п.7.7 ст.7 З
акону № 2181
Колегія суддів погоджуєть
ся з висновками судів попере
дніх інстанцій, що зазначена
норма взагалі не визначає ко
ло осіб, на яких розповсюджує
ться її дія, чи то контролюючі
органи, чи платники податків
. У будь-якому випадку ця норма
не встановлює право чи обов
язок саме контролюючого орга
ну якимось чином змінювати п
одаткові зобовязання, в ра
хунок сплати яких платник по
датків самостійно у відповід
ності до вищенаведених вимог
Законів України спрямував в
ласні кошти. Не передбачено т
аке право податкового органу
і будь-якими іншими нормами З
акону №2181, або іншими законами
з питань оподаткування.
Натомість до визначеної за
коном компетенції податково
го органу відноситься здійсн
ення самостійних заходів з п
огашення податкового боргу п
латника податків шляхом вчин
ення безпосередньо податков
им органом як органом стягне
ння дій, передбачених пп.7.2.1 ст.
7, п.10.1 ст.10, пп. 16.3.3 ст.16 Закону №2181.
З огляду на зазначене, суди
правомірно зазначили, що у по
даткового органу відсутні по
вноваження змінювати призна
чення платежу, яке було визна
чене самостійно платником по
датків у платіжних доручення
х під час виконання ним свого
конституційного обовязку
по своєчасній сплаті сум под
аткових зобовязань з подат
ку на додану вартість, та напр
авляти такі суми при веденні
оперативного обліку платежі
в на погашення податкового б
оргу за інший податковий пер
іод.
Відповідно до ст. 224 К
АС України суд касаційної ін
станції залишає касаційну ск
аргу без задоволення, а судов
і рішення - без змін, якщо визн
ає, що суди першої та апеляцій
ної інстанції не допустили п
орушень норм матеріального і
процесуального права при ух
валенні судових рішень чи вч
иненні процесуальних дій
.
Отже, за таких обст
авин та з урахуванням виклад
еного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду Укра
їни вважає ухвалу Донецького
апеляційного господарськог
о суду від 17.10.2006 року та постано
ву Господарського суду Донец
ької області від 27.07.2006 року по с
праві № 2/96а такими, що прийняті
з правильним застосуванням
норм матеріального та процес
уального права, тому суд каса
ційної інстанції не знаходит
ь підстав, які могли б призвес
ти до їх зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинс
тва України, суд

УХВАЛИВ:
Касаційну скарг
у Макіївської об'єднаної дер
жавної податкової інспекції
у Донецькій області залишит
и без задоволення.
Ухвалу Донецького а
пеляційного господарського
суду від 17.10.2006 року та постанов
у Господарського суду Донець
кої області від 27.07.2006 року залиш
ити без змін.
Справу № 2/96а поверну
ти до Господарського суду м. К
иєва.
Ухвала набирає закон
ної сили з моменту проголоше
ння, але може бути переглянут
а Верховним Судом України з п
ідстав та в порядку, передбач
ених статтями 236-238 Кодексу адмі
ністративного судочинства У
країни.

Головуючий

підпис
Голубєва Г.К.

Судді

підпис
Брайко А.І.

підпис
Карась О.В.

підпис
Рибченко А.О.

підпис
Федоров М.О.

З оригіналом згідно

В. секретар
В
.Б. Ликова