Справа № 22-а-3029/2007
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2007-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
в першій інстанції Тенета Р.В. Справа №
Личаківський районний суд
м. Львова Рядок статзвіту 37
Справа
№ 2-а-2124/07
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 листопада 2007 року колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді Носа С.П.

суддів
Любашевського В.П.

Яворського
І.О.

при
секретарі Петлеваній Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові
адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Личаківського районного суду м. Львова від 22.06.2007 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до Винниківської міської ради, третіх осіб - ОСОБА_1, ЖЕК м.
Винники, Львівського обласного державного комунального бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки, про визнання недійсними рішень органу
місцевого самоврядування, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Личаківського районного суду м.
Львова від 22.06.2007 року адміністративний позов задоволено, визнано
недійсними рішення Виниківської міської ради від 10.02.2004 року № 377 «Про
вилучення земельної ділянки, закріпленої за будинком АДРЕСА_1» та рішення
Винниківської міської ради від 10.02.2004 року № 389 «Про погодження ОСОБА_1
місця розташування земельної ділянки на надання дозволу та складання проекту
відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування
житлового будинку АДРЕСА_1».

Постанову оскаржив представник третьої
особи ОСОБА_1 ОСОБА_3. Вважає, що
постанова суду першої інстанції прийнята при неповному з'ясуванні обставин
справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову
суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні
адміністративного позову відмовити повністю, покликаючись на обставини,
викладені в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських, селищних міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних
громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян
та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного
кодексу України встановлено, що до розмежування земель державної і комунальної
власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів,
крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право власності та право постійного користування земельною ділянкою
виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його
державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає
після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до
використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості),
одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації
забороняється.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем
не було надано будь-яких документів (рішень органу місцевого самоврядування,
державних актів), які би засвідчували її право на спірну земельну ділянку,
позивачем не надано доказів про те, що вона раніше зверталася до Винниківської
міської ради про надання їй у власність чи постійне користування спірної
земельної ділянки. Висновок суду першої інстанції про те, що позивач набула
права користування спірною земельною ділянкою в силу договору житлового найму
будинку АДРЕСА_2, за яким ця земельна ділянка була закріплена згідно рішення
виконкому Винниківської міської ради від 21.04.1977 року, не відповідають
згаданим вище нормам Земельного кодексу України.

Що стосується твердження позивача про
набуття права власності на спірну земельну ділянку на підставі набувальної
давності відповідно до ст. 119 Земельного кодексу України, то колегія суддів
вважає за необхідне зазначити, що термін «набувальна давність» використовується
в законодавстві України з 01.01.2002 року, тобто, з часу введення в дію
Земельного Кодексу, в ст. 119 якого зазначено, що громадяни, які добросовісно,
відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але
не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну
ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого
самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у
користування. В даному випадку сам факт використання земельної ділянки не
породжує права власності, а лише дає право на звернення до відповідного
державного органу або органу місцевого самоврядування з клопотанням про
передачу земельної ділянки у власність або користування ( на підставі договору
оренди ).

Земельним Кодексом не передбачається, з
якого часу обчислюється набувальна давність. Враховуючи загальні правила про
дію законів у часі, враховуючи, що Земельний Кодекс діє з часу набрання ним
чинності, тобто з 1 січня 2002 року, враховуючи, що Земельний Кодекс не
передбачає зворотної сили будь-яких його положень, підстав для включення до набувальної
давності періодів добросовісного, відкритого і безперервного користування
земельною ділянкою до 1 січня 2002 року немає. Крім того, слід зазначити, що у
Земельному Кодексі 1970 року та у Земельному Кодексі 1992 року була пряма
заборона використання земельної ділянки без відведення її в натурі на
місцевості

Як вбачається із заяви на ім'я міського голови м. Винники, позивач
просить передати у приватну власність спірну земельну ділянку на підставі
набувальної давності, що підтверджує факт відсутності у неї будь-яких
документів, які б свідчили про наявність у неї права на спірну земельну
ділянку.

За таких обставин, відповідач, приймаючи
рішення про вилучення земельної ділянки, закріпленої за будинком АДРЕСА_1,
площею 0,0985 га, жодним чином не порушив норми земельного законодавства,
позивачем не надано суду ніяких доказів порушення відповідачем прав та законних
інтересів позивача в межах заявленого позову.

Виходячи із викладеного, колегія суддів
вважає, що рішення Винниківської міської ради
№ 389 від 10.02.2004 року «Про погодження ОСОБА_1 місця розташування
земельної ділянки на надання дозволу та складання проекту відведення земельної
ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2
прийнято відповідно до вимог законодавства та будь-яким чином не порушує прав
та інтересів позивача.

Відповідно до п .4 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, з урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не мав правових
підстав для визнання оскаржуваних рішень
Винниківської міської ради недійсними.
Оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального права, то апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, ч. 3 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника третьої
особи ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Личаківського районного суду м.
Львова від 22.06.2007 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2 до Винниківської міської ради, третіх осіб -
ОСОБА_1, ЖЕК м. Винники, Львівського обласного державного комунального бюро
технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання недійсними рішень 19
сесії Виниківської міської ради від 10.02.2004 року № 377 і № 389 -
відмовити.

Постанова суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом
одного місяця з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.П.
Нос

Судді В.П.
Любашевський

І.О.
Яворський