Справа № 4-2325/05/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака
В.І.,

суддів Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

Загороднього А.Ф.,

Заїки М.М.,

при секретарі Проценко
О.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення місцевого Ужгородського міського суду від 28.01.2004р. та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської області від 17.06.2004р. по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність
посадових осіб управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, -

встановила:

У січні 2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду
зі скаргою на бездіяльність посадових осіб управління Пенсійного
фонду України в Закарпатській області при визначенні розміру пенсії.

Рішенням місцевого Ужгородського міського суду від
28.01.2004р. в поновленні строку на звернення зі скаргою до суду та у
задоволенні його скарги по суті було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської
області від 17.06.2004р. апеляційна
скарга ОСОБА_1 була відхилена, а рішення місцевого Ужгородського міського
суду від 28.01.2004р. - залишено без змін.

На
зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанції надійшла
касаційна скарга ОСОБА_1, в якій
ставиться питання про їх скасування та ухвалення нового рішення про задоволення
скарги.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанції постановлені з додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи
касаційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав, які передбачені статтями
225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування
судових рішень.

Відповідно до статті 248-5 Цивільного процесуального кодексу України (в
редакції 1963 року) скаргу може бути подано в суд у двомісячний строк, обчислюваний
з дня, коли особі стало відомо або їй повинно було стати відомо про порушення
її прав, свобод чи законних інтересів.

Отже суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку, щодо
пропуску строку на звернення до суду ОСОБА_1, оскільки пенсія йому була
призначена та отримувалася з
16.06.2000р., а до суду зі скаргою він звернувся лише 13.01.2003р.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати
та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні,
та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 212, 215, 2201. 223, 224,
230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
рішення місцевого Ужгородського міського
суду від 28.01.2004р. та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від
17.06.2004р. по справі за скаргою ОСОБА_1 на
бездіяльність посадових осіб управління Пенсійного фонду України в
Закарпатській області - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Співак

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній

М.М.
Заїка

Згідно з оригіналом
Суддя
С.В. Білуга