Справа № к-5477/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2003 року у
справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця ВДВС
Кіровського районного управління юстиції у м. Кіровограді, -

встановила:

У квітні 2003 року ОСОБА_1
звернувся до суду зі скаргою на неправомірну бездіяльність державного виконавця
ВДВС Кіровського районного управління юстиції у м. Кіровограді.

Вказував, що у провадженні
державного виконавця знаходяться виконавчі листи №2-1896 від 30.04.2002 р. на
суму 3589,65 грн. та №2-795 від 20.02.2003 р. на суму 2607,08 грн., якими
задоволено його позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі
з Комунального підприємства "Аеропорт Кіровоград". Протягом року він
звертався до виконавця, щоб дізнатися про хід виконання судових рішень, проте
отримував формальні відмови.

У зв'язку з цим просив суд визнати
дії державного виконавця неправомірними, зобов'язавши того здійснити негайне
виконання цих рішень та поклавши на начальника ВДВС Кіровського районного
управління юстиції у м. Кіровограді обов'язок здійснити за цим контроль.

Рішенням Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 25 вересня 2003 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2003 року, в
задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою
апеляційної судової інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України з
касаційною скаргою в порядку визначеному ЦПК України 1963 року, в якій,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив
вказане судове рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Листом Верховного Суду України від
28.09.2005 р. на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України зазначену касаційну скаргу зі справою
було передано до Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку
касаційного провадження.

Заслухавши доповідача,
проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується матеріалами справи, державним виконавцем в межах
наданих законом повноважень були прийняті всі необхідні міри, передбачені
Законом України "Про виконавче провадження", а затримка виконання
рішень суду виникла не з вини державного виконавця, що підтверджується
відповідною перепискою з владними структурами.

З урахуванням викладених фактів,
судом апеляційної інстанції було зроблено обґрунтований висновок про те, що
висновки суду першої інстанції є правильними і такими, що відповідають вимогам
Закону України " Про виконавче провадження".

Доводи касаційної скарги зазначені висновки суду не
спростовують та зводяться до
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 86 КАС
України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

При вирішенні справи
судом правильно застосовані норми матеріального права, порушень норм
процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи,
колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 224
КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення,
а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при
ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 2201,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2003 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і оскарженню не підлягає, крім випадків,
передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: