Справа № 2а-3939/2007
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2007-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-3939/07
П О С Т А Н О В А

І М
Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2007 р.
Харківський окружний адміністративний суд

в складі:
головуючого - судді Зінченко А.В.

за участю секретаря судового засідання
Пономарьової Ю.А.

за участю: позивача
- ОСОБА_1, представників відповідачів - Радчук О.В., Лещенка В.В., Дугіної
Д.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації
Харківської області, Головного управління праці та соціального захисту
населення Харківської обласної державної адміністрації, про зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С
Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до УПСЗН Богодухівського району, в якому просить суд
зобов'язати відповідача: виконати перерахунок належної йому щорічної допомоги
на оздоровлення виключно із розрахунку законодавчо встановленої суми
мінімальної заробітної плати на день фактичного виконання виплат; виконати
перерахунок належної йому щорічної одноразової допомоги виключно із законодавчо
встановленої суми мінімальної заробітної плати на день фактичного виконання
виплат; виплатити перераховані належних йому щорічної допомоги на оздоровлення
та щорічної одноразової допомоги, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

На підставі висновку МСЕК при інвалідності
другої групи позивач має статус інваліда війни, а також віднесений до першої
категорії учасників ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС.

У зв'язку із вищезазначеним, позивач має
право на отримання різних пільг, компенсацій і допомоги, передбачених Законами
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» і «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а саме, право на отримання щорічної грошової допомоги на
оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, згідно із п. 4 ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», і на виплату щорічної одноразової
допомоги у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Проте, нарахування та виплата вказаних
допоміг здійснюється відповідачем в значно менших розмірах ніж передбачено
законодавством.

2 листопада 2007 р. відповідачем,
Управлінням праці та соціального захисту населення Богодухівської районної
державної адміністрації Харківської області, було відмовлено позивачеві
задовольнити його вимогу щодо проведення перерахунку належних йому виплат, у
зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного
суду від 07 грудня 2007 р. до участі у зазначеній справі у якості
співвідповідача залучено Головне управління праці та соціального захисту
населення Харківської обласної державної адміністрації.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні
вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, а також уточнив що він
просить перерахувати та виплатити належні йому суми лише за 2007 рік.

У
судовому засіданні представники відповідача УПСЗН Богодухівського району
заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просили
відмовити в їх задоволенні, пояснивши суду наступне.

Компенсаційні
виплати, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюються за рахунок
коштів Фонду для здійснення заходів для здійснення заходів щодо ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення (в
подальшому - Фонд).

Відповідно
до ст. 1 Закону України «Про формування, порядок надходження на використання
коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи та соціального захисту населення», Фонд утворюється у складі
Державного бюджету України. Розпорядником коштів є Міністерство праці та
соціальної політики України.

Відповідно
до ст. ст. 62, 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного
бюджету, а порядок застосування цього Закону визначається Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими для виконання органами виконавчої влади.

Починаючи
з 1996 року з законах, що визначали розмір мінімальної заробітної плати
встановлювалося, що до прийняття Верховною Радою України змін до законів, в
яких для розрахунків застосовувалась мінімальна заробітна плата, Кабінету
Міністрів України було доручено застосовувати норми, виходячи з реальних
можливостей державного бюджету. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" розміри всіх доплат, пенсій, компенсацій підвищуються
Кабінетом Міністрів України відповідно до змін індексу вартості життя і
зростання мінімальної заробітної плати.

Пунктом
3 Постанови Верховної Ради України від 20 лютого 1996 р. № 49 "Про порядок
введення в дію статей 10, 33, 34 Закону України "Про оплату праці" та
встановлення мінімального розміру пенсій за віком" передбачено, що до
внесення відповідних змін до чинного законодавства виплати, крім пенсій,
тарифні ставки та оклади, розраховані на основі мінімальної заробітної плати,
здійснюються у розмірах, які діють станом на 01 лютого 1996 р. Законами України
про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на відповідні роки
передбачалось до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах
яких для розрахунків застосовується мінімальний розмір заробітної плати, не
застосовувати його як розрахункову величину для визначення розмірів допомоги,
компенсаційних та інших доплат. Кабінету Міністрів України доручалось
здійснювати перегляд цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової
частини Державного бюджету України на відповідний рік на ці цілі.

3
метою виконання законів, що встановлювали розмір мінімальної заробітної плата,
26 липня 1996 р. було прийнято Постанову КМУ № 836 "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
відповідно до якої ОСОБА_1 як інваліду 2 групи у 2007 року була виплачена щорічна
допомога на оздоровлення в розмірі 120 грн.

Зазначеними
постановами розміри виплат встановлено, виходячи з норм прийнятих законів про
розмір мінімальної заробітної плати та видатків, передбачених на ці цілі
законами про державний бюджет на відповідний рік, як це і передбачено
Конституцією України, Головне управління праці та соціального захисту населення
як розпорядник коштів Фонду здійснює пропорційний розподіл коштів по районах
області відповідно до наданих розрахунків на потребу в коштах і в межах
фінансових надходжень по кожному коду бюджетної класифікації.

Згідно
із ч. 5 ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", ОСОБА_1 як інваліду війни 2 групи, щорічно до 5
травня передбачена виплата разової грошової допомоги у розмірі восьми
мінімальних заробітних плат. Відповідно до ст. 17 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету, в тому числі і виплата щорічної разової допомоги відповідно
до ст. ст. 12 - 16 вказаного вище Закону.

Порядок
виплати зазначеної допомоги урегульовано ст. 17-1 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Головним розпорядником
бюджетних коштів з питань виплати щорічної допомоги до 5 травня є органи праці
та соціального захисту населення, які здійснюють виплату до 30 вересня відповідного
року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Мінімальна
пенсія за віком, яка встановлена постановою Кабінету Міністрів України № 29 від
13 березня 2002 р. „Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до
Закону України „Про пенсійне забезпечення", та мінімальні пенсії за віком
відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" - це пенсії, виплата яких здійснюється за рахунок коштів
Пенсійного фонду України. Пунктом 3 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" визначено, що мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом першим частини першої статті 28 застосовується
виключно для розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Виплата
щорічної разової допомоги здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Кабінетом Міністрів України 3 січня 2002 р. було прийнято постанову № 1 „Про
підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного
бюджету". Пункт 2 зазначеної вище постанови визначає, що виходячи з
розміру 19 гривень 91 копійка провадиться розрахунок підвищення, передбаченого
Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту". Також слід зазначити, що при підвищені розміру
пенсій, призначених відповідно до Закону України „Про пенсійне
забезпечення", які були врегульовані постановами Кабінету Міністрів
України від 13 березня 2002 р. № 279, від 15 квітня 2003 р. № 544, визначалось,
що збільшення мінімального розміру пенсій, передбачених цими постановами, не
застосовується для визначення розмірів надбавок, підвищень та інших доплат до
пенсій.

Зважаючи
на викладене вище, позивач мав би отримати щорічну разову допомогу відповідно
до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" у таких розмірах: 2003 рік - 19,91 грн. X 8 - 159,28 грн.; 2004 рік - 19,91 грн. X 8 - 159,28 грн.; 2005 рік - 19,91 грн. X 8 - 159,28 грн.; 2006 рік - 19,91 грн. X 8 - 159,28 грн.; 2007 рік - 19,91 грн. X 8 - 159,28 грн.

Загальна,
сума витрат мала б складати 796,40 грн., а склала - 1300 грн., так як на 2003,
2004, 2005, 2006, 2007 роки розміри виплат щорічної разової допомоги відповідно
до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" встановлювався законом про Державний бюджет України на
відповідний рік і для інвалідів війни 2 групи становить відповідно: 120 грн.
(ст.28); 160 грн. (ст. 44); 330 грн. (ст. 34); 330 грн. (ст. 30); 360 грн.
(ст.29).

Крім
того, до розділу III
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" згідно із Законами України № 2285-ІV від 23.12.2004, № 2505-ІУ від 25.03.2005 та № 3235-ІУ від 20.12.2005
внесені зміни щодо виплати щорічної разової допомоги, установлено, що ця
допомога інвалідам війни 3 групи у 2005 році здійснюється у розмірі 270 грн.,
інвалідам війни 2 групи у 2006 році теж у розмірі 330 грн., у 2007 році у
розмірі 360 гри. Пунктом 13 ст. 71 розділу VI Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" з метою
приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом на 2007 рік
зупинена дія частини п'ятої статей 12, І3, 14 та 15 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині визначення
розміру виплати щорічної разової допомоги ветеранам війни.

Відповідно
до пункту 5 статті 51 Бюджетного кодексу України, розпорядник бюджетних коштів,
яким у даному випадку є головне управління праці та соціального захисту
населення облдержадміністрації на нижчому рівні, бере бюджетні зобов'язання та
проводить видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановленими
затвердженими кошторисами.

Конституція
України не містить норм, які б встановлювали ієрархічну залежність одних
законів від інших. Прийняті Верховною Радою України закони є актами рівної
юридичної сили.

Єдиний закон України, який Конституція
України відокремлює серед інших, це Закон „Про Державний бюджет України".
Згідно з Конституцією України цей закон приймається щорічно та має визначений
термін дії.

Відповідно
до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно Законом України "Про Державний
бюджет України" визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Закон
про Державний бюджет України є правовим актом, зміст якого чітко зумовлений
поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів для
забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади та
органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Такий закон
затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання
Державного бюджету України протягом бюджетного періоду.

Частиною
2 ст. 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного
процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в
частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього
Кодексу та Закону про Державний бюджет України. Будь-які зобов'язання, взяті
фізичними та юридичними особами за кошти Державного бюджету України без
відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених
Бюджетним кодексом України та Законом про Державний бюджет України, не
вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на покриття
таких зобов'язань не можуть здійснюватися.

Із
врахуванням вищевикладеного, представники відповідача вважають, що УПСЗН
Богодухівського району діяло в межах своїх повноважень, передбачених
законодавством, і виплати позивачу проведені згідно з чинним законодавством і в
межах бюджетних, асигнувань.

Представник
відповідача Головного УПСЗН Харківської області - Дугіна Д.О. - заперечувала
проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просила відмовити в їх
задоволенні на підставах аналогічних позиції першого відповідача УПСЗН
Богодухівського району, додатково пояснивши, що п. 8 ст. 7, ч. 1 ст. 23, ч. 8
ст. 51 Бюджетного кодексу України передбачено цільове використання бюджетних
коштів виключно на ті цілі, які визначені бюджетними призначеннями, будь-які
платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності бюджетного призначення,
Державним казначейством України платежі здійснюються за дорученням
розпорядників коштів у разі відповідності напрямів витрачання бюджетних коштів
бюджетному асигнуванню, а бюджетне асигнування на цю мету було встановлено у
розмірах, передбачених для інвалідів відповідної групи.

Представник
відповідача вважає, що головне управління, як орган виконавчої влади нижчого
рівня, діяло в межах повноважень, передбачених законодавством, згідно з
кошторисом розпорядників бюджетних коштів розпису Державного бюджету України та
відповідності напрямів витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню.

Суд,
вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, установив такі обставини.

ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, має пільги встановлені
законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, а також
віднесений до першої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Згідно листа УПСЗН
Богодухівського району № К.79 від 2 листопада 2007 р., ОСОБА_1 отримав у квітні
2007 р. щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік у розмірі 120 гривень та
щорічну разова допомогу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в сумі 360 грн.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, віднесеним до 1 категорії, інвалідам І і ІІ групи щорічна допомога
на оздоровлення виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Згідно із ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно
до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії», виключно законами України визначається мінімальний розмір
заробітної плати.

Згідно
із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи
відповідача, що позивачу
правомірно виплачена щорічна допомога на оздоровлення, виходячи із розмірів, що
встановлені Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 р.
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 р.
«Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» суд вважає безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до п.6 ч.1
ст.92 Конституції України, виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального
захисту, а ст.75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади
в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція не
надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам,
а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Зі
змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних
плат, законів України про Державний бюджет України, якими визначалися
мінімальні розміри заробітних плат, не вбачається будь-яких обмежень щодо
можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею
76 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» були встановлені наступні
розміри мінімальної заробітної плати на відповідні періоди 2007 року, а саме:
400 гривень - з 01 січня по 31 березня 2007 року; 420 гривень - з 01 квітня по
30 червня 2007 року; 440 гривень - з 01 липня по 30 вересня 2007 року; 460
гривень - з 01 жовтня 2007 р.

Відповідно
із ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах: інвалідам І групи - десять мінімальних пенсій за
віком; ІІ групи - вісім мінімальних пенсій за віком; ІІІ групи - сім
мінімальних пенсій за віком. Згідно п. 13 ст. 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», з метою приведення окремих норм законів у
відповідність із цим Законом, дію
зазначеної норми зупинено на 2007 рік.

Статтею
29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» установлено, що у
2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до законів України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та
"Про жертви нацистських переслідувань" здійснюється у таких розмірах:
інвалідам I групи - 450 гривень, інвалідам II групи - 360 гривень,
інвалідам III групи - 300 гривень; учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім
в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а
також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх
батьків, - 280 гривень; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною,
- 450 гривень; членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих інвалідів
війни та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни і
жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами, - 150 гривень;
учасникам війни та колишнім в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць
примусового тримання, особам, які були насильно вивезені на примусові роботи,
дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з
націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 55 гривень.

Рішенням
Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 р. по справі «Про
соціальні гарантії громадян» визнано такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), положення статті 29, пункту 13 статті 71, пункту
30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Також
встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.
Конституційний Суд України дійшов висновку, що зупинення законом про Державний
бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і
гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового)
правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає
статтям 1, 3, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21,
22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті
95 Конституції України.

Також суд вважає безпідставними доводи
відповідачів, що щорічна разова грошова допомога повинна бути виплачена у
розмірі встановленому ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік», так як дія ч. 5 ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» була зупинена п. 13
ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», оскільки як
зазначено вище положення ст. 29 та п. 13 ст. 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними.

Таким чином, із врахуванням
вищевикладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та
необхідно зобов'язати УПСЗН Богодухівського району: виконати перерахунок щорічної
допомоги на оздоровлення та щорічної разової грошової допомоги належних до
видачі ОСОБА_1 у 2007 році; після здійснення перерахунку виплатити ОСОБА_1 суму
недоплачених щорічної допомоги на оздоровлення та щорічної разової грошової
допомоги.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 19 Закону України «Про державні
соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», ст. 76 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Рішенням Конституційного
Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 р. по справі «Про соціальні гарантії
громадян», ст. ст. 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 185, 186 КАС України, суд -

П О
С Т А Н О В И В:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Богодухівської районної
державної адміністрації Харківської області, Головного управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, про
зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати
Управління праці та соціального захисту населення Богодухівської районної
державної адміністрації Харківської області виконати перерахунок належної до
видачі ОСОБА_1 у 2007
році щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої абзацом 2 частини 4 статті
48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної
заробітної плати, що встановлений законом України про визначення розміру
мінімальної заробітної плати, на момент виплати.

Зобов'язати
Управління праці та соціального захисту населення Богодухівської районної
державної адміністрації Харківської області виконати перерахунок належної до
видачі ОСОБА_1 у 2007
році щорічної одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною 5 статті 13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, на момент виплати.

Зобов'язати
Управління праці та соціального захисту населення Богодухівської районної
державної адміністрації Харківської області після здійснення перерахунку
виплатити ОСОБА_1 суму
недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення.

Зобов'язати
Управління праці та соціального захисту населення Богодухівської районної
державної адміністрації Харківської області після здійснення перерахунку
виплатити ОСОБА_1 суму
недоплаченої щорічної разової грошової допомоги.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного
адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження в десятиденний строк з дня складання
постанови в повному обсязі та поданням після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги, з одночасної подачею її копії до суду апеляційної
інстанції, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження чи
апеляційної скарги.

Постанову в повному обсязі
виготовлено 24 грудня 2007 р.

Суддя А.В.
Зінченко