Справа № 22а-1593/2007
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2007-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий в 1-ій інст. Станько Л.Л. рядок статзвіту № 29
Господарський суд Львівської обл.
№5/432-13/68-А справа №22а-1593/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2007 року
м. Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду
в складі:

Головуючого судді Носа С.П.,

Суддів Довгополова
О.М.,

Яворського І.О.,

при секретарі судового
засідання Поворознику Д.Б.,

розглянувши апеляційну
скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Мультімед - Фарм» на на постанову господарського суду Львівської області від 12 квітня 2007 року у справі
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мультімед - Фарм» до
Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова про визнання
недійсним податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю “Мультімед-Фарм” звернулося до
Господарського суду Львівської області з позовом до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м. Львова про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова від
28.12.2006 року №000259230/0/29439, яким товариству визначено податкове зобов'язання з податку
на прибуток в сумі 23577,53 грн., в т.ч. 15718,35 грн. основного боргу та 7859,18
грн. фінансових санкцій.

Постановою Господарського суду
Львівської області від 12.04.2007 року у справі №5/432-13/68 А в
задоволенні позовних вимог Товариства з
обмеженою відповідальністю “Мультімед-Фарм”
відмовлено повністю.

Не погодившись з
прийнятими у даній справі судовим рішенням, Товариство з обмеженою
відповідальністю “Мультімед-Фарм” подало апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Господарського суду
Львівської області від 12.04.2007 року у справі №5/432-13/68 А та прийняти нове рішення, яким задоволити
позовні вимоги повністю. Свою вимогу
Товариство з обмеженою відповідальністю “Мультімед-Фарм” мотивує тим, що господарським судом першої інстанції неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права, а саме: п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України “Про оподаткування прибутку підприємств” та ст.ст. 69-71, 79 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом, відповідачем в період з 30.11.2006
року по 13.12.2006 року проведено виїзну планову документальну перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю “Мультімед-Фарм” по питанню дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2004 р. по 30.06.2006 р.,
про що 19.12.2006 р. було складено акт. Перевіркою правильності визначення суми
податку на прибуток встановлено заниження товариством податку на прибуток за 2005
рік в сумі 15718,35 грн., в тому числі за І квартал 2005 року на суму 11968,35
грн., за ІІ квартал 2005 року на 3750,00 грн. За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.12.2006 року
№/0/29439, яким позивачу з посиланням на п.п. “б” п.п. 4.2.2 п. 4.2
ст. 4 та п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
та відповідно до ст. 4, п. 5.1,
п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України
“Про оподаткування прибутку підприємств”, визначено суму податкового
зобов'язання за платежем: податок на прибуток у розмірі 23577,53 грн., в т.ч. 15718,35 грн. -
основний платіж та 7859,18 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Як випливає з акту перевірки, підставою для донарахування суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток, з чим погодився і суд першої інстанції,
було те, що:

- позивач в 1 кварталі 2005 року занизив скоригований валовий дохід на
1973,40 грн., а саме на суму повернення
покупцем Фірмою “Волиньфарм” попередньо проданих їй медприпаратів, в зв'язку із
відсутністю накладної на повернення товару.

- позивач в 2005 році завищив суму валових витрат на 60900,00 грн., в тому
числі у 1 кварталі 2005 року - 45900,00 грн., 2 кварталі 2005 року - 15000,00
грн., як таких, що не підтверджені відповідними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачені правилами ведення податкового обліку.
Зазначені витрати були понесні позивачем в зв'язку із сплатою ним вартості
послуг за укладеними з приватними підприємцями ОСОБА_1 договором від 03 січня
2005 року договором № б/н про надання
інформаційно-маркетингових послуг та з приватним підприємцем Пригдницьким В.В. про надання послуг №131/045 від
13.04.2005 року, предметом якого було надання наступних послуг:
консультативно-інформаційних послуг, посередницьких послуг по формуванню
позитивного іміджу замовника ( позивача
у справі) серед керівників аптек.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Мультімед - Фарм” зареєстровано
Виконавчим комітетом Львівської міської ради 13.04.2000 року №0006800
та відповідно до Статуту товариства, основною діяльністю останнього є роздібна
та гуртова торгівля лікарськими засобами та виробами медичного призначення.
Товариством для забезпечення досягнення цілей статутної діяльності створено
відокремленні підрозділи у м. Львові (аптека №1, аптечні кіоски №№ 1-3) та м.
Дубровиця Рівненської області (аптека №2).

Як встановлено місцевим
господарським судом, позивачем був укладений договір з приватним підприємцем
ОСОБА_1 від 03 січня 2005 року, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю
“Мультімед - Фарм” отримувало від ПП ОСОБА_1 послуги щодо пошуку інформації про виробників,
постачальників лікарських засобів та виробів медичного призначення в
комп'ютерних базах даних, здійснення обробки інформації та пошуку
варіантів з питань підготовки,
організації та ведення виробництва, продажу продукції (робіт, послуг)
замовника, здійснення обробки інформації щодо цінової політики придбання лікарських
засобів та виробів медичного призначення, визначення діючих та потенційних
конкурентів, їх загальна характеристика умов роботи, відомості про потенційних
споживачів, можливість, доцільність та ефективність проведення рекламних
кампаній, проведення переговорів з потенційними споживачами та заключення
договорів, контрактів тощо. Термін дії договору встанвлений сторонами з
03.01.2005 року по 31.01.2005 року (п.5), а сума договору становить 13 250,00
грн.

31.01.2005 року сторонами підписано акт прийому-передачі наданих послуг,
перелік яких відповідає обумовлнему предмету договору, визначеному п. 1 цього
договору, загальна сума вартості наданих послуг згідно цього акту становить
13250,00 грн.

Аналогічні договори б/н на надання інформаційно-маркетингових та
посередницьких послуг були укладені між сторонами 01.02.2005 року з теміном дії
з 01.02.2005р. по 28.02.2005р. на суму 14750,00 грн. та від 01.03.2005 року з
теміном дії з 01.03.2005р. по 31.03.2005р. на суму 17900,00 грн., та відповідно
їх виконання оформлено сторонами актами прийому-передачі наданих послуг від
28.02.2005 року на суму 14750,00 грн. та від 31.03.2005 року на суму 17900,00
грн.

Вартість наданих приватним
підприємцем ОСОБА_1 послуг оплачена Товариством з обмеженою відповідальністю
“Мультімед - Фарм” платіжними дорученнями №3272 від 10.01.2005 року на суму
2500,00 грн., №3284 від 11.01.2005 року на суму 2500,00 грн., №3289 від
12.01.2005 року на суму 2700,00 грн., №78 від 31.01.2005 року на суму 5550,00
грн., №107 від 08.02.2005 року на суму 3340,00 грн., №144 від 15.02.2005 року
на суму 5550,00 грн., №202 від 28.02.2005 року на суму 5860,00 грн., №243 від
09.03.2005 року на суму 3100,00 грн., №280 від 16.03.2005 року на суму 5100,00
грн., №319 від 29.03.2005 року на суму 5860,00 грн. та №344 від 31.03.2005 року
на суму 3840,00 грн., а всього на суму 45900,00 грн., яка була віднесена
товариством до складу валових витрат підприємства за відповідний податковий
період 1 кварталу 2005 року (Д-т 289 К-т 685 рах. за січень, лютий, березень
2005 року).

Також як встановлено судом першої інстанції, позивачем був укладений
договір про надання послуг №131/045 з
приватним підприємцем ОСОБА_2 від 13 квітня 2005 року, за яким Товариство з обмеженою
відповідальністю “Мультімед - Фарм” отримувало від ПП ОСОБА_2 консультативно-інформаційні послуги
та посередницькі послуги по формуванню позитивного іміджу замовника серед
керівників аптек (розробка промоційних акцій, підготовка інформаційних
листівок, проведення поштової розсилки, підготовка переліку аптечних закладів і
т.д.). Термін дії договору встанволений сторонами з моменту його підписання і
до 31.04.2005 року (п.4.1), а сума винагороди визначається актом виконаних
робіт (п. 5.1.).

14.04.2005 року сторони за вказаним
договором підписали акт №141/045 прийому-здачі виконаних робіт по договору
№131/045 від 13.04.2005 року, відповідно до якого надані згідно з цим договором
послуги становлять 15000,00 грн.

Вартість наданих
приватним підприємцем ОСОБА_2 послуг оплачена Товариством з обмеженою
відповідальністю “Мультімед - Фарм” платіжними дорученнями №340 від 15.04.2005
року на суму 5850,00 грн., №490 від
27.04.2005 року на суму 2150,00 грн., №505 від 28.04.2005 року на суму 2150,00
грн. та №503 від 29.04.2005 року на суму 4850,00 грн., а всього на суму 15000,00
грн., яка була віднесена товариством до складу валових витрат підприємства за
відповідний податковий період 2 кварталу 2005 року (Д-т 289 К-т 685 рах. за
квітень 2005 року).

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Правочин (договір) має бути спрямовано на реальне настання правових наслідків,
обумовлених ним.

За своєю
правовою природою зазначені вище договори, укладені з приватними підприємцями
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є договорами про
надання послуг, порядок виконання якого регулюється загальними положеннями
Господарського та Цивільного кодексів України.

Договір послуг
згідно із Цивільним кодексом України є різновидом цивільно-правового договору,
а сама послуга згідно із ст. 177 ЦК України є самостійним об'єктом цивільних
прав.

При укладенні договору про надання послуг сторони керуються принципом
свободи договору (ст. 627 ЦК України), самі визначають його умови, але при
цьому вони не мають суперечити загальним положенням ЦК України про надання послуг.

За договором про
надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК
України).

Як зазначено
вище, послуга є самостійним об'єктом цивільних прав (цивільних правовідносин),
яку відповідно до ст. 177 ЦК України слід відрізняти, зокрема, від результату
роботи.

Послуга як
об'єкт цивільних прав є результатом невиробничої сфери, зокрема і
консультативно-інформаційні, інформаційно-маркетингові та посередницькі послуги
по формуванню позитивного іміджу підприємства на ринку, тоді як робота
спрямована на створення нової речі або якісну заміну вже існуючої. Послуги
можуть надаватися як на платній основі (ст. 903 ЦК України), так і безоплатній
основі, але з обов'язковою компенсацією виконавцеві всіх фактичних витрат. При
цьому ціна послуг визначається у договорі в цілому (тариф, розцінка тощо), що
не потребує складання кошторису тощо, як це визначається у договорі підряду.

Зазначене в
установленому порядку спростовує доводи відповідача, викладені в акті
перевірки, та висновки місцевого господарського суду про те, що умовами договору сторони не передбачили
порядок формування вартості послуг, так як законодавством для договорів про
надання послуг не містить обов'язкової вимоги для формування такої вартості,
достатньо є визначення сторонами самої вартості таких послуг.

Пунктом 3.1 ст. 3 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”
визначено, що об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом
зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного
згідно з пунктом 4.3 цього Закону на суму валових витрат платника податку,
визначених статтею 5 цього Закону та суму амортизаційних відрахувань,
нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України “Про оподаткування прибутку
підприємств” валовий доход визначається як загальна сума доходу платника
податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного
періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території
України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так
і за її межами, а згідно п.5.1 ст. 5 цього Закону, валові витрати виробництва
та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх
подальшого використання у власній господарській діяльності

Відповідно до п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку
підприємств” до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи
реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Зокрема в силу
вимог пп.5.3.9 п.5.3. ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку
підприємств” не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Закон
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" не передбачає будь-яких особливостей у веденні
податкового обліку операцій, що здійснюються у сфері надання послуг.

Закон України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в
Україні” встановлює обов'язковість
ведення бухгалтерського обліку та поширюється на всіх юридичних осіб, створених
відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових
форм і форм власності, які зобов'язані
вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з
законодавством.

Статтею 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність
в Україні” та пунктом 1.2. Положення про
документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року N 88, встановлено
що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Вказаними
документами визначені обов'язкові реквізити первинних документів для надання їм
юридичної сили.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської
операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно п. 2.4.
зазначеного Положення та ст. 9 вищевказаного Закону, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства,
установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код
форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання
первинного документа, особистий підпис або інші
дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні
господарської операції.

Первинні документи складаються на
бланках типових форм, затверджених Міністерством статистики України, а також на
бланках спеціалізованих форм, затверджених міністерствами і відомствами
України. Документування господарських операцій, якщо інше не передбачено
законодавством, може здійснюватись з використанням виготовлених самостійно
бланків, які повинні обов'язково містити реквізити типових або спеціалізованих
форм.

Чинним законодавством не передбачено типових форм актів прийому-передчі
наданих послуг, в тому числі і інформаційно-маркетингових та
консультативно-інформаційних послуг і
посередницьких послуг по формуванню позитивного іміджу замовника серед
керівників аптек (розробка промоційних акцій, підготовка інформаційних
листівок, проведення поштової розсилки, підготовка переліку аптечних закладів і
т.д.).

Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку
(п. 2 ст. 3 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в
Україні”).

В матеріалах справи знаходяться акти
прийому-передачі наданих послуг, наданих приватними підприємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які містять
дані про зміст (вид) наданих послуг, їх вартість, виражена в національній
валюті Україні - гривні, інші обов'язкові реквізити, встановлені ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні” та
пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському
обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995
року N 88.

Крім цього позивачем додаково представлено суду і письмові звіти про
виконану роботу за результатами поточного дослідження кон'юктури ринку з
практичними рекомендаціями, що підтверджує факт здійснення таких господарськитх
операцій та їх фактичне надання.

Крім цього
колегія суддів зазначає, що цивільно-правовим та податковим законодавством
повернення покупцем проданих товарів розглядається як розторгнення (розірвання)
угоди продажу таких товарів, а тому
продавець у разі повернення йому раніше проданих товарів має право на
коригування (зменшення) валового доходу та відповідно на зменшення податкових
зобов'язань на суму податку, яка була нарахована при продажу товарів, що
повертаються, за відповідний податковий період.

Так, підпунктом 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" визначено, що датою
збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата
зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника
податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу
товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника
податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного
надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Згідно п. 5.10 Закону України
"Про оподаткування прибутку підприємств" у разі коли після продажу товарів (робіт, послуг) здійснюється будь-яка
зміна суми компенсації їх вартості, включаючи перерахунок у випадках повернення
проданих товарів чи права власності на такі товари (результати робіт, послуг)
продавцю, платник податку - продавець та платник податку - покупець здійснюють
відповідний перерахунок валових доходів або валових витрат (балансової вартості
основних фондів) у звітному періоді, в якому сталася така зміна суми
компенсації.

Також,
відповідно до п. 4.5 ст. 4 Закону України “Про податок на додану вартість” якщо
після поставки товарів (послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх
вартості, включаючи наступний за поставкою перегляд цін чи перерахунок у
випадках повернення товарів особі, яка їх надала, сума податкових зобов'язань
та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному
коригуванню.

Згідно із
пунктом 17. Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 3 «Звіт про фінансові
результати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 березня
1999 року N 87, у статті “Інші вирахування з доходу” відображаються надані
знижки, повернення товарів та інші суми, що підлягають вирахуванню з доходу
(виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) без непрямих
податків.

З матеріалів
справи та акту перевірки вбачається, що згідно
накладної на повернення №8069 від 02.03.2005 року фірмою “Волиньфарм” у
формі ТОВ повернуто ТзОВ “Мультімед-Фарм” 60 упаковок Амброксол-Ретард 0,075
№120 на суму 1973,40 грн. без податку на додану вартість.

З акту перевірки
не вбачається, що відповідач в ході перевірки вимагав представити оригінал
такої накладної, а позивач в свою чергу її не представив.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею
72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте суд першої інстанції вказаної процесуальної норми не дотримався.

Водночас як
свідчать матеріали справи, відповідач в силу вимог ч. 2 ст. 71 КАС України належними доказами не довів факту
відсутності у позивача такої накладної на повернення товару або ж відмови у її
наданні в ході проведення перевірки, а так само факту відсутності здійснення
самої операції з повернення товару 02.03.2005 року, якими могли б, зокрема,
бути матеріали зустрічної перевірки з цього питання, проведеної по фірмі “Волиньфарм” .

Водночас така
накладна знаходиться в матеріалах справи, в установленому законом порядку
недійсною не визнана, що не дає суду підстав стверджувати про безпідставність
заниження позивачем валового доходу на суму вартості повернутого по цій накладній
товару в розмірі 1973,40 грн.

За таких обставин, оскільки, позивачем здійснено відповідні витрати як
оплата вартості послуг, придбаних для подальшого використання у власній
господарській діяльності відповідно до статутних цілей, а саме витрати пов'язані
з підготовкою, організацією та веденням такої діяльності як роздрібна та
гуртова торгівля лікарськими засобами та медичними виробами, однією з умов для
здійснення якої є забезпечення вивчення
кон'юктури ринку, маркетингові дослідження, обсяги споживання товару та
несиченість цим товаром ринку збуту, інформаційні дослідження з цього виду
діяльності як на вітчизняному так і на світовому ринках, розширення власної
господарської діяльності в цій сфері тощо, що дає можливість позивачу
здійснювати вказану діяльність, передбачену установчими документами позивача,
і, відповідно, такі витрати згідно з п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України
“Про оподаткування прибутку підприємств” підлягають включенню до складу валових
витрат, то господарський суд дійшов неправильного висновку щодо неправомірності
віднесення позивачем до складу валових витрат вищезгаданих витрат.

А отже у відповідача не було
правових підстав для виключення сплачених позивачем на користь приватних
підприємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 коштів зі складу валових витрат, та на
включення до валового доходу вартості сум товару (амброксол-ретард 0,075 №120),
повернутого фірмою “Вольфарм” по накладній на повернення №8069 від 02.03.2005
року, а, відповідно, не було і підстав для збільшення бази оподаткування податком
на прибуток та донарахування позивачу цього податку податковим
повідомленням-рішенням від 28.12.2006 року №/0/29439.

Покликання
відповідача на ту обставину, що позивачем не було представлено на перевірку
звіти про виконану роботу за надані приватними
підприємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2, накладну на поверенення №8069 від
02.03.2005 року спростовується наявними у справі матеріалами та самим актом
перевірки, в яких відсутні докази, що податковим органом вимагалися від
Позивача вказані документи первинного бухгалтерського обліку і останнім
представлені не були, оскільки відсутність матеріалів (описи, протоколи тощо)
про витребування податковим органом від платника податків та їх отримання чи
відмову в представлені податковому органу
в ході проведеної перевірки, не дає суду апеляційної інстанції дійти
висновку про підставність доводів відповідача про відсутність таких документів
на час проведення перевірки, тим більш в
самому акті перевірки відсутні підписи посадових осіб позивача - генерального
директора Савчакевича І.Б. та головного бухгалтера Кухар Л.С., під
застереженням щодо підтвердження того, що всі первинні документи, використані
при проведенні перевірки, надані в повному обсязі і додаткових (інших)
документів немає.

Отже, оскільки відсутні порушення податкового законодавства з боку
позивача за вищезазначеними епізодами, то, відповідно, відсутні і підстави для
застосування до позивача штрафних санкцій, визначених спірним податковим
повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у Шевченківському районі
міста Львова, а тому господарський суд першої інстанції неправомірно відмовив
позивачу у визнанні недійсним та скасуванні
податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Львова від 28.12.2006 року №/0/29439.

Згідно ст. 202
КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції є
порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або питання. Оскільки судом першої інстанції
порушено зазначені вище норми матеріального та процесуального права, то
апеляційну скаргу слід задоволити і постанову Господарського суду Львівської області від 12.04.2007 року у
справі №5/432-13/68 А слід скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Мультімед-Фарм” задоволити та скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі
міста Львова від 28.12.2006 року №/0/29439.

Керуючись ст.ст. 195, 196, ч. 3 ст.
198, ст.ст. 202, 205, 206, 209 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю
“Мультімед-Фарм” задоволити.

Постанову Господарського суду
Львівської області від 12.04.2007 року у справі №5/432-13/68 А
скасувати. Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю “Мультімед-Фарм”
задоволити. Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі міста Львова від 28.12.2006 року
№/0/29439.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий С.П.
Нос

Судді О.М.
Довгополов

І.О.
Яворський