Справа № 22-а-288/2008
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2008-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17"
січня 2008 року
м. Харків

Справа №
22-а-288/08

Категорія: 49
Головуючий 1 інстанції: Котенко О.А.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія
суддів у складі:

Головуючий
суддя Філатов Ю.М.,

Суддя Водолажська
Н.С., Суддя Шевцова Н.В.

при секретарі
Волошиній Я.В.

за участю представників:

з викликаних та повідомлених осіб в судове засідання
ніхто не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною скаргою Військового інституту ракетних
військ і артилерії ім. Б.Хмельницького Сумського державного університету на
постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 серпня 2007 року по
справі № 2-а-176/07р.

за позовом
ОСОБА_1

до
Військового інституту ракетних військ і артилерії ім. Б.Хмельницького
Сумського державного університету

про
стягнення грошової
компенсації за не проведене продовольче забезпечення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1,
звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом, в якому просив
стягнути з Військового інституту ракетних військ і артилерії ім.
Б.Хмельницького Сумського державного університету грошову компенсацію за не
проведене продовольче забезпечення в сумі 9005,31 грн.

Постановою
Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.08.07 р. по справі № 2-«А»-176/07
р. позов був задоволений в повному обсязі і на користь ОСОБА_1 з відповідача
були стягнуті кошти в сумі 9005,31 грн.

Відповідач не
погодився з даною постановою і звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що постанова була винесена з
порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга
вмотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги положення Закону
України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», яким була
призупинена дія ч. 2 ст. 9 закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей" в частині одержання
військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них, безпідставно зроблене посилання на рішенням
Конституційного Суду України № 20-рп/2004 від 01.12.04 р., яке не має
відношення до даної справи. Крім того, за твердженням апелянта суд помилково
застосував норму ст. 16 Закону України „Про Збройні Сили України", так як
остання передбачає загальне забезпечення Збройних Сил України продовольством,
тоді як видача позивачу продовольчого пайка або грошової компенсації замість
нього регулювалася спеціальною нормою, передбаченою ч. 2 ст. 9 закону України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей".

Відповідач був
належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але представник
відповідача в судове засідання не явився, заявивши клопотання про розгляд
справи за його відсутністю.

Позивач
заперечення на апеляційну скаргу не подав, ні сам позивач, ні його представник
в судове засідання не явилися. Про час та місце розгляду справи позивач був
належним чином повідомлений.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши судове рішення, дослідивши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції
було встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовому інституті
ракетних військ і артилерії ім. Б.Хмельницького Сумського державного
університету і був звільнений з військової служби в запас наказом Міністра
оборони України № 824 від 19.10.04р. та з 09.10.04 р. був виключений із списків
особового складу Військового інституту ракетних військ і артилерії.

Відповідно до ст.
9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей» (у редакції Закону до 03.11.2006р.) військовослужбовці одержують
продовольчі пайки або за їх бажанням грошову компенсацію замість них. Порядок і
розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та
компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з довідкою
відповідача (а.с.6) позивачу з 11.03.00 р. по день звільнення було припинено
видачу продовольчих пайків або грошової компенсації замість них.

Посилаючись на
положення ст. 1, ст. 2, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей», згідно яких ніхто не вправі
обмежувати військовослужбовців і членів їх сімей у правах і свободах,
визначених законодавством України; держава гарантує військовослужбовцям матеріальне
та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян
України у військовій службі, ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України»,
яка встановлює, що держава забезпечує соціальний і правовий захист
військовослужбовців і осіб, звільнених в запас, а також гарантує отримання за
рахунок держави фінансового, речового, продовольчого і інших видів забезпечення
і ці норма у частині гарантованого одержання за рахунок держави речового,
продовольчого та інших видів забезпечення у розмірах, що визначаються Кабінетом
Міністрів України з урахуванням характеру і умов служби, у спірний період
жодним законом не була припинена або скасована, судом першої інстанції був
зроблений висновок про законність і обґрунтованість позовних вимог.

Також суд першої
інстанції посилається на те, що в період до 29.03.02 р. діяла постанова КМУ
„Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил
України і інших військових формувань" від 12.03.96 р. В подальшому була
прийнята постанова КМУ „Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил,
інших військових формувань" № 426 від 29.03.02 р., в якій також була
встановлена норма харчування № 1 (загальновійськова), що поширюється на всіх
військовослужбовців.

Відповідно до
наказу Міністра оборони України «Про видачу продовольчих пайків офіцерському
складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та
військової служби за контрактом Збройних Сил України» № 283 від 02.12.93 р. та
п. 2.3 наказу Міністра оборони України «Про затвердження положення про
продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час» № 402 від 09.12.02
р. у Збройних Силах України забезпечення харчуванням військовослужбовців та
інших категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок держави.

Оскільки
вищезазначені нормативні акти деталізують вказані в ст. 16 Закону України „Про
Збройні Сили України" вимоги по забезпеченню державою військовослужбовців
харчуванням за нормами, встановленими постановами КМУ та наказами Міністра
оборони України і вони є чинними, а листи, телеграми та інші розпорядчі
документи вищестоящих до відповідача посадових осіб не є нормативно-правовими
актами і не підлягають застосуванню, то за висновками суду першої інстанції
відповідач повинен був керуватися саме вказаними нормативними актами.

Також суд першої
інстанції в обґрунтування висновків послався на рішення Конституційного Суду
України по справі № 20-рп/2004 від 01.12.04 р. про зупинення дії або обмеження
пільг, компенсацій і гарантій, в якому наголошено, що оскільки для значної
кількості громадян пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено
чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною
складовою конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня...,
то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.

З урахуванням
вищенаведених доводів суд першої інстанції зробив висновок стосовно того, що
протягом всього часу проходження військової служби позивач був наділений правом
на продовольче забезпечення або виплату грошової компенсації замість
продовольчого пайка.

Колегія суддів не
погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на те, що рішення
Конституційного Суду України по справі № 20-рп/2004 від 01.12.04 р. були
розглянуті питання конституційності положень ст. 44, 47, 78, 80 Закону України
«Про державний бюджет України на 2004 рік», тобто жодним чином не стосується
права військовослужбовців на отримання продовольчих пайків або грошову
компенсацію за них, оскільки ці питання не регулювалися вказаним Законом про
бюджет країни.

Таким чином,
посилання на вказане рішення є помилковим.

Крім того, судова
колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що
вимоги позивач в частині стягнення грошової компенсації за продовольчий пайок і
речове майно відповідають діючому законодавству і підлягають задоволенню,
оскільки відповідно п. 2 Закону України "Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів" з 11.03.00 р. було призупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону
України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за
їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна.

Крім того,
позивач забезпечувався продовольчим пайком відповідно до Закону України
"Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" за нормою № 1 "загальновійськовий пайок", затвердженою
Постановою КМУ № 316 від 12.03.96 р. "Про норми забезпечення продовольчими
пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань,
утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового
складу Міністерства Внутрішніх справ" і отримав належний йому продовольчий
пайок та речове забезпечення в повному обсязі до 10.03.00 р., що позивачем не
заперечувалося.

Також постанова
КМУ № 316 від 12.03.96 року втратила чинність відповідно п. 3 постанови КМУ №
426 від 29.03.02 р. "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил
України та інших військових формувань", а законами України "Про
Державний бюджет України на 2004 рік", "Про Державний бюджет України
на 2005 рік", "Про Державний бюджет України на 2006 рік" не
передбачені витрати на грошову компенсацію замість речового майна і
продовольчих пайків військовослужбовців.

Таким чином, у
позивача не існувало законних підстав для вимог про стягнення на його користь
коштів в якості компенсації за не отримані продовольчі пайки і цей позов задоволенню
не підлягав.

Оскільки суд
першої інстанції при вирішенні спору та виносячи судове рішення порушив норми
матеріального права, постанова Ковпаківського районного суду м. Суми від
15.08.07 р. по справі № 2-«А»-176/07 р. підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст.
158, 159, 160, 163, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 КАС України колегія
суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу
Військового інституту ракетних військ і артилерії ім. Б.Хмельницького Сумського
державного університету на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від
15 серпня 2007 року по справі № 2-а-176/07р. - задовольнити.

Постанову
Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 серпня 2007 року по справі №
2-а-176/07р. за позовом ОСОБА_1 до Військового інституту ракетних військ і
артилерії ім. Б.Хмельницького Сумського державного університету про
стягнення грошової компенсації за не
проведене продовольче забезпечення в сумі 9005,31 грн. - скасувати.

Прийняти нову,
якою в позові ОСОБА_1 про стягнення з Військового інституту ракетних військ і
артилерії ім. Б.Хмельницького Сумського державного університету грошову
компенсацію за не проведене продовольче забезпечення в сумі 9005,31 грн. -
відмовити.

Постанова набирає чинності негайно з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної
скарги протягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий
Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

Н.В. Шевцова

Повний текст постанови виготовлений та підписаний
22.01.2008 року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду
Н.С. Водолажська