Справа № 22-а-858/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м.Харків, вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Справа
№22-а-858/08 (№ 22-а-3219/2007) Головуючий 1 інстанції: Спірідонов М.О.
Категорія: 75 Доповідач:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
лютого 2008 року

м. Харків

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатова Ю.М.

Суддів Шевцової Н.В.,
Водолажської Н.С.

за участю

секретаря Волошиної Я.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника
відповідача: Кучер О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Харківського апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну
справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському
районі м. Харкова на постанову
Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2007 року по справі
№2а-497/07

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м.Харкова

до суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення
заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування -

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України
у Фрунзенському районі м. Харкова (надалі по тексту позивач, УПФУ у
Фрунзенському районі м.Харкова) звернулось з адміністративним
позовом до СПДФО ОСОБА_1 (надалі по тексту відповідач), в якому просило суд
стягнути з відповідача на їх користь заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування у сумі 248.59 грн.

В обґрунтування позову
позивач зазначав, що ОСОБА_1 зареєстрований, як платник страхових внесків
на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в управлінні Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м.Харкова.

01.03.2006 року на підставі заяви ОСОБА_1 про зняття його з обліку у
зв'язку зі зміною юридичної адреси та закриття, відповідно до Законів України
«Про здійснення контролю за сплатою збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування», "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та Закону "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", завідувачем сектору
контрольно-економічної роботи відділу надходження доходів управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі
м. Харкова Коржуковою Н.О., проведена позапланова перевірка правильності обчислення, повноти нарахування
внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування за період з
01.01.2003 року по 31.01.2006 року.

Перевіркою встановлено, що за
період 01.01.2003 р по 31.01.2006 р підприємець здійснював підприємницьку
діяльність за спрощеною системою оподаткування - платник єдиного податку, використовував працю
найманих працівників.

Заробітна плата найманим працівникам виплачувалась
своєчасно. Трудові договори з найманими працівниками
складено відповідно норм чинного законодавства.

На 01.01.2003 року підприємець мав авансовий платіж в
сумі 3,26 грн. За період з 01.01.2003 року
по 20.02.2006 року підприємець повинен перерахувати до Пенсійного фонду за
найманих працівників 4787,96 грн., фактично перераховано 1682,98 грн.,
зараховано 42 % від сплати єдиного податку 2683,80 грн. Станом на 21.02.2006
року по сплаті страхових внесків утворилася недоїмка в сумі 417,92 грн.

На донараховану суму був
складено акт № 68 від 01.03.2006 року та виписана вимога про сплату
боргу №Ф-66 від 01.03.2006, яка разом з Актом перевірки була направлена на
адресу відповідача.

Вимогу про сплату боргу
№ Ф-66 від 01.03.2006 року СПДФО ОСОБА_1 оскаржив в УПФУ
Фрунзенського району, потім до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській
області.

Рішенням начальника Головного
управління Пенсійного фонду України в Харківській області від
12.05.2006р № 2983 - 07/20 рішення начальника управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі № 5258-07/34 від 10.04.2006 року про
результати розгляду скарги залишено без змін, скарга приватного підприємця
ОСОБА_1 без задоволення.

Станом на 24.04.07р з урахуванням
переплати у сумі 10,11грн., загальна сума заборгованості складає
248.59 грн.

Відповідач проти позову заперечував
та зазначав, що він є платником єдиного згідно Указу
Президента України № 746 від 28.06.1999 року. Управління пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.Харква повідомили відповідача вимогою №
66 від 01.03.2006 року про те, що у нього мається
заборгованість по сплаті страхових внесків у сумі 417,92
грн. за результатами позапланової перевірки проведеної робітниками фонду.

Згідно акту перевірки заборгованість виникла у 1-му
кварталі 2005 року у зв'язку із прийняттям Закону «Про Державний бюджет
України на 2005 рік», згідно п.2 ст. 45 якого, єдиний податок сплачений суб'єктом підприємницької діяльності у повному обсязі
відносився до доходів місцевого бюджету, у зв'язку з чим орган Держказначейства
з 01.01.2005 року по 30.03.2005 року не перераховувало до пенсійного
фонду України 42% від суми єдиного податку.

З вказаним актом відповідач не
згоден, тому що 16.03.2006 року Законом України № 3583, у відповідності
до якого суми внесків, сплачених підприємцем які застосовують спрощену систему оподаткування
, в склад податків у відповідності до законодавства України на протязі 2004
року -1 кв. 2005 року, але не були зараховані на їх особисті
рахунки не вважати заборгованістю, тому відповідач просив відмовити позивачу у
задоволенні його позовних вимог.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21.09.2007 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодившись із постановою
суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної
інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою
позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції
обставин справи, що мають значення для справи щодо обов'язку відповідача
сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідач проти апеляційної скарги
заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду та
прийняття його з урахуванням всіх обставин у справі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши
рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно
свідоцтва НОМЕР_1 про державну реєстрацію фізичних осіб підприємців ОСОБА_1 є
фізичною особою підприємцем.

01.03.2006 року Пенсійним фондом України у Фрунзенському
районі м. Харкова була проведена позапланова перевірка правильності обчислення,
повноти нарахування внесків на обов'язкове державне
пенсійне страхування за період з 01.01.2003 року по 31.01.2006 року.

Перевіркою встановлено, що за
період 01.01.2003 р по 31.01.2006 р
підприємець здійснював підприємницьку діяльність за спрощеною
системою оподаткування - платник єдиного податку, використовував працю найманих
працівників, заробітна плата найманим працівникам виплачувалась своєчасно,
трудові договори з найманими працівниками складено відповідно норм чинного
законодавства.

На 01.01.2003
року підприємець мав авансовий платіж в сумі 3,26 грн. За період з 01.01.2003 року
по 20.02.2006 року підприємець повинен перерахувати до Пенсійного фонду за
найманих працівників 4787,96 грн., фактично перераховано 1682,98
грн., зараховано 42 % від сплати єдиного податку 2683,80 грн. Станом на 21.02.2006
року по сплаті страхових внесків утворилася недоїмка в сумі 417,92 грн.

На донараховану суму був складено акт № 68 від 01.03.2006
року та виписана вимога про сплату боргу №Ф-66 від
01.03.2006, яка разом з Актом перевірки була направлена на адресу відповідача.

Вимогу про сплату боргу № Ф-66 від 01.03.2006 року СПДФО
ОСОБА_1 оскаржив в УПФУ Фрунзенського району, потім до
Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській
області. Рішенням начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській
області від 12.05.2006р № 2983 - 07/20 рішення начальника управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі № 5258-07/34 від
10.04.2006 року про результати розгляду скарги залишено без
змін, скарга приватного підприємця ОСОБА_1 без задоволення.

Недоїмка по сплаті пенсійних внесків утворилась
у 1-му кварталі 2005 році, про що вказав, як представник позивача, так і
відповідач, та що підтверджується даними які
містяться у картці особового рахунку страхувальника ОСОБА_1 за період з
01.01.2004 рок по 16.03.2006 року.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції
виходив з того, що твердження позивача щодо неврегульованості питання про
перерахування коштів за пенсійні внески за 1-й квартал 2005
року, оскільки не внесено відповідних змін до інших законів судом
визнано бути не може, тому що згідно Закону України від 20.12.2001 року «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами» № 2181 який є спеціальним законом з питань оподаткування,
який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування та
внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення. Підпункт 4.4.1 п. 4.4. ст . 4 вищевказаного Закону вказує, що при
конфлікті у разі коли норма закону чи
іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми
різних законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків,
так і контролюючого органу, рішення приймається
на користь платника податків. Виходячи з наведеного суд дійшов до висновку, що
управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м.Харкова не має право на стягнення з
відповідача заборгованості за
період з 01.01.2003 року по 31.01.2006 року по страхових внесках на
загальнообов'язкове пенсійне страхування.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими
висновками суду, оскільки вони не ґрунтуються на нормах права, які регулюють
спірні правовідносини та не відповідають встановленим обставинам справи.

Відповідно до п.17 ст.14 Закону України „Про систему оподаткування”,
збір на обов'язкове державне пенсійне страхування належить до загальнодержавних
податків та зборів, ставки та механізм справляння яких не можуть
встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про
оподаткування.

Ставки, механізм справляння та пільги щодо сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування встановлюється Законом України „Про збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування”.

Статтею
1 Закону України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування”
встановлює перелік осіб, що є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування. Зокрема, відповідно до пунктів 1, 3 ст.1 вказаного Закону, платником
збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні громадські та
інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а
також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують
працю найманих працівників, а також адвокати, їх помічники, приватні нотаріуси,
інші особи, які не є суб'єктами підприємницької діяльності і займаються
діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу.

Крім
того, пунктом 5 статті 1 Закону України „Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування”, встановлено, що платниками збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування є юридичні та фізичні особи, що здійснюють господарські операції.

Аналізуючи наведені вище норми Закону України „Про обов'язкове державне
пенсійне страхування”, колегія суддів зазначає, що обов'язковість сплати збору
на загальнообов'язкове пенсійне страхування не пов'язується із статусом
платника податку, як суб'єкта підприємницької діяльності.

Крім
того, колегія суддів звертає увагу, що стаття 6 Указу Президента України „Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва” встановлює пільги, зокрема, звільнення від сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування суб'єкта малого підприємництва тільки
в сфері його підприємницької діяльності.

Визначення поняття „підприємницька діяльність” дається у статті 42
Господарського кодексу України. За змістом цієї норми, підприємницька
діяльність - це безпосередня самостійна систематична, на власний ризик
діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою
отримання прибутку.

Таким
чином, спір по даній справі не підпадає під правовідносини, що регулюються
Указом Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва”, а є об'єктом регулювання іншого
правового акту - Закону України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування”.

Названий же Закон не встановлює такої пільги, як звільнення від сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне страхування для суб'єктів
підприємницької діяльності, що перейшли на спрощену систему оподаткування, тобто
позивач зобов'язаний сплачувати внески на загальнообов'язкове пенсійне
страхування незалежно від його статусу - знаходження на спрощеній системі
оподаткування.

Крім
того, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції встановивши, що вимога
позивача про сплату відповідачем боргу у судовому порядку не оскаржена та не
скасована, а тому є чинною і підлягає виконанню, дійшов помилкового висновку
щодо відмови в задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції не обґрунтовано не застосував до спірних правовідносин
спеціальний закон, який регулює спірні правовідносини, а саме, Закон України
„Про загальнообов'язкове пенсійне страхування” та не врахував встановлених
обставин справи щодо чинності вимоги позивача про сплату боргу, що призвело до
неправильного вирішення справи, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню,
з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.3 ст.198, п.п.3, 4 ст.202, ч.2 ст.205,
ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м. Харкова - задовольнити.

Постанову
Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2007 року по
справі №2а-497/07 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
позов Управління Пенсійного фонду України у
Фрунзенському районі м. Харкова до
СПДФО ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування у сумі 248,59 грн. - задовольнити.

Стягнути з СПДФО ОСОБА_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_2, проживаючого АДРЕСА_1) на користь Управління
пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м.Харкова (код ЕДРПОУ 22645387,
61082, м.Харків, проспект Московський, 1983, рр 88 ХОУ ВАТ
„Державний Ощадний банк України” МФО 351823) заборгованість по сплаті страхових
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 248
(двісті сорок вісім) гривень 59 копійок.

Постанова набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня складання постанови у повному обсязі, шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий (підпис) Ю.М.Філатов

Судді: (підпис) Н.В. Шевцова

(підпис)
Н.С.Водолажська

З ОРИГІНАЛОМ
ЗГІДНО:

Суддя

Харківського
апеляційного

адміністративного
суду Н.В.Шевцова