Справа № 22-а-2648/2007
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2007-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий по 1-й інстанції: Манюк
Справа № 22-а-2648/07 Господарський суд Львівської області
ряд.ст.зв. № 69
№ 1/320-20/74А
Доповідач: Олендер І.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

10 грудня 2007
року
м. Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду

в
складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Шавеля М.А.,
Пліша М.А.,

при
секретарі
Петлеваній Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові
апеляційну скаргу виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської
області на постанову Господарського суду Львівської області від 05 червня 2007
року по справі № 1/320-20/74А за адміністративним позовом виконавчого комітету
Моршинської міської ради Львівської області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва,
-

в с т а н о в и л
а :

05 червня 2007 року Господарським судом Львівської області прийнято постанову по справі № 1/320-20/74А за адміністративним
позовом виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва, якою
в задоволені позову було відмовлено.

Прийняту
постанову суд першої інстанції мотивував тим, що позивачем не представлено
доказів, які б свідчили про те, що спірна споруда споруджена відповідачем з
істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил.

Вказану
постанову суду в апеляційному порядку оскаржив позивач - виконавчий комітет
Моршинської міської ради Львівської області,
представник якого в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що
оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального права, без врахування всіх обставин справи, а висновки суду
невідповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить постанову скасувати
та постановити нову якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Як на доводи в
своїй апеляційній скарзі представник
позивача покликається на те, що судом не взято до уваги та не надано належної
оцінки тим обставинам, що самовільно споруджена споруда знаходиться за межами
ділянки, що належить відповідачу, без відповідного дозволу, з істотними
порушеннями будівельних норм та правил.

Представник позивача - виконавчого комітету Моршинської міської ради в
судовому засіданні подану апеляційну скаргу підтримав та просить її
задовольнити з підстав вказаних в такій та постановити нову постанову про
задоволення позову.

Представник відповідача -
приватного підприємця - фізичної особи ОСОБА_1. проти доводів апеляційної
скарги заперечила покликаючись на те, що судом першої інстанції спір вирішено
правильно і жодних порушень норм чинного законодавства не допущено, просить
апеляцію відхилити.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта-позивача,
представника відповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що наявно підстави для її задоволення.

Розглядаючи спір
та приймаючи постанову про відмову в задоволені позову, суд першої інстанції
необґрунтовано виходив лише з того, що позивач не довів належним чином те, що
спірна споруда споруджена відповідачем з істотним відхиленням від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням
будівельних норм і правил.

Однак, з таким висновком погодитись не
можна, з наступних підстав, а саме.

Судом першої
інстанції було встановлено, що у відповідача наявно документи, що підтверджують
право використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м.Моршин Львівської області,
а саме відповідно договору купівлі-продажу від 02.02.2003 року він є власником
земельної ділянки площею 0,0350 га з цільовим призначенням земельної ділянки
для обслуговування майстерні по ремонту взуття, що також підтверджується
Державним актом на право власності на земельну ділянку(а.с.34,63-65).

Однак, судом
безпідставно, без послання на конкретні письмові докази зроблено посилання, що
наявно такі документи, яким підтверджується право відповідача на використання
вказаної земельної ділянки для будівництва прибудови до павільйону -
одноповерхової споруди, що є предметом даного адміністративного позову.

При цьому самим
судом першої інстанції вказується, що позивачем було 20.04.2005 року прийнято
рішення № 80, яким надано відповідачу дозвіл лише на реконструкцію павільйону
по ремонту взуття по АДРЕСА_1 в м.Моршині, згідно якого не передбачалось
здійснення спірної прибудови (а.с.31,58-74), та крім того поданий на
затвердження проект не був затверджений у встановленому законом порядку, що
зазначено судом, і відповідачем не оскаржувались дії чи бездіяльність органу
місцевого самоврядування з даного приводу.

Колегія суддів
вважає, що дані обставини встановлені судом першої інстанції, прямо свідчать
про те, що відповідачем було проведено спорудження прибудови до павільйону без
затвердження проекту та без відповідного дозволу на виконання будівельних
робіт, видача якого передбачена Положенням про порядок надання дозволу на
виконання будівельних робіт, що затверджене наказом Держкомбуду від 05.12.2000
року та зареєстроване в МЮ України 25.12.2000 року за № 945/5166, однак судом
першої інстанції даним обставинам не надано належної оцінки.

Крім
того судом першої інстанції встановлено, що Моршинською міською радою прийнято
15.05.2006 року рішення № 74, яким відповідачу надано дозвіл на виготовлення
проекту відведення земельної ділянки для доручення до землеволодіння площею
0,0083 га по вул.І.Франка,27 в м.Моршині, однак не враховано, що дана земельна
ділянка на час розгляду справи перебуває у власності міської ради.

Дані
обставини на думку колегії суддів вказують на підставність покликань позивача,
на те, що відповідач збудував прибудову до павільйону за межами земельної
ділянки по АДРЕСА_1 в м.Моршині розміром 0,0530 га, яка належить відповідачу, і
це стверджуються наявними в справі
письмовими доказами, яким суд першої інстанції не дав належної оцінки.

Так, як
вбачається з Акту від 31 травня 2007 року та схеми земельної ділянки,
(а.с.56-57) встановлено, що межі земельної ділянки по фактичному використанню
не відповідають розмірам земельної ділянки, яка передана у власність
відповідачу згідно із Державним актом на право власності на землю.

Дані обставини
стверджуються зокрема і поданими позивачем додатковими доказами, а саме Актом
Стрийського відділу „Центру ДЗК” № 49 від 25.06.2007 та Схемою до нього
(а.с.91-96) з яких вбачається, що відповідач користується земельною ділянкою
площею 0,0465 га, однак йому належить земельна ділянка площею 0,0350 га, та що
східний кут спірної будівлі на 0,12 м виступає в бік вулиці І.Франка, за межі
земельної ділянки, яка знаходиться у приватній власності відповідача.

Крім того
висновки суду першої інстанції про відсутність доказів, які б свідчили про те,
що спірна споруда споруджена відповідачем з істотним відхиленням від проекту,
що суперечить суспільним інтересам, з істотним порушенням будівельних норм і
правил спростовуються наявними в справі матеріалами.

Так, відповідно
до припису Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого
комітету Моршинської міської ради (а.с.5-6) від 09 листопада 2005 року
вбачається, що ОСОБА_1 здійснив самочинне будівництво одноповерхової споруди
прибудованої до павільйону, що розташований на приватизованій ділянці за
адресою АДРЕСА_1 в м.Моршин без дозвільної документації на будівництво, що
передбачена ст.ст.24,29 Закону України “Про планування і забудову територій” та
Положенням “Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт”, та
його було зобов'язано добровільно знести таку споруду в 30-ти денний строк,
чого ним зроблено в добровільному порядку не було.

Крім того судом
першої інстанції не враховано, що відповідно до Акту від 23 травня 2007 року
“Про відповідність самовільно прибудованого приміщення по АДРЕСА_1 до ДБН” та
доданих до такого матеріалів (а.с.49-55) вбачається, що самочинне будівництво
проведено із значним порушеннями, а саме не витримана протипожежна відстань між
прибудовою відповідача та будівлею підприємця ОСОБА_2, яка повинна бути не
менше 8 м, що є порушенням Додатку 3.1 ДБН 360-92 ** “Планування і забудова
міських і сільських поселень”; будівлю розміщено в охоронній зоні ліній
електропередачі, що суперечить п.8.23* ДБН 360-92**; будівництво прибудови
здійснено на кабельній лінії електрозв'язку всупереч договору (сервітуту) № 21
про обмежене право користування землею від 14 серпня 2002 року.

Колегія суддів
вважає безпідставним покликання суду першої інстанції на ст.24 Закону України
“Про планування і забудову територій”, оскільки Моршинською міською радою не
приймалось рішення про надання відповідачу земельної ділянки для розміщення
спірного об'єкту.

Згідно ч.1
ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України
у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування
може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює)
будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від
її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з
приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Враховуючи
наведене колегія суддів вважає доведеним, що спірна прибудова збудована
відповідачем на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без
належного дозволу, без належно затвердженого проекту, та з істотними
порушеннями будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам, та
оскільки відповідач відмовився добровільно знести самочинно побудовану споруду,
то така підлягає знесенню за рахунок відповідача, який здійснив самочинне
будівництво

Враховуючи
наведене вище колегія суддів вважає, що висновки
суду першої інстанції не відповідають обставинам
справи, а також не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважав встановленими, постанова суду першої інстанції
не ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, не
відповідає вимогам ст.ст.2,10,11,71,72,138,143,159,161-163 КАС України, тому
наявно підстави для її скасування та постановлення нової про задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207
КАС України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу
задовольнити.

Постанову
господарського суду Львівської області від 05 червня 2007 року у справі №
1/320-20/74 А за адміністративним позовом Виконавчого комітету Моршинської
міської ради до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва,
- скасувати.

Позов
виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області задовольнити.

Зобов'язати
фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 знести за свій рахунок самочинно збудовану
прибудову до павільйону споруди (магазин) по АДРЕСА_1 у місті Моршині
Львівської області.

Стягнути з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в користь Виконавчого комітету Моришинської
міської ради 05 грн. 10 коп. сплаченого
судового збору.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі
прийняття постанови в порядку ч.3ст.160 КАС України, протягом того ж строку з
часу складення такої в повному обсязі.

Головуючий:
І.Я.Олендер

Судді:
М.А.Пліш

Р.М.Шавель