Справа № К-5524/06
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2007-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03
жовтня
2007 року м. Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду
України у складі :

Суддів: Бутенка В. І.,

Лиски Т. О. (доповідач),

Панченка О. І.,

Чумаченко Т. А.,

Штульмана І. В.,

провівши
в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи
за скаргою ОСОБА_1 на рішення Державного комітету України у справах національностей та
міграції, за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2004 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2004 року, -

В С
Т А Н
О В И
Л А:

В лютому 2004 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду м.
Києва із скаргою на рішення Державного комітету
України у справах національностей та міграції від 10.11.03 № 496 про
відмову у наданні йому статусу біженця.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2004 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2004 року,
в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся з
касаційною скаргою до Верховного Суду України, який передав її в порядку,
визначеному п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України для вирішення до Вищого адміністративного суду України

У касаційній скарзі на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від
13 квітня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2004
року заявник ставить питання про скасування судових рішень в зв'язку з
неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та
направлення справи на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник є громадянином Шрі-Ланки та
прибув на територію України нелегально 23.04.03 з Туркменістану.

Після прибуття на Україну він
звернувся із заявою про надання йому статуту біженця до Одеської міської
державної адміністрації.

Рішенням Державного комітету
України у справах національностей та міграції від 10.11.03 № 496 йому
відмовлено в наданні статусу біженця у зв'язку з відсутністю обґрунтованих
побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання,
національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної
групи або політичних переконань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди обґрунтовано виходили з того, що
оскаржуване рішення прийняте в межах повноважень, та у відповідності до ст. 10
Закону України «Про біженців», а заявник не надав суду доказів, які свідчать
про факти його переслідування або дискримінаційні заходи з боку влади своєї
держави.

За таких обставин, суди дійшли правильного висновку, що вимоги заявника є
безпідставними, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень є правомірним,
тому обґрунтовано відмовили в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.3
ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу
слід відхилити, оскільки судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, правова
оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст.
2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного
судочинства України, колегія
суддів ,-

У Х В
А Л И
Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 13 квітня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від
12 серпня 2004 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає,
крім випадків, передбачених ст.. 237 КАС України.

Судді :

В.
І. Бутенко

Т.
О. Лиска

О.
І. Панченко

Т.
А. Чумаченко

І.
В. Штульман