Справа № 4-2013/05/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою Житомирської митниці на
ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 квітня 2003 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської області від 25 березня 2004 року у
справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії начальника Житомирської митниці,
-

встановила:

В грудні 2002 року ОСОБА_1
звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій вказував, що за дорученням ОСОБА_2
він придбав за межами України автомобіль "Audi C4". Однак на його
заяву, подану до Житомирської митниці, про проведення пільгового митного
оформлення автомобіля, як для інваліда війни, який має пільги відповідно до
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" він отримав відмову.

Вважаючи вказані дії такими, що
порушують права ОСОБА_2, просив суд визнати їх неправомірними, зобов'язавши
Житомирську митницю пропустити автомобіль на митну територію України та
провести його пільгове митне оформлення.

Рішенням Богунського районного суду
м. Житомира від 18 грудня 2002 року скаргу ОСОБА_1 задоволено та визнано
неправомірними дії начальника Житомирської митниці пов'язані з відмовою в
пропуску на митну територію України належного ОСОБА_2 автомобіля та пільговому
митному його оформленні. Зобов'язано суб'єкта оскарження надати розпорядження
начальнику митного поста "Виступовичі" прийняти та пропустити
вказаний автомобіль на митну територію України для подальшого розмитнення в
пільговому режимі.

Допущено негайне виконання рішення.

Ухвалою судді Богунського районного
суду від 14 березня 2003 року апеляційну скаргу Житомирської митниці залишено
без руху, а ухвалою цього ж суду від 16 квітня 2003 року скарга визнана
неподаною та повернута заявнику.

Ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 25 березня 2004 року апеляційну скаргу Житомирської
митниці залишено без задоволення, а ухвалу районного суду від 16.03.2003 р. -
без змін.

Не погоджуючись із постановленими
по справі судовими рішеннями, Житомирська митниця звернулася до Верховного Суду
України з касаційною скаргою в порядку визначеному ЦПК України 1963 року, в
якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу
Богунського районного суду від 16 квітня 2003 року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 25 березня 2004 року скасувати, а справу направити до
суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної
скарги.

Листом Верховного Суду України від
21.09.2005 р. на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України зазначену касаційну скаргу передано до
Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку касаційного
провадження.

Заслухавши доповідача,
проаналізувавши правильність застосування судами норм процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 211 КАС України,
підставами касаційного оскарження судового рішення є порушення судом норм
матеріального чи процесуального права.

Визнаючи апеляційну скаргу на
рішення суду неподаною та повертаючи її апелянту, суд діяв відповідно до вимог
ст.ст. 139, 294 ЦПК (в редакції 1963 року) та виходив з того, що ні протягом
наданого терміну, ні навіть після його закінчення з 25 березня по 16 квітня
2003 року заявник не усунув недоліків своєї скарги і не заявив клопотання про
продовження встановленого терміну, хоча отримав ухвалу про залишення
апеляційної скарги без руху до спливу цього терміну і, як вбачається зі змісту
скарги, що розглядається, усвідомлював неможливість своєчасного виконання вимог
судді.

В касаційній скарзі представник
суб'єкта оскарження вказує, що ухвалу судді Богунського районного суду м.
Житомира від 14.03.2003 р. митниця отримала 19.03.2003 р. Проте, у зв'язку з
тим, що на час надходження ухвали на адресу Житомирської митниці були
відсутніми відповідальні особи - митниця була позбавлена фактичної можливості у
строк до 25.03.2003 р. усунути недоліки.

Надаючи оцінку зазначеним доводам
касаційної скарги заявника, слід зазначити, що визначений судом строк на
усунення недоліків, суб'єктом оскарження було пропущено з його вини, хоча він
цього й не визнає і на спростування посилається на ту обставину, що у нього
були відсутніми відповідальні особи.

Доводи касаційної скарги не містять
у собі посилань на наявність таких порушень закону, які відповідно до ст.ст.
226-229 КАС України є підставою для скасування судових рішень по даній справі,
як і відсутні підстави для висновку, що судом неправильно застосовані норми
процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Оскаржувані судові рішення
відповідають нормам процесуального права чинним на час розгляду справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити Житомирській митниці у задоволенні її касаційної
скарги.

З урахуванням наведеного та
керуючись ст.ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Житомирської
митниці - залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.
Житомира від 16 квітня 2003 року та
ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 25 березня 2004
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її підписання та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених
ст. 237 КАС України.

Судді: