Справа № 22а-1759/2008
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2008-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-1759/08
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2008 року Київський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді
Бєлової Л.В.,

суддів Бистрик Г.М.,

Малиніна В.В.

при секретарі Гладишко О.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною
скаргою позивача - ОСОБА_1 на постанову Таращанського районного суду
Київської області від 29 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці і соціального захисту населення Таращанської
райдержадміністрації Київської області про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення, -

В С Т А
Н О В И В :

У квітні 2007 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до
Таращанського районного суду Київської області з позовом до управління праці і
соціального захисту населення Таращанської райдержадміністрації Київської
області про стягнення недоотриманих сум
одноразової допомоги на оздоровлення на його
користь у сумі 3471, 60 грн. за 2003, 2004, 2005 роки, та 173,58 грн. за
надання йому юридичної допомоги, що становить 5 % ціни позову, а всього 3645,18
грн.

07.05.2007 року до Таращанського районного суду Київської
області надійшло письмове клопотання від позивача про збільшення позовних
вимог, в якому він просив стягнути з управління праці і соціального захисту
населення Таращанської райдержадміністрації Київської області на його користь
6091, 50 грн. недоотриманих ним сум грошової допомоги на оздоровлення за
2000-20005 роки, та 304, 57 грн. за надання йому юридичної допомоги, що
становить 5 % ціни позову, а всього 6396,07 грн.

Постановою Таращанського районного суду Київської області
від 29 травня 2007 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково:

- стягнуто
з управління праці і соціального захисту населення Таращанської
райдержадміністрації Київської області на користь ОСОБА_1 921 (дев'ятсот
двадцять одну гривню) грн. щорічної одноразової грошової допомоги на
оздоровлення за 2005 рік та 46, 05 грн витрат на правову допомогу.

- в
решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає що
оскаржуване рішення в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення за
2000-2004 роки постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального
права, а тому просить його скасувати в частині відмови позивачу у стягненні
щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2004 роки і винести нову постанову
якою задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Суддя-доповідач - Бєлова Л.В.

Справа в апеляційній інстанції №22а - 4501/07
Перереєстровано на 22-а-1759/08

Головуючий в першій інстанції - Василенко О.М.

Справа в першій інстанції № 2-а-77/2007 р.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так,
судом першої інстанції встановлено що позивач є особою евакуйованою із зони
відчуження у 1986 році. Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року він як особа евакуйована із зони відчуження
у 1986 році має право на виплату щорічної одноразової допомоги на оздоровлення
в розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Також,
судом першої інстанції встановлено що 23.09.2003 року відповідач виплатив
позивачеві щорічну допомогу на оздоровлення за 2003 рік в розмірі 15,70 грн.;
21.09.2004 року - в розмірі 15,70 грн.; 11.03.2005 року - 15, 70 грн.;
12.09.2005 року - 59,30 грн., а всього за 2005 рік - 75 грн. Виплата зазначеної
грошової допомоги проведена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 року № 836»Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період до 2005 року, та Постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» -
за період з 2005 року.

Задовольняючи
позов частково, та стягуючи з відповідача - Управління праці та соціального
захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської
області на користь ОСОБА_1 921 (дев'ятсот двадцять одну гривню) грн. щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення недоотриману ним за 2005 рік та 46,05 грн.
витрат на правову допомогу, - суд першої
інстанції виходив з наступного.

Верховною Радою України неодноразово змінювався розмір
мінімальної заробітної плати, щорічно затверджувався новий державний бюджет.
Оскільки ні Верховна Рада, ні Кабінет Міністрів України в подальшому будь-яких
рішень з цих питань не приймали, виходячи з пріоритетності законів над
урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору, підлягають
застосуванню норми ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року з наступними
змінами та доповненнями. Таким чином, посилання на вищезазначені постанови
представника відповідача та їх застосування при визначенні розміру щорічної
допомоги на оздоровлення є безпідставним.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, - про
стягнення з відповідача сум щорічної одноразової допомоги на оздоровлення
недоотриманих ним за 2000, 2001, 2002, 2003, 2004 роки, суд першої інстанції виходив з того що
позивачем пропущено строки звернення до суду з позовом щодо вказаних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції погоджується виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 99 КАС України, -
адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно
до ч. 1 ст. 100 КАС України - пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на
цьому наполягає одна із сторін.

Так, з
матеріалів справи, а саме з протоколу судового засідання суду першої інстанції
від 29 травня 2007 року видно що відповідач наполягає на застосуванні наслідків
пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом щодо позивача.
(а.с. 33)

Керуючись
вказаними статтями КАС України, суд першої інстанції правильно дійшов до
висновку стосовно того що вимоги позивача та його представника провести виплату
грошової допомоги за 2000, 2001, 2002, 2003, 2004 роки є безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає що постанова Таращанського районного суду Київської області від
29 травня 2007 року ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді
всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим підстав її скасування не вбачається.

Так, відповідно
до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Керуючись
ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача -
ОСОБА_1 на постанову Таращанського районного суду Київської області від 29
травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці і соціального
захисту населення Таращанської райдержадміністрації Київської області про
стягнення недоотриманих сум одноразової
допомоги на оздоровлення - залишити без
задоволення.

Постанову Таращанського
районного суду Київської області від 29 травня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя

Судді