Справа № К-5284/06
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2007-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
жовтня 2007 року м. Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду
України у складі :

Суддів: Бутенка В. І.,

Лиски Т. О. (доповідач),

Панченка О. І.,

Сороки М. О.,

Штульмана І. В.,

провівши
в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи
за позовом ОСОБА_1 до Галицького районного суду м. Львова та судді цього ж суду
Шумської Надії Львівни про визнання бездіяльності неправомірною, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу судді Апеляційного суду Львівської області від 06 травня 2005 року, -

В С
Т А Н
О В И
Л А:

У квітні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Львівської
області з позовом до Галицького
районного суду м. Львова та судді цього ж суду Шумської Н. Л. про визнання
бездіяльності неправомірною.

Ухвалою судді Апеляційного суду Львівської області від 06 травня 2005 року
відмовлено в прийнятті позову на підставі п. 1 ч. 2 ст. 136 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до
Верховного Суду України, який передав її в порядку, визначеному п. 10
Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України для вирішення до Вищого адміністративного суду України.

У касаційній скарзі на ухвалу судді Апеляційного суду Львівської області
від 06 травня 2005 року ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали в зв'язку
з неправильним застосуванням норм процесуального права та постановлення нової
ухвали про прийняття скарги до розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Оскаржувана ухвала постановлена до набрання чинності Кодексом
адміністративного судочинства України, а тому суд касаційної інстанції
перевіряє додержання норм процесуального права, що діяли під час розгляду
справи.

Відповідно до ст.. 55 Конституції України, ст.. 248-3 ЦПК України та п. 1,4
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03. 12. 1997 р. № 13 «Про
практику розгляду судами справ за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність
органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних, посадових
і службових осіб у сфері управлінської діяльності, які порушують права та
свободи громадян», до суду можуть бути оскаржені лише ті рішення, дії чи
бездіяльність посадових і службових осіб органів судової влади, що належать до
сфери управлінської діяльності.

Згідно з ст. ст. 126, 129 Конституції України судді при здійснені
правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Вплив на них у будь-який спосіб
забороняється. Рішення суду і відповідно дії чи бездіяльність суддів у питаннях
здійснення правосуддя оскаржуються лише в порядку, визначеному ст. 129
Конституції України та законодавством про судочинство.

Зі змісту наведених положень вбачається, що рішення суду і відповідно дії
або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя (пов'язані з
підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях, зверненням рішення до
виконання) можуть оскаржуватися у встановленому законом апеляційному та касаційному
порядку, а не шляхом їх оскарження до суду першої інстанції, оскільки це
порушувало б конституційний принцип незалежності суддів і заборону втручання у
вирішення справи незалежним судом. Рішення суду (дії чи бездіяльність суддів)
оскаржуються лише в порядку, визначеному ст. 129 Конституції України та главами
40, 41 ЦПК України.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може
бути відповідачем або іншою особою, яка бере участь у цивільній справі. Це
можливо лише у випадках, коли суд (суддя) виступає як звичайна установа
(особа), а не як орган (особа), що здійснює правосуддя. Заяви та скарги,
спрямовані на притягнення суду (судді) як відповідача, не підлягають розгляду в
суді, оскільки законом передбаченні інший механізм усунення помилок і
недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви ОСОБА_1, вона зводиться до
оскарження дій судді Галицького районного суду м. Львова Шумської Н.Л. щодо
невидачі йому копії рішення суду до вступу його в законну силу.

За таких обставин, відмовляючи в прийнятті скарги на підставі п. 1 ст. 136
ЦПК України, суд дійшов правильного висновку, що скарга не підлягає розглядові
в судах.

Відповідно до ч.3
ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу
слід відхилити, оскільки ухвала суду апеляційної інстанцій постановлена з
додержанням норм процесуального права, а
доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.
2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного
судочинства України, колегія
суддів ,-

У Х В
А Л И
Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу судді Апеляційного суду
Львівської області від 06 травня 2005 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст.. 237 КАС
України.

Судді :

В.
І. Бутенко

Т.
О. Лиска

О.
І. Панченко

М.
О. Сорока

І.
В. Штульман