Справа № 22а-3046/2007
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2007-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст. Б
обрик Г.Й.
Справ
а № 22а-3046/07
Господарський суд Закарпа
тської обл. (№ 9/127)
Рядок стат
звіту № 69
Доповідач: Шавель Р.М.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2007 року

м.Львів

Колегія суддів Львівськог
о апеляційного адміністрати
вного суду в складі:
головуючого - судді Шавел
я Р.М.,
суддів Оленд
ера І.Я. та Пліша М.А.,
при секретарі Сют
ик Н.І.,

розглянувши у відкритому с
удовому засіданні апеляційн
у скаргу Закарпатського обла
сного відділення Фонду соціа
льного захисту інвалідів на
постанову господарського су
ду Закарпатської області від
06.07.2007р. у справі за позовом Зака
рпатського обласного відділ
ення Фонду соціального захис
ту інвалідів до Приватного п
ідприємства /ПП/ «Саламандра
» про стягнення адміністрати
вно-господарських санкцій за
недотримання нормативу робо
чих місць, призначених для пр
ацевлаштування інвалідів, та
пені, -

в с т а н о в и л а:o:p>/o:p>
o:p> /o:p>
11.06.2007р. позивач Закарпатськ
е обласне відділення Фонду с
оціального захисту інваліді
в звернувся до суду з позовом
, в якому просить стягнути з ві
дповідача Приватного підпри
ємства «Саламандра» адмініс
тративно-господарські санкц
ії за недотримання нормативу
робочих місць, призначених д
ля працевлаштування інвалід
ів, в сумі 5974 грн. та пеню в розмі
рі 88 грн., в всього 6062 грн. (а.с.2).
Позовні вимоги обґрунтова
ні тим, що відповідачем подан
о звіт форми № 10-ПІ річна “Звіт
про зайнятість та працевлаш
тування інвалідів на 2006 рік”, і
з змісту якого слідує, що оста
нній не виконав вимоги ст.19 За
кону України “Про основи соц
іальної захищеності інвалід
ів в Україні”, а саме: замість
чотирьох інвалідів, які пови
нні працювати на підприємств
і, працевлаштованими є лише т
роє. За таких обставин позива
ч повинен був самостійно в ст
рок до 15 квітня року, наступно
го за роком, в якому відбулося
порушення, розрахувати та сп
латити адміністративно-госп
одарські санкції в розмірі с
ередньої річної заробітної п
лати на відповідному підприє
мстві.
Окрім цього, відповідно до с
т.15 вищевказаного Закону пору
шення термінів сплати адміні
стративно-господарських сан
кцій тягне за собою нарахува
ння пені, яка обчислюється ви
ходячи з 120 відсотків річних о
блікової ставки НБУ, що діяла
на момент сплати, нараховано
ї на повну суму недоїмки за ве
сь її строк.

Постановою господарського
суду від 06.07.2007р. у задоволенні а
дміністративного позову від
мовлено за безпідставністю (
а.с.30-33).

Не погодившись з винесеним
судовим рішенням, постанову
суду оскаржив позивач Закар
патське обласне відділення Ф
онду соціального захисту інв
алідів, який покликаючись на
порушення судом норм матері
ального права, що призвело до
неправильного вирішення спр
ави, просить суд апеляційної
інстанції скасувати постано
ву суду першої інстанції та п
рийняти нову постанову, якою
заявлений позов задоволити
(а.с.35)
Апелянт вказує, що згідно вс
тановленого ст.19 Закону Украї
ни “Про основи соціальної за
хищеності інвалідів в Україн
і” нормативу робочих місць д
ля працевлаштування інвалід
ів у розмірі чотирьох відсот
ків від середньооблікової чи
сельності штатних працівник
ів облікового складу за рік у
позивача повинні були працю
вати чотири інваліди, фактич
но працевлаштованими є лише
троє осіб, через що відповіда
ч зобовязаний сплатити зая
влену суму адміністративно-г
осподарських санкцій.
При винесенні постанови су
д помилково покликався на не
чинну редакцію ч.1 ст.18 Закону У
країни “Про основи соціально
ї захищеності інвалідів в Ук
раїні”; останнім не врахован
о, що органи зайнятості лише с
прияють працевлаштуванню і н
е мають дану функцію за обов
язок. В той же час ст.19 наведено
го Закону прямо зобовязує
підприємства, станови, орган
ізації самостійно здійснюва
ти працевлаштування інвалід
ів у рахунок нормативу робоч
их місць.
Подання звітів форми 3-ПН є о
бовязком підприємства та ж
одним чином не слугує підста
вою для звільнення підприємс
тва від сплати адміністратив
но-господарських санкцій за
недотримання нормативу робо
чих місць, призначених для пр
ацевлаштування інвалідів.

Заслухавши суддю-доповіда
ча, перевіривши матеріали сп
рави та апеляційну скаргу в м
ежах наведених у ній доводів
, колегія суддів дійшла висно
вку, що апеляційна скарга під
лягає до часткового задоволе
ння, з наступних підстав.

Згідно вимог Закону Україн
и № 875-ХІІ від 21.03.1991р. «Про основи с
оціальної захищеності інвал
ідів в Україні»:
ст.19 - для підприємств, устано
в, організацій, у томучислі пі
дприємств, організацій грома
дських організацій інваліді
в, фізичних осіб, які використ
овують найману працю, устано
влюється норматив робочих мі
сць для працевлаштування інв
алідів у розмірі чотирьох ві
дсотків середньооблікової ч
исельності штатних працівни
ків облікового складу за рік
, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у
кількості одного робочого м
ісця.
Підприємства, установи, ор
ганізації, у тому числі підпр
иємства, організації громадс
ьких організацій інвалідів,
фізичні особи, які використо
вують найману працю, самості
йно розраховують кількість р
обочих місць для працевлашту
вання інвалідів відповідно д
о нормативу, встановленого ч
астиною першою цієї статті, і
забезпечують працевлаштува
ння інвалідів. При розрахунк
ах кількість робочих місць о
круглюється до цілого значен
ня.
ст.20 - підприємства, установи
, організації, у тому числіпід
приємства, організації грома
дських організацій інваліді
в, фізичні особи, які використ
овують найману працю, де сере
дньооблікова чисельність пр
ацюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, пер
едбаченим статтею 19 цього Зак
ону, щороку сплачують відпов
ідним відділенням Фонду соці
ального захисту інвалідів ад
міністративно-господарські
санкції, сума яких визначаєт
ься в розмірі середньої річн
ої заробітної плати на відпо
відному підприємстві, устано
ві, організації, у тому числі п
ідприємстві, організації гро
мадських організацій інвалі
дів, фізичної особи, яка викор
истовує найману працю, за кож
не робоче місце, призначене д
ля працевлаштування інвалід
а і не зайняте інвалідом. Для п
ідприємств, установ, організ
ацій, у тому числі підприємст
в, організацій громадських о
рганізацій інвалідів, фізичн
их осіб, на яких працює від 8 до
15 осіб, розмір адміністративн
о-господарських санкцій за р
обоче місце, призначене для п
рацевлаштування інваліда і н
е зайняте інвалідом, визнача
ється в розмірі половини сер
едньої річної заробітної пла
ти на відповідному підприємс
тві, в установі, організації, у
тому числі підприємстві, орг
анізації громадських органі
зацій інвалідів, у фізичної о
соби, яка використовує найма
ну працю.
Порушення термінів сплат
и адміністративно-господарс
ьких санкцій тягне за собою н
арахування пені. Пеня обчисл
юється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Нац
іонального банку України, що
діяла на момент сплати, нарах
ованої на повну суму недоїмк
и за весь її строк.

Відмовляючи в задоволенні
позову, суд першої інстанції
вірно виходив з того, що відпо
відач поданими матеріалами с
прави підтвердив, що ним вжив
алися залежні від нього захо
ди для працевлаштування інва
лідів у кількості, що відпові
дає встановленому законом но
рмативу, з якого залишився не
працевлаштованим лише один
інвалід.
Про наявність на підприємс
тві вакантного робочого місц
я відповідач інформував у вс
тановленому порядку Виногра
дівський районний центр зайн
ятості шляхом подання щоміся
чних звітів форми 3-ПН про наяв
ність вільних робочих місць
(вакантних посад) та про потре
бу в працівниках (а.с.9-11).
Також ПП «Саламандра» у спі
рному періоді зверталася до
Олешинської сільської ради з
приводу працевлаштування ін
валідів, згідно відповіді як
ої за 2006 рік не було зареєстров
ано звернень громадян-інвалі
дів з приводу працевлаштуван
ня (а.с.13).

Окрім наведеного, відповід
но до ч.3 ст.20 Закону України № 875-
ХІІ від 21.03.1991р. «Про основи соці
альної захищеності інваліді
в в Україні» сплату адмініст
ративно-господарських санкц
ій і пені підприємства, устан
ови, організації, у тому числі
підприємства, організації г
ромадських організацій інва
лідів, фізичні особи, які вико
ристовують найману працю, пр
оводять відповідно до закону
за рахунок прибутку, який зал
ишається в їх розпорядженні
після сплати всіх податків і
зборів (обовязкових плате
жів).
Між тим, позивач не надав су
ду доказів того, що відповіда
ч має в 2006 році прибуток, з яког
о мали бути здійснені відрах
ування коштів на створення р
обочих місць, призначених дл
я працевлаштування інваліді
в, і на здійснення заходів щод
о їх соціально-трудової та пр
офесійної реабілітації.

Колегія суддів вважає за не
обхідне зазначити, що у винес
еній постанові суд покликавс
я на нечинну на час розгляду с
прави редакцію ч.1 ст.18 Закону У
країни № 875-ХІІ від 21.03.1991р. «Про ос
нови соціальної захищеності
інвалідів в Україні», згідно
якої працевлаштування інвал
ідів здійснюєтьсяцентральн
им органом виконавчої влади
з питань праці та соціальної
політики, органами місцевог
о самоврядування, громадськи
ми організаціями інвалідів,
яка Законом України № 3483-IV від 23.
02.2006р. змінена, положення про ор
гани працевлаштування виклю
чені, а центри зайнятості лиш
е сприяють працевлаштуванню
і не мають дану функцію за обо
вязок.
Таким чином, з мотивувальн
ої частини постанови суду пе
ршої інстанції слід виключит
и помилкове покликання на не
чинну редакцію ч.1 ст.18 Закону У
країни № 875-ХІІ від 21.03.1991р. «Про ос
нови соціальної захищеності
інвалідів в Україні», яка змі
нена Законом України № 3483-IV від
23.02.2006р.

Однак вказаними органами і
нваліди в цілях сприяння їх п
рацевлаштування до позивача
не направлялися, і не було без
посереднього звернення інва
лідів до відповідача з метою
їх працевлаштування; останн
ій також не відмовляв їм у пра
цевлаштуванні.
За змістом ст.18 цього Закону
забезпечення прав інваліда
на працевлаштування та оплач
увану роботу, в тому числі з ум
овою про виконання роботи вд
ома, здійснюється шляхом її б
езпосереднього звернення до
підприємств, установ, органі
зацій чи до державної служби
зайнятості.
Інвалід, який не досяг пенсі
йного віку, не працює, але бажа
є працювати, має право бути за
реєстрованим у державній слу
жбі зайнятості як безробітни
й. Рішення про визнання інвал
іда безробітним та взяття йо
го на облік для працевлаштув
ання приймається центром зай
нятості за місцем проживання
інваліда на підставі подани
х ним рекомендацій МСЕК та ін
ших передбачених законодавс
твом документів. Державна сл
ужба зайнятості здійснює пош
ук підходящої роботи відпові
дно до рекомендацій МСЕК, ная
вних у інваліда кваліфікації
та знань з урахуванням його п
обажань.
Також наведений Закон не мі
стить норм, які б встановлюва
ли зобовязання підприємс
тва самостійно шукати праців
ників-інвалідів і відповідал
ьність за відсутність таких
працівників у звязку з від
сутністю заяв про прийняття
на роботу таких працівників.

Відповідно до ст.ст.216, 218 ГК Ук
раїни учасник господарських
відносин відповідає за неви
конання або неналежне викона
ння господарського зобовя
зання чи порушення правил зд
ійснення господарської діял
ьності, якщо не доведе, що ним
вжито усіх залежних від ньог
о заходів для недопущення го
сподарського правопорушенн
я.
ПП «Саламандра» інформува
ло районний центр зайнятості
як орган, уповноважений здій
снювати функції з приводу пр
ацевлаштування, шляхом подан
ня щомісячних звітів про ная
вність вакантних робочих міс
ць для інвалідів, а також лист
ами повідомляло інші органи,
які згадуються у вищевказан
ому Законі (а.с.8, 12, 13, 19-27).

Отже, відповідач під час роз
гляду справи не довів обґрун
тованості стягнення з відпов
ідача адміністративно-госпо
дарських санкцій за недотрим
ання нормативу робочих місць
, призначених для працевлашт
ування інвалідів, та пені, не п
редставив належні докази, як
і б свідчили про невжиття або
неналежне вжиття заходів дл
я працевлаштування інваліда
.

Відповідно до ст.201 КАС Украї
ни однією з підстав для зміни
постанови або ухвали суду пе
ршої інстанції є правильне п
о суті вирішення справи чи пи
тання, але із помилковим заст
осуванням норм матеріальног
о чи процесуального права.
З огляду на викладене, суд п
ершої інстанції правильно по
суті вирішив справу, однак по
милкового застосував положе
ння попередньої редакції ч.1 с
т.18 Закону України № 875-ХІІ від 21.
03.1991р. «Про основи соціальної з
ахищеності інвалідів в Украї
ні», яка змінена Законом Укра
їни № 3483-IV від 23.02.2006р., через що пост
анову суду першої інстанції
слід змінити шляхом виключен
ня з мотивувальної частини п
окликання суду на нечинну ре
дакцію ч.1 ст.18 Закону України №
875-ХІІ від 21.03.1991р. «Про основи соц
іальної захищеності інвалід
ів в Україні».
В решті постанова суду ухва
лена з додержанням норм мате
ріального та процесуального
права, доводи апеляційної ск
арги не спростовують висновк
ів постанови суду, а тому підс
тави для її скасування чи змі
ни відсутні.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.94, 195, п.2 ч
.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.201, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КА
С України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу За
карпатського обласного відд
ілення Фонду соціального зах
исту інвалідів задоволити ча
стково.
Змінити постанову господа
рського суду Закарпатської о
бласті від 06.07.2007р. в частині мот
ивів відмови у задоволенні п
озову та виключити з мотивув
альної частини постанови пок
ликання на нечинну на час роз
гляду справи редакцію ч.1 ст.18 З
акону України “Про основи со
ціальної захищеності інвалі
дів в Україні”, залишивши в ре
шті постанову суду без змін.

Постанова апеляційного су
ду набирає законної сили з мо
менту її проголошення, але мо
же бути оскаржена у касаційн
ому порядку шляхом подачі ка
саційної скарги безпосередн
ьо до адміністративного суду
касаційної інстанції протяг
ом одного місяця з дня набран
ня постановою законної сили.

Головуючий:

Р.М.Шавель

Судді:

І.Я.Олендер

М.А.Пліш