Справа № 22-а-240/2008
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2008-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22-а- 24008
Головуючий 1 інстанції:Безрук Т.М.
Ухвала

Іменем України

13 лютого 2008 року

м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Подобайло З.Г., Григоров А.М.

за участю
секретаря судового засідання - Спесивцевої О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Лубенської ОДПІ на постанову господарського суду
Полтавської області від 12.07.2007 року
по справі № 19/353

за
позовом ПП ОСОБА_1

до Лубенської ОДПІ

про скасування
податкових повідомлень - рішень

встановила
:

Позивач, ПП ОСОБА_1, звернувся до
суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Лубенської ОДПІ від 28.03.2006р. № /0, від 23.06.2006р. №
/1, від 11.09.2006р. № /2 та від 17.01.2007р. №
/3, якими визначено податкові зобов'язання в сумі 9672,00 грн., у
тому числі 6448,00 грн. податку на додану вартість та 3224,00 грн. штрафної
(фінансової) санкції (в редакції заяви про зміну позовних вимог від
22.01.2007р.-т.1 а.с.121).

Постановою
господарського суду Полтавської області
від 12.07.2007 року по справі № 19/353 за позовом ПП ОСОБА_1до Лубенської ОДПІ
про скасування податкових повідомлень - рішень, позовні вимоги задоволено.

На
зазначену постанову Лубенською ОДПІ подана
апеляційна скарга. Скаржник вважає , що постанова суду першої інстанції не
відповідає фактичним обставинам справи та прийнята з порушенням норм
матеріального права. Тому , просить суд апеляційної інстанції постанову
господарського суду Полтавської області
від 12.07.2007 року по справі № 19/353 скасувати та у задоволенні позову
відмовити.

ПП
ОСОБА_1. в своїх запереченнях на
апеляційну скаргу просить суд апеляційної інстанції в задоволенні апеляційної
скарги відмовити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши
суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги,
постанову суду першої інстанції,
розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом
першої інстанції було встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції
, що за результатом планової виїздної перевірки з питань своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати приватним підприємцем ОСОБА_1.
податків і зборів за період з 01.01.2003р. по 31.12.2006р. Лубенською об'єднаною
державною податковою інспекцією складено акт від 16.03.2006р. №000205, яким
встановлені порушення позивачем п.9.8 ст. 9 Закону України "Про податок на
додану вартість". А саме в п.2.2 акту (т.1 а.с.12) зазначено, що при
анулюванні реєстрації платника ПДВ позивач при поданні декларації з ПДВ за
останній звітній період не визнав умовний продаж товарів, стосовно яких був
нарахований податковий кредит у минулих періодах, в результаті чого відбулося
заниження податкових зобов'язань з ПДВ на суму 6448,00 грн. по строку сплати
01.12.2005р.

На
підставі вищевказаного акту перевірки згідно з пп. "а" п.4.2.2. ст.4
та пп. 17.1.9 п.7.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами" від 21.12.2003р. №2181-111 та відповідно до п.9.8 ст. 9 Закону
України "Про податок на додану вартість" Лубенською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення від 28.03.2006р. № /0, яким позивачеві
визначено податкові зобов'язання в сумі 9672,00 грн., у тому числі 6448,00 грн.
податку на додану вартість та 3224,00 грн. штрафної (фінансової) санкції.

Скарги
позивача, подані в порядку апеляційного узгодження податкового зобов'язання до
Лубенської ОДПІ, ДПА у Полтавській області, ДПА України залишені без задоволення,
в зв'язку з чим Лубенською ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення від
23.06.2006р. № /1, від 11.09.2006р. № /2 та від
17.01.2007р. № /3 про повторне визначення позивачеві податкового
зобов'язання в сумі 9672,00 грн., у тому числі 6448,00 грн. податку на додану
вартість та 3224,00 грн. штрафної (фінансової) санкції.

Позивачем
оспорюються вказані податкові повідомлення-рішення з тих мотивів, що
відповідачем безпідставно донараховано суми податку та штрафних санкцій, оскільки
зазначений в акті перевірки залишок товару в грошовому виразі виведений
податковою розрахунковим способом без посилання на первинні документи
бухгалтерського та податкового обліку і фактично не відповідає даним такого
обліку. Як зазначає позивач за підсумками інвентаризації станом на 01.11.2006р.
залишок товарів фактично склав 1396,87 грн.

Як
свідчать матеріали справи та визнається сторонами (за п.3 ст.72 КАС України)
позивач - ПП ОСОБА_1. протягом періоду перевірки з січня 2005р. перебував на
спрощеній системі оподаткування, про видано свідоцтво про сплату єдиного
податку. 26.04.2005р. позивач був зареєстрований як платник податку на додану
вартість (свідоцтво №НОМЕР_1), 01.11.2005р. позивач виключений з реєстру
платників ПДВ (т.1 а.с.125-131).

Відповідно
до п.9.8 ст. 9 Закону України "Про податок на додану вартість" (в
редакції станом на грудень 2005р.) при анулюванні реєстрації останнім
податковим періодом вважається період, який розпочинається від дня, наступного
за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем такого
анулювання.

Платник
податку, в обліку якого на день анулювання реєстрації знаходяться товарні
залишки або основні фонди, стосовно яких був нарахований податковий кредит у
минулих або поточному податкових періодах, зобов'язаний визнати умовний продаж
таких товарів за звичайними цінами та відповідно збільшити суму своїх
податкових зобов'язань за наслідками податкового періоду, протягом якого
відбувається таке анулювання.

Відповідно
до підп.7.7.1. п.7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану
вартість" (в редакції станом на грудень 2005р.) сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як
різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та
сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При
позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені
законом для відповідного податкового періоду.

При
від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як
свідчать матеріали справи, додатки до акту перевірки та пояснення відповідача,
визначення суми зобов'язання здійснено податковою розрахунковим методом.
Залишок товару на 01.11.2005р. визначався ревізорами ОДПІ як різниця між
вартістю придбаного товару в сумі 227 490,00 грн. (в т.ч. ПДВ) та вартістю
реалізованого товару в сумі 188804,00 грн. При цьому вартість придбаного товару
без податкових накладних в зв'язку з відсутністю відповідних документів
визначена податковою в цінах реалізації (на підставі даних щодо реалізації
цього товару). При цьому документальних доказів в підтвердження вказаних у акті
рівнозначності сум вартості придбаного товару відповідачем суду не надано.

Колегія
суддів погоджується з тим, що відповідачем не вірно було визначено залишок
товару на 01.11.2005р. в сумі 38 686,00 грн., оскільки для його розрахунку були
враховані різні категорії цін (ціна реалізації та ціна придбання).

Крім
того, суд першої інстанції вірно зазначив , що товарні залишки на потрібну дату
визначаються шляхом проведення інвентаризації.

Згідно
акту інвентаризації від 01.11.2005р. встановлено наявність товарних залишків на
загальну суму 1396,87 грн. Зазначений акт надавався податковій під час
перевірки, що засвідчено відповідним описом від 18.05.2006р. (т.1 а.с.28).
Відповідачем вказаний акт не спростований, підстав неврахування його даних при
проведенні перевірки не наведено.

Відповідно
до висновку судово-економічної експертизи №163 від 07.05.2007р., призначеної по
даній справі судом першої інстанції, при дослідженні встановлено, що сума
залишку товару на 01.11.2005р. в розмірі 38 686,00 грн. визначена Лубенською
ОДПІ невірно; склад податкового кредиту повністю підтверджується податковими
накладними, а особливості ведення податкового обліку при спрощеній системі
оподаткування не дають змогу достовірно визначити наявність залишків ТМЦ;
висновки акту перевірки від 16.03.2006р. стосовно визначення податкових
зобов'язань з податку на додану вартість приватного підприємця ОСОБА_1. за
період з 21.04.2005р. по 01.11.2005р. в сумі 6448,00 грн. документально не
підтверджується та не відповідають чинному законодавству.

При цьому
експертом зазначено, що в ході проведеного дослідження визначений податковою
обсяг придбаних товарів не підтверджується документально. Обсяги придбаного
товару без податкових накладних в сумі 48 992,00 грн., визначені ревізорами
ОДПІ у цінах реалізації (продажу). В яких цінах визначено перевіряючими залишок
товару на 01.11.2005р. в сумі 38 686,00 грн. в ході проведеного дослідження
встановити не було можливості.

Колегія
суддів вважає , що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що визначення у
спірних податкових повідомленнях-рішеннях податкового зобов'язання з податку на
додану вартість приватного підприємця ОСОБА_1. за період з 21.04.2005р. по
01.11.2005р. в сумі 6448,00 грн. документально не підтверджується та не
відповідає чинному законодавству, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а
податкові повідомлення - рішення від 28.03.2006р. № /0, від
23.06.2006р. № /1, від 11.09.2006р. № /2 та від
17.01.2007р. № /3 підлягають скасуванню.

Колегія
суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних
вимог.

Враховуючи
вищенаведене, доводи апеляційної скарги є помилковими.

За таких
обставин суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи
вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю із висновком
суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені правильно, докази
досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального
і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому
судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Лубенської ОДПІ залишити без
задоволення.

Постанову
господарського суду Полтавської області від 12.07.2007 року по справі № 19/353
залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку
протягом місяця з дня набрання ухвалою законної сили, шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний
текст виготовлено та підписано 18 лютого 2008р.

Головуючий Сіренко
О.І.

Судді
Подобайло З.Г.

Григоров А.М..