Справа № 2а-1666/2007
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2007-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-1666/07
жовтня 2007 року Харківський окружний
адміністративний суд
головуючого - судді Ральченка І.М.
суддя -
суддя - Курило
відповідача Державної судової адміністрації України та третьої особи
Територіального управління державної судової адміністрації в Харківській
області - Вараксіній Я.О.
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України та
Державного казначейства України, третя особа:
Територіальне управління державної судової адміністрації в Харківській
області про стягнення заборгованості по
заробітній платі, яка виникла внаслідок незаконного стягнення прибуткового
звернулася до суду із позовом у якому просила стягнути з Міністерства фінансів
України в особі державного казначейства України на її користь втрату частини
заробітної плати, пов'язаної з незаконним утриманням податку відповідно до
Закону України „ Про податок з доходів фізичних осіб ” в розмірі
Лозівського міськрайонного суду Харківської області з 11 липня 1983 року,
особливий статус судді, гарантії його незалежності визначаються Конституцією
України і законами, зокрема Законом України „Про статус суддів”. Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності
суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного
правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом. З
прийняттям Закону України від 22 травня 2003 року № 889 „Про податок з доходів
фізичних осіб” заробітна плата суддів підлягає обкладенню податком з доходів
фізичних осіб. З 1 січня 2004 року з її
заробітної плати стягується прибутковий податок, що суперечить ст.. 130, 129
Конституції України та ст. 11, 44, 45 Закону України „Про статус суддів”.
Конституційний Суд України рішенням від 18 червня 2007 року (справа №
1-23/2007) визнав неконституційним положення Закону України „Про державний
бюджет України на 2007 рік” від 19 грудня 2006 року щодо гарантій незалежності
суддів, однак зазначені вимоги чинного законодавства України стосовно заборони
зниження матеріального забезпечення суддів порушуються. На думку позивачки,
внаслідок недотримання заборони зниження матеріального забезпечення суддів
порушені вимоги законодавства та з її заробітної плати незаконно утримані суми
прибуткового податку у 2004 році на суму 3833,84 грн., у 2005 році- 3664,68
Міністрів України від 20 січня 2004 року № 22-р „Деякі питання оплати праці
суддів”, яким передбачено порядок проведення суддям компенсаційних виплат
втрати частини заробітку, пов'язаної зі справленням податку за Законом України
„Про податок з доходів фізичних осіб” натомість згідно з кошторису ТУ ДСА в
Харківській області затвердженого на 2004 рік, кошти на компенсацію суддям
втрати частини заробітку, пов'язаної із стягненням податку, не передбачені.
Державна судова адміністрація України в межах наданих їй повноважень протягом
2004 року жодних змін до кошторису ТУ ДСА в Харківській області стосовно компенсації втрати частини заробітку суддів
від сплати податку не вносила та не забезпечила належний рівень оплати праці
суддів.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, надала суду заяву у якій
просили розглядати справу за без її участі.
відповідача Державної судової адміністрації та третьої особи з боку відповідача
Територіального управління державної судової адміністрації - завідуюча сектором
організації діяльності служби судових розпорядників, соціального забезпечення
незалежності та безпеки суддів територіального управління державної судової
адміністрації в Харківській області Вараксіна Я.О. проти позову заперечувала,
просила відмовити позивачу у задоволені позову у повному обсязі посилаючись на
те, що статтями 67 та 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний
неухильно додержуватися Конституції України та законів України, в тому числі
сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Статтею
11 Закону України „Про статус суддів" встановлено, що незалежність суддів
забезпечується, зокрема, матеріальним і соціальним забезпеченням суддів
відповідно до їх статусу. Абзацом четвертим статті 1 Указу Президента України
від 10 липня 1995 року № 584 „Про додаткові заходи щодо соціального захисту
суддів" встановлено, що заробітна плата суддів не обкладається прибутковим
податком за місцем основної роботи. Проте, Переліком Указів Президента України,
що втрачають чинність з 1 січня 2004 року, затвердженим Указом Президента України
від 25 грудня 2003 року № 1497, абзац четвертий статті 1 Указу Президента
України від 10 липня 1995 року № 584 „Про додаткові заходи щодо соціального
захисту суддів" визнано таким, що втратив чинність.
Враховуючи викладене, з 1 січня 2004 року заробітна плата суддів підлягає
обкладенню податком з доходів фізичних осіб відповідно до Закону України „Про
податок з доходів фізичних осіб". Компенсаційні виплати суддям після
сплати ними податку з доходів фізичних осіб, здійснюються відповідно до
розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 січня 2004 року № 22-р
"Про деякі питання оплати праці суддів". Пунктами 1 та 2 цього
розпорядження передбачено, що голови судів загальної юрисдикції можуть
здійснювати компенсаційні виплати суддям у розмірі 100 відсотків посадового
окладу в разі, коли сума нарахованої заробітної плати за місяць після сплати
податку на доходи фізичних осіб буде нижчою, ніж розмір середньомісячної
заробітної плати, нарахованої судді за IV квартал 2003 року. Компенсаційна виплата здійснюється у
межах видатків на оплату праці, передбачених у Державному бюджеті України на
2004 рік, 2005 рік на утримання органів судової влади, але вказана
компенсаційна виплата не включається до заробітної плати суддів. Крім того
додатково кошти на зазначені цілі у Державному бюджеті України не
передбачаються. З питання про внесення змін до кошторису ТУ ДСА в Харківській
області стосовно компенсації втрати
частини заробітку суддів від сплати податків представник відповідача зазначив,
що вказані асигнування (кошти для виплати суддям компенсації сум податку з
доходів фізичних осіб) не були передбачені в Державному бюджеті України на
2004, 2005, 2006 роки, тому і не були передбачені і у кошторисах видатків
відповідних бюджетних установ. Державна судова адміністрація України виконує
функції головного розпорядника бюджетних коштів, виходячи з чого вона подає до
Міністерства фінансів України бюджетний запит, тобто розрахунки необхідних
витрат судової влади , визначених відповідно до Закону України „Про статус
суддів” та інших нормативно-правових актів для закладення їх до проекту закону
про Державний бюджет України на відповідний рік. Розподіл коштів за напрямками
видатків Державна судова адміністрація України як головний розпорядник коштів
здійснює самостійно. Зазначений закон та інші нормативно-правові акти не
передбачають право суддів на заявлену компенсацію, що обумовлює неможливість
включення її до бюджетного запиту.
Відповідач Міністерство фінансів України надіслав до суду відзив на
адміністративний позов ОСОБА_1 у якому просив розглянути справу без участі
представника та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у
повному обсязі оскільки норми Закону України „Про статус суддів” не визначають
компенсацію від втрати заробітної плати, пов'язаної із справленням податку за
Законом України „Про податок з доходів фізичних осіб”. Відповідно до ч.8 ст. 14
Закону України „Про судоустрій України” передбачено, що при прийнятті нових
законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та
обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів, згідно ч. 3 ст. 11 Закону України „Про статус
суддів” передбачено, що гарантії
незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і
соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів
України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами.
Оскільки нормами зазначених законів як компенсація від втрати заробітку, так і
виплата заробітної плати без стягнення податку з доходів фізичних осіб не
передбачена, підстави вважати порушеними у межах спірних відносин дані норми
відсутні. Разом з цим, відповідно до
розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 січня 2004 року № 22-р
"Про деякі питання оплати праці суддів". Пунктами 1 та 2 цього
розпорядження передбачено, що голови судів загальної юрисдикції можуть
здійснювати компенсаційні виплати суддям у розмірі 100 відсотків посадового
окладу в разі, коли сума нарахованої заробітної плати за місяць після сплати податку
на доходи фізичних осіб буде нижчою, ніж розмір середньомісячної заробітної
плати, нарахованої судді за IV квартал 2003 року. Крім того відповідач зазначив, що відповідно до Закону
України „Про державний бюджет України на 2004 рік” головним розпорядником
коштів, передбачених на оплату праці суддів судів загальної юрисдикції, є
Державна судова адміністрація України, яка здійснює подальший розподіл вказаних
коштів між розпорядниками нижчого рівня. Відповідач вважає вимоги до Мінфіну
необґрунтованими та безпідставними.
- державне казначейство України про час та місце розгляду справи було
повідомлене належним чином у порядку ст. 35 КАС України, однак представник
відповідача у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив,
заяви про відкладання розгляду справи суду не надав, правом участі в судовому
засіданні не скористався.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали
справи судом встановлено наступне.
Заробітна плата суддів, відповідно до частини першої статті 44 Закону
України „Про статус суддів" складається з посадового окладу, премій,
доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.
З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України „Про податок з доходів
фізичних осіб” від 22 травня 2003 року №889-4, яким запроваджений податок з
доходів фізичних осіб, який відповідно до пункту 4 частини 1 статті 14 Закону
України „Про систему оподаткування” від 25 червня 1991 року №1251-12 належить
до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових) платежів.
Зазначений закон, серед іншого, визначає: платників податку (стаття 2),
об'єкт оподаткування (стаття 3), загальний оподатковуваний дохід, у тому числі
місячний (пункт 4.2 статті 4), доходи, які не включаються до складу загального
оподатковуваного доходу (пункт 4.3 статті 4), податкові соціальні пільги (стаття 6), ставки податку (стаття 7),
порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету
(стаття 8), прикінцеві положення (стаття 22).
Відповідно до вимог зазначеного Закону Територіальним управлінням Державної
судової адміністрації Харківської області, як податковим агентом, утриманий та
перерахований до Державного бюджету України, а позивачкою, як платником
податку, сплачений податок з доходів фізичних осіб, а саме:
за 12 місяців 2004 року - 3833,84
грн., за 12 місяців 2005 року - 3664,68
грн., за 12 місяців 2006 року - 6530,79
Пунктом 22.2 статті 22 зазначеного Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» передбачено: у разі, якщо норми інших законів чи інших
законодавчих актів, що містять правила оподаткування доходів (прибутків)
фізичних осіб, суперечать нормам цього Закону, пріоритет мають норми цього
Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб», так само як і норми
інших законів з питань оподаткування не містять норм, які б звільняли суддів
від сплати податку з доходів фізичних осіб або передбачали компенсацію втрат
доходів від сплати прибуткового податку.
22.12.1 пункту 22.12 статті 22 зазначеного Закону, у зв'язку з набранням
чинності цим Законом, рекомендовано Президенту України скасувати укази
Президента України, які стосуються оподаткування доходів фізичних осіб
(прибуткового податку з доходів громадян).
Президента України від 25 грудня 2003 року №1497/2003 визнані такими, що
втратили чинність з 1 січня 2004 року, у тому числі абзац четвертий статті 1
Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584 „Про додаткові заходи щодо
соціального захисту суддів”, який встановлював, що заробітна плата суддів не
обкладається прибутковим податком за місцем основної роботи.
наведене, суд вважає, що позивачкою правомірно сплачений податок з доходів
фізичних осіб у відповідних звітних періодах 2004-2006 років як плата фізичної
особи за послуги, які надаються їй територіальної громадою, на території якої
така фізична особа має податкову адресу або розташовано особу, що утримує цей
податок згідно з цим Законом (абзац 1.13 статті 1).
України „Про статус суддів” визначає статус суддів з метою забезпечення
належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів
України, охорони прав і свобод громадян.
11 зазначеного Закону передбачає забезпечення незалежності суддів, яка, серед
іншого, забезпечується матеріальним і соціальним забезпеченням суддів
відповідно до їх статусу. Матеріальне і побутове забезпечення суддів визначене
статтею 44 зазначеного Закону, частина перша якої передбачає склад заробітної
з наведених норм не визначає компенсацію від втрати заробітної плати,
пов'язаної із справлянням податку за Законом України „Про податок з доходів
8 статті 14 Закону України „Про судоустрій України” передбачає, що при
прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності суддів,
незалежності та правової захищеності суддів.
3 статті 11 Закону України „Про статус суддів” передбачає, що гарантії
незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і
соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів
України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами.
нормами зазначених законів як компенсація від втрати заробітку, так і виплата
заробітної плати без стягнення податку з доходів фізичних осіб не передбачена,
підстави вважати порушеними у межах спірних відносин дані норми відсутні.
Кабінету Міністрів України від 30 січня 2004 року №22-р „Деякі питання оплати
праці суддів” дозволено головам судів загальної юрисдикції здійснювати у 2004
році компенсаційні виплати у розмірі до 100 відсотків посадового окладу в разі,
коли сума нарахованої заробітної плати за місяць після сплати податку на доходи
фізичних осіб буде нижчою ніж розмір середньомісячної заробітної плати,
нарахованої судді за 4 квартал 2003 року. Компенсаційна виплата не повинна
перевищувати втрати частини заробітку суддів, пов'язаної із справлянням податку
відповідно до Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”.
2 зазначеного розпорядження передбачено, що компенсаційна виплата, передбачена
пунктом 1 цього розпорядження, здійснюється в межах видатків на оплату праці,
передбачених у Державному бюджеті України на 2004 рік на утримання органів
судової влади.
застосування зазначеного розпорядження жодним із відповідачів не передбачено.
чином, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає помилковим висновок позивачки
про наявність у неї права на відшкодування втрати частини заробітку, пов'язаної
із справлянням податку з доходів фізичних осіб відповідно до Закону України
„Про податок з доходів фізичних осіб”, що є підставою для відмови у задоволенні
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 4, 8, 11, 94, 104, 159, 160-162 КАС України, ст.. 2,3, п.п. 4.2, 4.3 ст.
4, ст.ст. 6,7,8 п.п. 22.12.1, 22.12 , 22.2 ст. 22 Закону України „Про податок з
доходів фізичних осіб”, суд -
задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації
України, Міністерства фінансів України та Державного казначейства України,
третя особа: Територіальне управління
державної судової адміністрації в Харківській області про стягнення заборгованості по заробітній
платі, яка виникла внаслідок незаконного стягнення прибуткового податку -
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 5 ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений 08 жовтня 2007 року.

Головуючий (підпис)

Суддя (підпис)

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно. Постанова не набрала законної сили.

Суддя
І.М. Ральченко