Справа № 22-а-1131/2007
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2007-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції: Решетар В.І.
Справа № 22-а-1131/07 Тячівський районний суд Закарпатської області
ряд.ст.зв. № 69
№
Доповідач: Олендер І.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

23
липня 2007 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Кушнерика
М.П., Пліша М.А.,

при секретарі Федаш О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатського обласного головного
управління земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах
на постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 квітня
2007 року по справі № 2-а-30/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1до
Закарпатського обласного головного управління земельних ресурсів Державного
комітету України по земельних ресурсах, третя особа без самостійних вимог на
стороні відповідача Тячівський районний відділ земельних ресурсів про визнання
незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення, -

в с т а н о в и л
а :

19 квітня 2007 року Тячівським районним судом
Закарпатської області прийнято постанову по справі №
2-а-30/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1до Закарпатського обласного
головного управління земельних ресурсів Державного комітету України по
земельних ресурсах, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача
Тячівський районний відділ земельних ресурсів про визнання незаконним наказу
про накладення дисциплінарного стягнення, якою позов задоволено, визнано
незаконним та скасовано наказ начальника Закарпатського обласного управління
земельних ресурсів № 156 від 25.12.2006 року про накладення на позивача
дисциплінарного стягнення у вигляді - догани, позбавлення премії за грудень
2006 року та скасуванні надбавки за високі досягнення у праці за виконання
особливо важливої роботи з січня 2007 року.

Постанова мотивована тим, що видаючи оскаржуваний наказ,
відповідач діяв всупереч вимог ст. 149 КЗпП України, та не в повній мірі
врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну шкоду, а саме
відсутність такої, обставини за яких вчинено проступок.

Вказану постанову суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач
Закарпатське обласне головне управління земельних ресурсів Державного комітету
України по земельних ресурсах, представник
якого в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана
постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням як процесуального, так і
матеріального права, в зв'язку з чим просить постанову скасувати та постановити
нову, якою відмовити в задоволені позову.

Як на доводи в своїй апеляційній скарзі
представник апелянта покликається на те, що судом не взято до уваги, що на
позивача покладено відповідні посадові обов'язки по обліку земель за
відповідними формами, позивач здав відповідний звіт з грубим порушенням строків
здачі такого, що, в свою чергу, потягнуло дезорганізацію в роботі відповідача.
Судом не взято до уваги, що при прийняті оскаржуваного наказу відповідачем
враховувалась попередня робота позивача, зокрема те, що йому оголошувалось
попередження у зв'язку з неналежним виконанням службових обов'язків. Крім того,
не зрозумілими є висновки суду, що встановлюють незаконність дій відповідача, з
огляду на те, що судом встановлено наявність проступку зі сторони позивача.

Представник відповідача Закарпатського
обласного головного управління земельних ресурсів Державного комітету України
по земельних ресурсах - в судовому засіданні подану апеляційну скаргу
підтримав та просить її задовольнити з підстав, вказаних в такій, та
постановити нову постанову про відмову в задоволені позову.

Позивач та його представник в своїх письмових
запереченнях заперечив проти поданої апеляційної скарги покликаючись на те, що
судом першої інстанції спір вирішено правильно і жодних порушень норм чинного
законодавства не допущено, просить апеляцію відхилити.

Позивач, його представник та представник третьої особи
без самостійних вимог на стороні відповідача в судове засідання не явились,
тому на підставі ч.4 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд проведено у їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача на
підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявно підстави для її
задоволення.

Розглядаючи спір та приймаючи постанову про задоволення позову, суд першої
інстанції безпідставно і необґрунтовано виходив лише з того, що видаючи
оскаржуваний наказ відповідач діяв всупереч з вимогами ст. 149 КЗпП України та
не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну
шкоду, а саме відсутність такої, обставини, за яких вчинено проступок.

Однак,
з таким висновком погодитись не можна.

Так,
відповідно до наказу Тячівського районного відділу земельних ресурсів
Закарпатської області № 23-к від 01.06.2004 року (а.с. 5) позивач призначений
відповідальним за ведення обліку земель по Тячівському району.

При
цьому, судом першої інстанції не враховано, що зі змісту наказу та
функціональних обов'язків позивача вбачається, що саме на нього було покладено
обов'язок ведення обліку земель по району по формаХ № 6-зем, № 6а-зем, № 6б-зем
та № 2-зем, які затверджені наказом Державного комітету статистики України від
05.11.1998 року № 377, зареєстрованого в Мінюсті України 14.12.1998 року за №
788/3228, згідно якого кількісний облік земель ведеться по вказаних формах, які
називаються звітами та заповнюються відповідно до інструкції (54-73).

Про те,
що саме на позивача було покладено обов'язок по обліку земель згідно вказаних
вище форм звітності свідчить також і те, що саме його, згідно наказу № 58 від
29.09.2006 року “Про відрядження”, було відряджено на навчання з приводу
складання статистичної звітності згідно форми 6-зем та 2-зем (а.с. 35).

Дані
обставини спростовують висновки суду першої інстанції, що на позивача не
покладались обов'язки по обліку земель шляхом заповнення форм статистичної
звітності.

Крім
того, як зазначено в постанові суду першої інстанції, судом (а.с. 41 зворот)
було встановлено факт вчинення зі сторони позивача дисциплінарного проступку,
що відповідає обставинам, встановленим колегією суду.

Зокрема,
позивач як відповідальний за облік земель шляхом заповнення форм статистичної
звітності 6-зем та 2-зем, під розпис був повідомлений про графік складання та
здачі такої звітності до відповідача (а.с. 28), однак через несумлінне
ставлення до покладених на нього обов'язків порушив строки складання та подачі
такої звітності без поважних причин, не вжив відповідних заходів реагування до
інших відповідальних осіб, і як керівник належним чином не організував роботу
по виконанню покладеного обов'язку, внаслідок чого було частково
дезорганізовано роботу відповідача, оскільки від вчасної, згідно затвердженого
графіку, подачі звітів по районах Закарпатської області, зокрема звіту по
Тячівському району, що складався позивачем, залежала можливість опрацювання
таких відповідачем та подачі ним звіту по області в цілому до Державного
комітету України по земельних ресурсах відповідно до графіку, встановленого
комітетом (а.с. 26).

Дані
обставини є суттєвими, доводяться письмовими доказами, а саме: графіком подання
звітів сільськими, селищними радами Тячівського району (а.с. 6), яким
доводиться, що позивач не реагував на зволікання зі сторони відповідальних осіб
відповідних рад щодо подачі звітів; доповідною запискою начальника Тячівського
районного відділу земельних ресурсів (а.с. 24) та поясненнями самого позивача
(а.с. 9), згідно яких вбачається, що позивач у визначений строк не подав
звітності за відповідними формами обліку.

Слід
зазначити, що позивач перебуває на керівній посаді, а саме на посаді заступника
начальника Тячівського районного відділу земельних ресурсів (а.с. 7), що, тим
більше, зобов'язує його до сумлінного, відповідального ставлення до покладених
на нього обов'язків, оскільки протилежне може підривати авторитет державного
органу, в якому він працює.

Крім того, згідно ст. 10 Закону України “Про державну службу”
основними обов'язками державних службовців є, зокрема, додержання Конституції
України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та
виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; безпосереднє
виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання
рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників.

Відповідно до ст. 13 Закону України “Про державну службу”
дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання
чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за
вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний
орган, в якому він працює.

Суд
першої інстанції, не зважаючи на встановлення ним вказаних вище обставин,
належної оцінки їм не дав.

Колегія
суддів вважає спростованими висновки суду першої інстанції в частині
неврахування відповідачем, згідно до ст. 149 КЗпП України, ступеня тяжкості
вчиненого проступку, заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено, оскільки, як
зазначалось вище, позивач, перебуваючи на відповідальній керівній посаді в
державному органі, не виконав покладених на нього обов'язків, що призвело до
вжиття непередбачених додаткових організаційних зусиль зі сторони працівників
відповідача щодо забезпечення виконання обов'язку по вчасній здачі звітів до
Державного комітету по земельних ресурсах, при цьому враховано, що позивачу
відповідно до наказу № 69 від 18.05.2006 року за неналежне виконання службових
обов'язків оголошувалось попередження (а.с. 34).

Зважаючи
на вище наведене, колегія суддів вважає, що наказ № 156 від 25.12.2006 року Про
оголошення догани ОСОБА_1. (а.с. 10) прийнятий з дотриманням як норм КЗпП
України, так і з дотриманням вимог ч.3 ст. 2 КАС України, тому підстав для
визнання його незаконним та скасування немає.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції
при прийняті постанови допущено порушення
норм матеріального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи, а також не доведено обставин, що мають значення
для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, постанова
суду першої інстанції не ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, не відповідає вимогам ст.ст. 2, 10, 11, 71, 72, 138, 143, 159,
161-163 КАС України, ст. 147, ст. 149 КЗпП України, тому наявно підстави для її скасування та постановлення нової
про відмову в задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Закарпатського обласного головного
управління земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах
задовольнити.

Постанову Тячівського
районного суду Закарпатської області від 19 квітня 2007 року по справі №
2-а-30/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1до Закарпатського обласного
головного управління земельних ресурсів Державного комітету України по
земельних ресурсах, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача
Тячівський районний відділ земельних ресурсів про визнання незаконним наказу
про накладення дисциплінарного стягнення -
скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1до Закарпатського обласного
головного управління земельних ресурсів Державного комітету України по
земельних ресурсах, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача
Тячівський районний відділ земельних ресурсів про визнання незаконним наказу
про накладення дисциплінарного стягнення - відмовити.

Постанова набирає законної сили негайно після
проголошення.

На постанову апеляційного суду може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
М.П.Кушнерик

М.А.Пліш