Справа № 3/130
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2007-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 3/130
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Блажівської Н. Є.
при секретарі Серпутько Т. С.
за участю представників сторін:
ОСОБА_1. (довіреність б/н від 12 вересня 2007 року)
Яцишина І. М. (довіреність № 119 від 7 вересня 2007 року), Січевий Д. В.
(довіреність № 136 від 23 жовтня 2007 року)
За результатами розгляду у
відкритому судовому засіданні адміністративної справи
Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_2
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва
визнання недійсним податкового
повідомлення - рішення
На підставі частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 23 листопада
2007 року о 16 год. 15 хв. проголошено вступну та резолютивну частини
Постанови. Виготовлення Постанови у повному обсязі відкладено на 29 листопада
Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_2 (надалі -Позивач) звернулася з позовом до Державної
податкової інспекції у Солом'янському районі міста Києва (надалі - Відповідач)
про визнання недійсним податкового повідомлення -рішення від 30 липня 2007 року
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Відповідачем
неправомірно нараховані Позивачу податкові зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб -суб'єктів господарської діяльності, оскільки Позивач в 2006 році
здійснювала діяльність за спрощеною системою оподаткування шляхом сплати
єдиного податку, що підтверджується відповідним свідоцтвом.
Позивач зазначає, що жодний
нормативний акт України не вказує на те, що підприємець сплачує єдиний податок
лише на доходи, отримані від видів діяльності, вказаних у свідоцтві про сплату
єдиного податку. Згідно пункту 6 Указу Президента України „Про спрощену систему
оподаткування” підприємець, який обрав спрощену систему оподаткування не є
платником податку на доходи фізичних осіб. Таким чином, позивач вважає, що
єдина підстава для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення -рішення не
ґрунтується на вимогах законодавства України.
Відповідач проти позовних вимог заперечував
та зазначив, що перевіркою Позивача встановлено, що вона у ІІ кварталі 2006
року надавала послуги з питання підготовки та проведення переговорів по
стягненню заборгованості з дебіторів підприємства. Відповідач зазначає, що як
вбачається з оригіналу свідоцтва про сплату єдиного податку, видом діяльності
Позивача зазначено „торгівля”, а такий вид діяльності як маркетингові послуги
не внесено до свідоцтва про сплату єдиного податку.
Відповідач стверджує, що у
відповідності до Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, Указу
Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва”, у випадку якщо суб'єкт підприємницької
діяльності, який обрав спрощену систему оподаткування одержує протягом звітного
періоду року доходи інші, ніж зазначені у Свідоцтві про сплату єдиного податку,
то такі доходи протягом року підлягають оподаткуванню податком з доходів
фізичних осіб на загальних підставах. З
урахуванням зазначеного, Відповідач просить відмовити Позивачу у задоволенні
Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши пояснення представників Позивача та
Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до
наступних висновків:
Спірні правовідносини регулюються
Законом України „Про податок з доходів фізичних осіб”, Указом Президента
України від 3 липня 1998 № 727/98 „Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва”, постановою Кабінету Міністрів
України від 16 березня 2000 року N 507 „Про роз'яснення Указу Президента
України від 3 липня 1998 року N 727”, Наказом Державної податкової
адміністрації України від 29 жовтня 1999 року № 599 „Про затвердження Свідоцтва
про сплату єдиного податку та Порядку його видачі”.
Матеріали справи свідчать про те,
що з 18 липня 2007 року по 24 липня 2007 року ДПІ у Солом'янському районі міста
Києва було проведено позапланову виїзну перевірку СПД фізичної особи ОСОБА_2 з питань
дотримання вимог податкового законодавства за період з 16 червня 2005 року по
За результатами вказаної перевірки
від 24 липня 2007 року (належним чином засвідчена копія міститься в
матеріалах справи, надалі -Акт перевірки).
Згідно вказаного акту відповідач,
згідно з підпунктом „а” пункту 19.1 статті 19 Закону України „Про податок з
доходів фізичних осіб”, податковим
Позивачу суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в
Нарахування податкового
зобов'язання здійснено на підставі
порушення Позивачем пункту 19.1 статті 19 Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб”, а саме неперерахування податку з доходів фізичних осіб за 2
В матеріалах документальної
перевірки вказано, що в другому кварталі 2006 року Позивачем було одержано
499000 грн. доходу за надані послуги підприємству ЗАТ «Альтаір»з питання
підготовки та проведення переговорів по стягненню заборгованості з дебіторів
підприємства. Рахунок проведено безготівково, згідно виписки банку від 25
травня 2006 року на суму 499000 грн., призначення платежу -«попередня оплата по
договору № 688-Д-2/06 від 3 травня 2006 року за послуги без ПДВ». Даний вид
діяльності не внесено до свідоцтва про сплату єдиного податку. Вид діяльності
вказаний у свідоцтві про сплату єдиного податку від 1 квітня 2006 року Г
№427066 -«торгівля».
Згідно пункту 1 Указу Президента
України від 3 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»установлено, що спрощена система оподаткування, обліку та
звітності запроваджується для фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи
відносинах з якими,
включаючи членів їх сімей,
протягом року перебуває
не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік
не перевищує 500 тисяч гривень.
Відповідно до пункту 2 вказаного
Указу суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування
доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного
Пунктом 4 Указу визначено, що форма
та порядок видачі свідоцтва про право
сплати єдиного податку
встановлюються Державною податковою адміністрацією України і є єдиними на всій території України. Для
переходу на спрощену систему
оподаткування, обліку та
звітності суб'єкт малого
підприємництва подає письмову заяву до
органу державної податкової служби за місцем державної реєстрації.
Суб'єкт малого підприємництва -
юридична особа обов'язково
зазначає, яку ставку єдиного податку ним обрано.
У відповідності до пункту 2 Порядку
видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого Наказом Державної
податкової адміністрації України від 29 жовтня 1999 року № 599 та
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за N
752/4045. Підставою для видачі
Свідоцтва є подання
суб'єктом підприємницької діяльності
письмової заяви згідно
до цього Порядку та платіжного документа (квитанція,
копія платіжного доручення з відміткою
банківської установи) про сплату (перерахування) єдиного податку за
період не менше ніж календарний місяць.
Заява має бути подана не пізніше ніж
до початку кварталу,
обирає спосіб оподаткування
доходів за єдиним податком за
установлених податків та обов'язкових платежів, термін сплати яких настав на дату подання заяви.
Як свідчать матеріали справи,
Позивачем 15.03.2006 було подано до Відповідача Заяву про право застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності (вх. № 5423/І/3, належним чином засвідчена
копія в матеріалах справи), у відповідності до якої Позивач просив перевести її
на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності на 2006 рік за видом
діяльності -торгівля.
1 квітня 2006 року Відповідачем
було видане Позивачу Свідоцтво про сплату єдиного податку серія Г № 427066 за
видом діяльності -торгівля (належним чином засвідчена копія міститься в
матеріалах справи.
У відповідності до пункту 2 Указу
Президента України від 3 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»ставка
єдиного податку для суб'єктів малого
підприємництва - фізичних осіб
встановлюється місцевими радами
державної реєстрації залежно
від виду діяльності
становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць. У разі коли фізична особа -
суб'єкт малого підприємництва здійснює
кілька видів підприємницької діяльності,
для яких установлено різні ставки єдиного
податку, нею придбавається одне
свідоцтво і сплачується
єдиний податок, що не перевищує
встановленої максимальної ставки.
Також, згідно пункту 3 Порядку
видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, встановлено, що якщо платник єдиного
податку здійснює кілька
видів підприємницької
діяльності, для яких
установлено різні ставки
єдиного податку, то ним придбавається одне Свідоцтво і сплачується єдиний податок за більшою
видами діяльності, встановленою місцевою радою за місцем його
державної реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності незалежно від того, здійснює він підприємницьку діяльність на всій
території України чи лише за місцем державної
Як свідчать матеріали справи,
Позивачем було придбане Свідоцтво про сплату єдиного податку серія НОМЕР_1 за
одним видом діяльності -торгівля.
У відповідності до пункту 2 Указу
Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»доходи, отримані від
здійснення підприємницької діяльності,
що обкладається єдиним
податком, не включаються
до складу сукупного
оподатковуваного доходу за
підсумками звітного року такого
відносинах, а сплачена
сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних
податкових зобов'язань як
самого платника податку,
які перебувають з ним у трудових
відносинах, включаючи членів
беруть участь у підприємницькій
Як видно з матеріалів перевірки та
звітів Позивача, заборгованість до
бюджету по сплаті єдиного податку у Позивача відсутня.
Згідно пункту 8 Порядку видачі
Свідоцтва про сплату єдиного податку для
визначення результатів власної
підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення
здійснених господарських і
фінансових операцій платник єдиного
податку веде Книгу
прибутковий податок з
громадян, затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від
21квітня 1993 року N 12 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України
9 червня 1993 за N
обов'язковому заповненню
підлягають лише графи "період
обліку", "витрати на
виробництво продукції", "сума виручки (доходу)",
У відповідності до п. 9 вказаного
Порядку протягом року для платника єдиного податку встановлюються звітні періоди, що дорівнюють кварталу.
Протягом 5 днів після закінчення звітного
періоду платник єдиного
податку подає звіт згідно з
додатком 3 до цього Порядку, який
залишається у справі платника єдиного податку.
3 травня 2006 року між Позивачем та
ЗАТ «Альтаір»укладено договір про надання послуг № 688-Д-2/06, у відповідності
до якого Позивач із використанням власних основних засобів і матеріалів по
завданню Замовника (ЗАТ «Альтаір») надає йому послуги з питання -«Підготовка та
проведення переговорного процесу по стягненню заборгованості з дебіторів
підприємства». Згідно з пунктом 3.1 Договору вартість послуг по цьому договору
складає 499000,00 грн. без ПДВ.
Кошти по договору № 688-Д-2/06 від
3 травня 2006 року у сумі 499000,00 грн. були перераховані ЗАТ «Альтаір»на
рахунок Позивача 25 травня 2006 року, що підтверджується випискою банку по
особовому рахунку Позивача (копія в матеріалах справи).
Про отриманий доход Позивачем
внесено запис до Книги обліку доходів та витрат від 1 липня 2005 року №
818/17-02 за формою № 10 за 25 травня 2006 року на суму 499000 грн., що
підтверджується Актом перевірки та не заперечується сторонами.
В поданому Відповідачу звіті за
четвертий квартал 2006 року Позивачем було відображено обсяг виручки від
реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний квартал в сумі 499000,00 грн.
Згідно з пунктом 6 Указу Президента
України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва»суб'єкт
малого підприємництва, який
сплачує єдиний податок,
податку на доходи фізичних
Відповідно до пункту 5 постанови
Кабінету Міністрів України від 16 березня 2000 року N 507 „Про роз'яснення
Указу Президента України від 3 липня 1998 року N 727” на суб'єктів малого
підприємництва - фізичних осіб,
абзацу четвертого частини
першої статті 6 не є платниками податку на доходи фізичних
осіб, не поширюються вимоги розділу IV
Декрету Кабінету Міністрів
грудня 1992 року N 13
"Про прибутковий податок
частині доходів від
провадження підприємницької діяльності,
що здійснюється відповідно до
Згідно з пунктом 1 Порядку видачі
Свідоцтва про сплату єдиного податку, який кореспондується з пунктом 2 Указу
Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва», доходи платника єдиного податку, отримані ним
від провадження підприємницької діяльності,
не включаються до
складу його сукупного
оподатковуваного доходу у разі,
якщо вони обкладаються єдиним
податком, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку його загальних
податкових зобов'язань.
У відповідності до пункту 4 Указу
Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»спрощена
система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів
малого підприємництва може
застосовуватися поряд з
діючою системою оподаткування,
обліку та звітності,
передбаченою законодавством, на
вибір суб'єкта малого підприємництва.
Аналізуючи вищевказані норми чинного
законодавства, суд приходить до висновку, що у випадку отримання суб'єктом
підприємницької діяльності-фізичною особою доходу від провадження діяльності,
що здійснюється не у відповідності до Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва»(тобто з видів діяльності, які не зазначені у свідоцтві про
сплату єдиного податку), такий суб'єкт підприємницької діяльності зобов'язаний
оподаткувати такий дохід в загальному порядку, а саме податком з доходів
Так, у відповідності до пункту 4
статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з
громадян»(який діє у частині оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою діяльністю) громадяни, які
займаються підприємницькою діяльністю,
надають податковому органу
декларації за наслідками
кожного звітного кварталу,
року у строки, визначені законом.
В декларації зазначаються
загальні суми одержаного
сплаченого податку за
звітний рік або інший
здійснюється оподаткування (оподатковуваний період).
Згідно статті 19 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»платники податку зобов'язані вести облік
доходів і витрат у обсягах, достатніх для
визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли
такий платник податку
зобов'язаний цим Законом подавати декларацію або має право
з метою повернення
надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податковий кредит.
Пунктом 22.3 статті 22 вказаного
Закону ставка оподаткування податком з доходів фізичних осіб з 1 січня 2004
року до 31 грудня 2006 року
встановлюється на рівні 13 відсотків від об'єкта оподаткування.
Враховуючи вищевикладене, висновок
Відповідача про порушення Позивачем пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»є правомірним та обґрунтованим.
Твердження Позивача про те, що вона
здійснювала діяльність на підставі Свідоцтва про сплату єдиного податку, в
якому серед видів діяльності зазначено «торгівля, маркетингові послуги»судом не
приймається до уваги, оскільки він спростовується матеріалами справи, а копія
наданого Позивачем Свідоцтва серії Г № 427066 від 01.04.2006 не відповідає
У відповідності до статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Позивачем не було доведено
обставин, які свідчили б про неправомірність податкового повідомлення -рішення
Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві покликання Позивача
є недоведеними, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
На підставі вищевикладеного,
керуючись статтями 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,
Окружний адміністративний суд міста Києва, -
В позовних вимогах Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі міста Києва про визнання недійсним
-відмовити повністю.
Постанова відповідно до частини 1
статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному
обсязі за правилами, встановленими статтями
185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про
апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної
скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Блажівська Н. Є.

Дата
складення та підписання постанови в повному обсязі -29 листопада 2007 року