Справа № 2А-117/2007
Суддя: Коваль А.Б.
Дата ухвалення: 2007-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 2А-117-2007 року
ПОСТАНОВА

ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

28 березня 2007 року Уманський
міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого -
судді Коваля А.Б.

при секретарі Сироті
О.О.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в
залі суду в місті Умані цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
військової частини А-3024 про стягнення грошової компенсації за продовольче
забезпечення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1
звернувся до Уманського міськрайонного суду з позовом про стягнення грошової
компенсації за продовольче забезпечення, в якому вказав, що проходив дійсну
військову службу в військовій частині А 3024
з 15.05.1999 року по 30.11.2004 року.

Наказом Міністра
оборони України ЗС України від 15.11.2004
року № 949 був звільнений
з військової служби відповідно до п. 67
підпункту „в" (у зв'язку із скороченням штатів) та відповідно до
наказу командира військової частини А 3024
від 30.11.2004 року № 242 був виключений
зі списків військової частини А 3024.

Згідно ч. 2 ст. 17 Конституції
України „..., Держава
забезпечує соціальний захист громадян України, які знаходяться на службі в
Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх
сімей". До того ж, ч. 2
ст. 9 Закону
України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей" роз'яснює, що „...
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а
також речове майно і продовольчі пайки або, по їх бажанню, грошову
компенсацію". А згідно ч. 4
ст. 9 порядок
і розміри грошового і матеріального забезпечення військовослужбовців і
компенсації замість продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів
України з урахуванням коефіцієнта грошових доходів.

На вимогу
вищезгаданих законів, з метою раціонального забезпечення військовослужбовців
продовольством, Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 316 від 12.03.1996 року „Про норми
забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України і
інших військових формувань".

Відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України від 12.03.1996
року № 316 до 10.03.2000 року позивач
забезпечувався продовольчим пайком по нормі № 7 (згідно посади), а з 11.03.2000 року Законом України „Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів" від 17.02.2000
року була припинена дія ч. 2
ст. 9 Закону
України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" в частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і
речового майна або, по їх бажанню, грошової компенсації.

Але цей пункт не
відміняє ч. 1 ст. 9 даного Закону,
який гарантує матеріальне, продовольче і інші види забезпечення
військовослужбовцям. Ніхто не має права обмежувати військовослужбовців і членів
їх сімей в правах і свободах, встановлених законодавством. Отже, в зв'язку з
тим, що дія норми № 7 постанови
Кабінету Міністрів України припинена, його повинні були перевести на іншу норму
продовольчого забезпечення. Оскільки якнайменшу вартість цих всіх норм
продовольчого забезпечення має норма №
1 (загальновійськова), то його повинні були забезпечувати саме за даною
нормою. Згідно ст. 16 Закону
України „Про Збройні Сили України" в редакції від 05.10.2000 року вказано, що
держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і осіб,
звільнених в запас, а також гарантує отримання за рахунок держави фінансової,
речової, продовольчої і інших видів забезпечення, що в черговий раз підтверджує
його гарантовано державою право на забезпечення його продовольством.

2

На виконання
вимог ст. 16 Закону
України „Про Збройні Сили України" постановою Кабінету Міністрів України
від 29.03.2002 року № 426 були затверджені
норми харчування військовослужбовців і інших військових формувань.

Також слід
вказати на те, що ч. З ст. 22
Конституції України вимагає: „...
при ухваленні нових законів або внесенні змін діючих законів не
допускається зменшення змісту і об'єму існуючих прав і свобод".

Враховуючи
вищевикладене, він вважає, що порушено його законне гарантоване державою право
на отримання продовольчого забезпечення за рахунок держави, внаслідок чого у
військової частини утворилася заборгованість перед ним в сумі - (без
компенсації) 9802 грн. 81 коп. в період з 11.03.2000 року по 30.11.2004 року.

Відповідно до
Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-Ш „Про
компенсацію громадянам частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їхньої
виплати" і постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року (з
урахуванням змін внесених постановами Кабінету Міністрів України від 09.08.2001 року № 958 і від 31.03.2003 року № 43) компенсація
втрати частини грошового змісту через порушення терміну його виплати складає 4705 грн. 03 коп.

Просить суд
стягнути з військової частини А 3024
компенсацію за продовольче забезпечення в сумі 14507 грн. 84 коп.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні звернувся до суду із заявою про зміну позовних вимог, вказав, що в
зв'язку з проведенням повного розрахунку заборгованості за продовольче
забезпечення за період з 11.03.2000
року по 30.11.2004 року,
яка складає 17528 грн. 40 коп., просить
стягнути вищевказану суму. Відмовляється від позовних вимог в частині стягнення
з військової частини компенсації за несвоєчасну виплату грошового забезпечення,
в розмірі 4706 грн. 03 коп. Просить не
стягувати з військової частини сплачені ним кошти пов'язані із судовими
витратами.

Представник відповідача
Мельничук Ю.В. в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав, не
заперечував проти задоволення позову. Вважає, що у військової частини перед
позивачем дійсно виникла заборгованість, яка згідно проведеного розрахунку
складає 17528 грн. 40 коп. яку вони не
заперечують сплатити на користь ОСОБА_1.

Згідно довідки
розрахунку компенсації за продовольче забезпечення № 677 від 12.03.2007 р. сума
компенсації за продовольче забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 в період з 11 березня 2000 року по 30 листопада 2004 року складає 17528 грн. 40 коп.

Суд, вислухавши
сторони, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає
задоволенню. Згідно ч. 1
ст. 9 Закону
України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей" держава гарантує матеріальне, продовольче і інші види забезпечення
військовослужбовцям. Позивачу було проведено розрахунок компенсації, проти суми
якого представник військової частини не заперечував, тому вказана сума підлягає
стягненню з військової частини на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10,
11, 70, 76, 77, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з
військової частини А 3024
на користь ОСОБА_1 компенсацію за продовольче забезпечення в сумі 17528 грн. 40 коп.

Постанова може
бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги.

Суддя

Копія вірна

Суддя

Секретар

Постанова
виготовлена головуючим власноручно