Справа № 22-а-324/2008
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-324/2008 (22-а-2406/2007) Головуючий
1 інстанції: Таранкова І.М.
48 Доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатова Ю.М.

Суддів
Шевцової Н.В., Водолажської Н.С.

за участю

секретаря Волошиної Я.В.

представника відповідача: Гуріна О.М., Черневського М.Ю.

третьої особи: ОСОБА_2.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на постанову Комсомольського міського суду Полтавської області
від 30.03.2007 року по справі № 2-а-7/2007

за позовом
ОСОБА_1

до виконкому Комсомольської міської
ради

третя особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2

треті особи: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

про скасування рішення виконкому Комсомольської міської ради
№ 612 від 27.09.2005 року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернувся до суду з адміністративним
позовом до виконкому Комсомольської міської ради, ОСОБА_2., треті особи:
ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7., в якому просив суд визнати нечинними повністю рішення виконкому
Комсомольської міської ради № 612 від 27.09.2005 року «Про надання дозволу гр.
ОСОБА_2. перевести жиле приміщення - квартируАДРЕСА_1в нежиле», рішення
виконкому Комсомольської міської ради від 28.11.2006 року № 551 «Про
переведення квартири АДРЕСА_1до розряду нежитлових приміщень».

Постановою Комсомольського
міського суду Полтавської області від 30.03.2007 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з
постановою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, позивач просить скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при
прийнятті постанови Закону України «Про власність» та Закону України «Про
місцеве самоврядування». На думку позивача, судом при прийнятті рішення не
враховано, що Виконком Комсомольської міської ради надав ОСОБА_2. дозвіл
напереведення житлового приміщення в нежитлове та на розробку проекту
реконструкції приміщень з порушенням вимог законодавства.

Третьою особою ОСОБА_2. надані
заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилаючись на ухвалення судом першої
інстанції постанови з дотриманням норм процесуального та матеріального права,
просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників відповідача
та третьої особи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що ОСОБА_1. та ОСОБА_3. є співвласниками квАДРЕСА_2

Третя особа, ОСОБА_2.
є власником квартир АДРЕСА_1.

Згідно рішення виконкому Комсомольської міської ради №
612 від 27.09.2005 р. ОСОБА_2. було надано дозвіл
перевести жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1в нежиле.

28.11.2006 року виконкомом
Комсомольської міської ради було прийнято рішення № 551 від 28.11.2006 р. «Про
переведення квартириАДРЕСА_3до розряду нежитлових приміщень».

14.07.2005р. ОСОБА_2. надав всі необхідні документи на розгляд комісії по
переведенню житлових приміщень до розряду нежитлових, в тому числі
лист-опитування. узгоджений з відповідними
установами, та лист опитування мешканців під'їзду будинку АДРЕСА_4про
переведення квартири в нежитловий фонд. За
результатами розгляду цих документів комісією було прийнято рішення про
винесення на розгляд виконкому Комсомольської міської ради проекту рішення «Про
переведення в нежитловий фонд кв. АДРЕСА_1для розташування ювелірного магазину
з прибудовою додаткового приміщення та влаштування окремого входу (протокол
комісії від 9.08.2005 р.). При розробці проекту будівництва ОСОБА_2. врахував
можливість концентрування сміття на крівлі
прибудови, запланувавши її напівкруглої форми.

Відповідачу ОСОБА_2. був наданий дозвіл на переведення квартирАДРЕСА_1 до розряду нежитлових приміщень, а також дозвіл на
розробку проекту реконструкції квартирАДРЕСА_1. ОСОБА_2. 14.07.2005 р.
надав всі необхідні документи на розгляд комісії по переведенню житлових приміщень до розряду нежитлових.

Судом першої інстанції також встановлено,що відповідно до ліценції серії АВ № 114530 від 24.12.2004 р., виданої Міністерством фінансів України,
приватний підприємець ОСОБА_2. має право займатися такими видами
господарської діяльності: оптова, роздрібна торгівля, комісійна-торгівля
ювелірними та побутовими виробами з дорогоцінних металів і дорогоцінного каменю. Відповідно до цієї ліцензії ОСОБА_2. не
надано права на виготовлення виробів з дорогоцінних металів і дорогоцінного
каменю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржувані
рішення не порушують та не обмежують будь-яких права позивача.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 41 ч. 1
Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 92 Конституції України правовий режим власності
визначається виключно закону. Згідно ч. 3 ст. 2 Закону України «Про власність»
від 07.02.1991 р. кожен громадяни
України має право користуватись і розпоряджатись майном особисто або спільно з
іншими.

Власник на свій розсуд володіє, користується,
розпоряджається своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не
суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої незабороненої законом
діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
власність» власник має право використовувати належне
йому майно для підприємницької діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про власність»
громадяни мають право використовувати
належне їм майно для господарської та іншої незабороненої законом діяльності. Громадянин, який став власником цього майна
(квартири), має право розпоряджатись ним на свій. розсуд.

За змістом ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї
сім'ї, інших осіб, не має право використовувати для промислового виробництва.
Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
надані йому для використання як єдиного цілого, і умови, що ці зміни не
призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать
санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 6 ЖК України, надання приміщень у жилих будинках для
потреб промислового характеру забороняється.

Проте, заборона стосується лише надання жилих
приміщень для потреб промислового характеру, питання про можливість її застосування до випадків надання жилих приміщень
для потреб непромислового характеру ЖК України не регламентує.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право приватної
власності на житловий будинок від 4.10.1991 р. № 7» містить вимогу про
необхідність керуватися нормами Закону України «Про власність» від 07.02.1991 р.
при розгляді справ, пов'язаних з правом приватної власності громадян на жилий
будинок, (квартиру), зокрема, вищезгаданою ст. 19 Закону України «Про
власність»

Відповідно до ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого
будинку (квартири), що належать громадянину на праві приватної власності
провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів.

Згідно з підпунктом 5 п. «б» ст. 30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» до повноважень
виконавчих органів місцевих рад належить здійснення контролю за використанням житлового фонду.
Підпунктом 9 п. «а» ч. 1 ст.31 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих органів міських рад також віднесено надання відповідно до
законодавство на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм
власності.

Таким
чином, колегія суддів погоджується з висновками суду, що відповідач приймаючи
оскаржувані позивачем рішення діяв на підставі у межах повноважень та у спосіб,
що передбачено Конституцією України та вищенаведеними Законами. Оскаржувані
рішення прийняті обґрунтовано та не порушують будь-яких прав та законних
інтересів позивача.

Доводи апеляційної
скарги виводів суду не спростовують. Посилання позивача щодо порушення його
прав через використання позивачем приміщення для виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каменю є
необґрунтованими, оскільки відповідно
до ліценції серії НОМЕР_1від
24.12.2004 р., виданої на ім'я ОСОБА_2., Міністерством фінансів України такого
права йому не надано.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1- залишити без задоволення, а
постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від
30.03.2007 року по справі № 2-а-7/2007 - без змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку
протягом місяця з дня складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий (підпис) Ю.М.Філатов

Судді: (підпис) Н.В. Шевцова

(підпис)
Н.С.Водолажська

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Н.В.Шевцова