Справа № 4-1841/05/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2007 року
м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Горбатюка С.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міського суду Черкаської області від
03 грудня 2003 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської
області, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_2, третя особа на стороні
відповідача - ОСОБА_3, про захист і поновлення прав землекористувача та
визнання недійсним рішення міськвиконкому, -

встановила:

В липні 2003 року ОСОБА_1
звернулася до суду із зазначеним позовом до Золотоніського міськвиконкому про
захист і поновлення прав землекористувача та визнання недійсним рішення і
зобов'язання встановлення меж згідно генерального плану №284 за 1962 р.

В обґрунтування позову заявниця
вказувала, що вона на праві приватної власності в порядку спадкування згідно
свідоцтва про право на спадщину від 24.04.1992 року №1463, володіє ½ частиною домоволодіння по АДРЕСА_1
і відповідно до ст. 30 ЗК України має право на користування земельною ділянкою,
що відноситься до будинку. Однак у зв'язку з тим, що рішенням виконкому
Золотоніської міської ради №57 від 01.02.1997 р. "Про встановлення межі
присадибної земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 по фактичному користуванню"
вона була позбавлена права на користування всією земельною ділянкою, оскільки
зазначеним рішенням частина цієї ділянки на межі з домоволодінням, розташованим
по АДРЕСА_2, відійшла у користування до її сусідки - ОСОБА_3

Рішенням Золотоніського міського
суду від 03 грудня 2003 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Черкаської області від 24 лютого 2004 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 було
відмовлено.

Не погоджуючись із постановленими
по справі судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України з
касаційною скаргою в порядку визначеному ЦПК України 1963 року, в якій,
посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просила
рішення Золотоніського міського суду скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Листом Верховного Суду України від
22.09.2005 р. на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України касаційну скаргу зі справою було передано
до Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку касаційного
провадження.

Заслухавши доповідача та
перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає розгляду у Вищому адміністративному суді України з
таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС
України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

Предметом спору в даній справі є
захист права користування земельною ділянкою. Позивачка звернулася до суду для
захисту права, у відповідності з положеннями Цивільного процесуального кодексу
України (1963 року) та Земельного кодексу України.

Цей позов не є адміністративним,
оскільки вимоги позивача не стосуються захисту її прав, свобод та інтересів у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади, зазначених відповідачами.

Встановлена статтею 17 Кодексу
адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів на цей
спір не поширюється.

Отже, між сторонами існує спір про
право, який має приватноправовий характер, що в свою чергу виключає розгляд
цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Також слід зазначити, що за
правилами глав 29-32, 36 ЦПК України 1963 року розгляд даної справи в судах не здійснювався,
спір вирішено в порядку позовного провадження, а тому у відповідності до п.7
Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України повноваження з перегляду судових рішень, постановлених у даній справі,
не належать до компетенції адміністративного суду.

Згідно правил інстанційної
підсудності судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд
України.

Відповідно до ч.1 ст. 221 КАС
України, касаційний розгляд здійснюється колегією суддів у складі не менше п'яти
суддів за правилами розгляду справи судом першої інстанції з урахуванням
особливостей, встановлених цією главою.

Згідно ч.1 ст. 228 КАС України, суд
касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає
позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав,
встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС
України, суд закриває провадження в справі, якщо її не належить розглядати в
порядку адміністративного судочинства.

Зважаючи на те, що справа підлягає
перегляду в порядку визначеному цивільним процесуальним законодавством,
касаційне провадження, відкрите ухвалою Вищого адміністративного суду України
від 22 грудня 2006 року підлягає закриттю, а справа - направленню за належністю
до Верховного Суду України.

Керуючись ст.ст. 157, 222, 231
Кодексу адміністративного судочинства України, п. 7 Прикінцевих та перехідних
положень Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Закрити касаційне провадження у
справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Золотоніської міської ради
Черкаської області про захист і поновлення прав землекористувача та визнання
недійсним рішення міськвиконкому;

Справу направити за належністю до
Верховного Суду України.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та згідно правил, встановлених ст. 237 КАС України, може
бути оскаржена до Верховного Суду України.

Судді: