Справа № 22-102/2007
Суддя: Франко В.А.
Дата ухвалення: 2007-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-102-2007 р. Головуючий у 1-й інстанції- Бевз О.Ю.
Категорія - Доповідач -Франко В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2007 року Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області в складі: головуючого - судді- Кіселик С.А. суддів - Франко В.А., Суржика M.M при
секретарі - Пономаренко
А. О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді
адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2006
року

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2006 року ОСОБА_1звернулась до суду з позовом до Веселівської
сільської ради про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні та проведення інших виплат, вказуючи що в період з 1.11
2005 року по 15.04.2006 року вона працювала на посаді
спеціаліста+бухгалтера Веселівської сільської ради.

15.04.2006року при звільненні з посади їй не було виплачено: 1499 грн.
-заробітної плати, 125 грн. компенсації у
зв'язку з службовими відрядженнями, 579 грн. 13 коп.-компенсації за невикористану відпустку, а тому крім цього, вона просить
стягнути з відповідача 1000 грн.- в рахунок
відшкодування моральної ( немайнової) шкоди, 6218 грн.88 коп. - за частину затримки розрахунку при звільненні, починаючи з
15.04.2006 року, а далі по 39 грн. З б коп. за кожен
день на день винесення судом рішення.

Також просила поновити строк звернення до суду в частині вирішення
трудового спору про відшкодування моральної
шкоди, стягнення компенсації за невикористану відпустку, відшкодування витрат, у зв 'язку з службовими відрядженнями.

Зазначала, що розпорядженням виконавчого комітету Веселівської сільської
Ради Бобринецького району ( далі виконком) №31 від 1
листопади 2005 року вона була прийнята на посаду бухгалтера Веселівської сільської
Ради.

Розпорядженням виконкому №56 від 15 квітня 2006 року вона була звільнена із
займаної посади за п. 1ст. З б КЗпП України (за угодою сторін).

При звільненні з нею не було проведено у встановленому законом порядку розрахунку і не виплачено заробітну плату, компенсації у
зв'язку з службовими відрядженнями та за невикористану відпустку.

В супереч вимогам cm. 116 КЗпП відповідач по справі
відмовляється провести з нею

розрахунок та виплатити всі належні їй кошти при
звільненні, письмово повідомити про

нараховані суми. ''

Постановою Бобринецького районного суду від 13 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1 до Веселівської
сільської ради про стягнення
заробітної плати,

2

невиплаченої при звільненні працівника
та проведення інших виплат було задоволено частково.

Стягнуто з Веселівської сільської ради на користь ОСОБА_1. 228 грн.95 коп. невиплаченої заробітної плати за період з 1 по 15 квітня
2006 року ( перерахунок), а також державне мито на користь
держави в сумі 51 грн. та виплати на інформаційно-технічне
забезпечення-30 грн.

У всіх інших позовних вимогах ОСОБА_1до Веселівської сільської ради-відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. ставить питання про скасування зазначеної
постанови і ухваленням нової про задоволення її позовних вимог в повному
об'ємі.

Зазначає, що судом винесено необгрунтоване і незаконне рішення, яке
прийняте з порушенням норм матеріального
права. Зокрема, твердження суду про незадоволення позову щодо виплати частини належних сум при звільненні із-за пропуску
позовної давності, суперечить закону та
Постанові Пленуму Верховного Суду України.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованність рішення суду
першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до cm. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Відмовляючи ОСОБА_1. щодо стягнення на її користь 125 грн за службові відрядження, 579 грн. 13 коп. компенсації за
невикористану відпустку та 1000 грн. заподіяної їй
моральної шкоди, суд дійшов висновку, що позивачкою пропущений тримісячний строк звернення відповідно до ст..233 ч.1 КЗпП України з дня коли вона дізналась
або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Судова колегія погоджується з цим висновком, але окрім того, зазначає, що
за відсутності будь-яких докерів в справі позбавляє
можливості суд встановити наявність чи відсутність
заборгованості позивачці щодо зазначених нею вимог, оскільки з матеріалів справи (а.с.13-15, 24), а також з показань
свідків ОСОБА_2. та ОСОБА_3- слідує про відсутність
будь-яких бухгалтерських документів у відповідача , на підставі яких
робиться нарахування заробітної плати.

Позивачка просила стягнути 1499 грн. невиплаченої заробітної плати. Проте Згідно
довідки Веселівської сільради ( а.с. 33) та показань свідка- ОСОБА_3. провідного спеціаліста бюджетного відділу
фінансового управління Бобринецької райдержадміністрації
відсутня така сума заборгованості перед ОСОБА_1по заробітній платі. Є
заборгованість в сумі 228 грн.95 коп, що складає перерахунок заробітної
плати за період роботи з 1 по 15 квітня 2006року.

Оскільки позивачкою не доведено наявність заборгованості у тих розмірах,
які вказано в позовній заяві, тобто 1499 грн, судом на
підставі наявних доказів стягнута сума 228 грн. 95 коп.

Судом першої інстанції з посиланням на ст..1Ї7 ч.1 КЗпП України також відмовлено позивачці в стягненні з відповідача 6218 грн.88
коп. за час затримки розрахунку з 15.04.2006 року
(момент звільнення) по листопад 2006 року, а далі в розмірі 39 грн.
З6 коп. за кожен день по день винесення рішення по справі.

Відмовляючи ОСОБА_1. у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації
середнього заробітку за період затримки розрахунку
при звільненні суд виходив із наявності між: сторонами спору про
розмір заборгованості та дійшов висновку її, (заборгованості
)відсутності.

Оскільки статею 111 КЗпП обов'язок по виплаті заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні пов'язується з наявністю вини в
цій затримці роботодавця, то судова колегія також не вбачає вини відповідача.

3

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції

Судом правильно дана правова оцінка обставин по справі. При розгляді справи
суд правильно керувався нормами матеріального та
процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду , а
тому постанова суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 195,196, 198, 200
КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13
грудня 2006року залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до
Вищого Адміністративного Суду України протягом одного місяця.