Справа № К-6291/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Бутенка В.І.,

Сороки М.О. (доповідача),

Штульмана
І.В.,

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

провівши в порядку касаційного провадження
попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Комінтернівського
районного суду м. Харкова про відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У січні 2004 року
ОСОБА_1звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні зазначеного суду
знаходиться цивільна справа за позовом ТОВ фірми «Рассвет», директором якого
вона є, до Адамія А.Ш., Кварацхелия В.Я. Вважала що при розгляді справи
неправомірними діями суду істотно порушені її права, тому просила суд
відшкодувати на її користь моральну шкоду.

Ухвалою апеляційного
суду Харківської області від 22 січня 2004 року в прийнятті позовної заяви відмовлено.

У
касаційній скарзі
ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить судове рішення
скасувати.

Відмовляючи
у прийнятті позову, суд виходив з того, що статтею 62 Конституції України та
Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і
суду» визначено як виключно підстави,
так і порядок відшкодування шкоди, заподіяної при здійсненні правосуддя, який
виключає можливість розгляду справи в
порядку цивільного судочинства.

Відповідно
до ст. відповідно до ст. 62 Конституції України, матеріальна та моральна шкода,
заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно
засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного.

Як
вбачається з матеріалів справи, скаржниця оскаржує дії судді, пов'язані з
розглядом цивільної справи, тобто дії, що відносяться до сфери процесуальної
діяльності судді.

Тому
висновок суду про те, що заяви, скарги щодо неправильності процесуальних дій
судді чи суду не підлягають розглядові в суді першої інстанції, є вірними і узгоджуються із положеннями статей 126, 129
Конституції України та положеннями процесуальних законів.

Згідно
ч. 3 ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)
підставами касаційного оскарження судового рішення є порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права та відсутні передбачені ст. 227 КАС України підстави для
його обов'язкового скасування.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
ст. ст. 220, 220-1, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія
суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу апеляційного суду Харківської області
від 22 січня 2004 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судові рішення Вищого адміністративного суду
України, які ухвалені в порядку касаційного провадження, можуть бути оскаржені
лише за винятковими обставинами - з мотивів неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції однієї й тієї самої норми права; визнання судових
рішень міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, такими,
що порушують міжнародні зобов'язання України - протягом одного місяця з дня
відкриття таких обставин шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Судді: