Справа № 22а-4097/2007
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2007-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст. Черняк Л.О. Справа
№ 22а-4097/07
Господарський суд Волинської обл. (№ 2/60-2А) Рядок
статзвіту № 34
Доповідач: Шавель Р.М.
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2007 року м.Львів
Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Шавеля Р.М.,
суддів Олендера
при секретарі - Рахмановій Н.І.,
з участю осіб, які взяли участь у справі:
пред-ків позивача - Корженка
Д.В., довіреність від 30.07.2007р.,
С.Т., довіреність від 30.07.2007р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю “КС-Трейд” на постанову господарського суду
Волинської обл. від 13.08.2007р. у справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ “КС-Трейд” до Любомльської
міжрайонної державної податкової інспекції /МДПІ/ про скасування податкових
повідомлень-рішень, -
в с т а н о в и л а:
12.06.2007р. позивач ТзОВ «КС-Трейд» звернувся до суду з позовом (Т.1,
а.с.2-4), в якому, із врахуванням поданих уточнень (Т.2, а.с.15-16), просить
якими ТзОВ “КС-Трейд” визначені податкові зобов'язання по податку на прибуток в
Постановою господарського суду Волинської обл. від 13.08.2007р. в
задоволенні позову ТзОВ «КС-Трейд» відмовлено (Т.2, а.с.103-107).
Постанова господарського суду мотивована тим, що позивачем в порушення
вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не враховані
обмеження щодо рівня звичайної ціни та занижено валовий дохід за ІІІ квартал
2006 року на суму 441762 грн. за рахунок того, що договірна ціна реалізації
автомобілів, які попередньо були імпортовані ТзОВ «КС-Трейд», була нижче їх
звичайної ціни, внаслідок чого занижено податок на прибуток за ІІІ квартал
2006р. на суму 110440 грн. Також позивачем допущено заниження податку на додану
вартість на загальну суму 88352 грн.

В розглядуваній ситуації при визначенні бази
оподаткування операцій з реалізації на території України імпортного товару
митна вартість та звичайна ціна ототожнюються.

Згідно акту перевірки, даних про засновників відповідно
до установчих документів підприємства, виписок із реєстру, довідок депозитарію
на останній день перевіреного періоду ОСОБА_1., ОСОБА_2. є засновниками ТзОВ
«КС-Трейд» та ТзОВ «КС-Імпортс», а тому відповідно до вимог чинного
законодавства останні є пов'язаними особами. При здійсненні операцій
купівлі-продажу автомобілів ТзОВ “КС-Імпортс” платник податку не врахував
обмеження щодо рівня звичайної ціни при оподаткуванні операцій з пов'язаними
особами; дохід від продажу автомобілів визначався за договірною ціною, яка є
нижчою їх звичайної ціни, чим занижено валовий дохід за ІІІ квартал 2006 року
на суму 441762 грн. та відповідно податок на прибуток - на суму 110440 грн., що
відображено в акті перевірки та оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача на підтримання
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах
наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Любомльською МДПІ з 27.11.2006р по
15.12.2006р. проведено планову виїзну документальну перевірку ТзОВ «КС-Трейд» з
питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за
період з 10.05.2006р. по 30.09.2006р., за результатами якої складено Акт перевірки
№ 00001922 від 22.12.2006р. (Т.1, а.с.7-26).

Із змісту складеного Акта перевірки слідує, що в липні-вересні 2006р. ТзОВ «КС Трейд» імпортувало на митну
територію України автомобілі згідно контракту №1-05/06 від 30.05.2006р. та
додатку до нього від 10.06.2006р., укладеного з фірмою «Sentar LLC»
(м.Вашингтон, США) та контракту №16/08-2006 від 16.08.2006р., укладеного з
Компанією «Oz neptun otomotіv» (м.Стамбул,
Туреччина), що підтверджується вантажно-митними деклараціями (Т.1, а.с.73-144).

При розмитненні автомобілів, одержаних згідно
вказаних контрактів, витрати на придбання товарів підприємство формувало
виходячи із митної вартості, що визначена в графі 12 вантажно-митної декларації
/ВМД/. При розмитненні автомобілів позивач сплачував митним органам податок із
митної вартості товарів, яка визначена в графі 12 ВМД. При цьому митна
вартість, вказана у ВМД, у ряді випадків є вищою від фактурної вартості,
вказаної у графі 22 ВМД. При реалізації ж автомобілів на території України
валовий дохід розраховувався із ціни, яка є нижчою за митну вартість.

Виходячи наведеного, податковим органом
зроблено висновок про те, що в порушення вимог п.1.20, п.1.26 ст.1, п.4.1. ст.4
та пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» №
283/97-ВР від 22.05.1997р. платником не враховано обмеження щодо рівня
звичайної ціни та занижено валовий дохід за ІІІ квартал 2006р на суму 441762
грн. за рахунок того, що договірна ціна реалізації автомобілів є нижчою від їх
звичайної ціни, внаслідок чого занижено податок на прибуток за ІІІ квартал
2006р. на суму 110440 грн.

Перевіркою правильності визначення повноти
нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість встановлено
заниження податку на додану вартість на загальну суму 88352 грн., в т.ч. за
липень 2006р. на 8357,0 грн., за серпень 2006р на 42811 грн., за вересень
2006р. на 37184 грн.

В порушення п.4.1. ст.4 Закону України «Про
податок на додану вартість» платником не враховано обмеження щодо рівня
звичайної ціни та занижено базу оподаткування ПДВ за липень 2006р на суму 41785
грн., за серпень 2006р. на суму 214057 грн., за вересень 2006р. на суму 185920
грн., за рахунок того, що договірна ціна автомобілів нижча їх звичайної ціни,
що призвело до заниження податкового зобов'язання по ПДВ на загальну суму 88352
грн., в т.ч. за липень 2006р. на суму 8357 грн., за серпень 2006р. на суму
42811 грн., за вересень 2006р. на суму 37184 грн.

Тобто, перевіряючи зробили висновок про те,
що вказана у ВМД ціна автомобілів є початковою ціною з метою оподаткування на
території України і не може бути меншою при подальшій реалізації такого товару.

На підставі вищевказаного Акту відповідачем винесені податкове
повідомлення-рішення № /0 від 28.12.2006р., яким позивачу визначено
податкове зобов'язання по податку на прибуток в сумі 110440 грн. та застосовані
штрафні санкції в розмірі 11044 грн., та податкове повідомлення-рішення №
/0 від 28.12.2006р. про визначення позивачу суми податкового
зобов`язання з ПДВ в розмірі 88352 грн. та нарахування штрафних санкцій в сумі
32458 грн. 10 коп. (Т.2, а.с.17, 18).

За наслідками адміністративного оскарження податковим органом були також
прийняті податкові повідомлення-рішення № /1 від 05.02.2007р., №
/1 від 05.02.2007р., № /2 від 28.02.2007р., № /2
від 28.02.2007р., № /3 від 09.05.2007р., № /3 від
09.05.2007р. (Т.2, а.с.17, 18, 21, 22, 27, 28, 33, 34), не змінюючи при цьому
визначених податкових зобов'язань відповідно до податкових повідомлень-рішень
від 28.12.2006р.

Між тим, з наведеними висновками податкового органу колегія суддів не
погоджується з наступних підстав.

Як з'ясовано і не оспорюється сторонами, на момент митного оформлення
автомобілів на зазначений товар підприємством декларувалися митні ціни, які перевищували
ціни поставки, визначені в зовнішньоекономічних контрактах та зазначені у
фактурах. При розмитненні автомобілів позивач сплачував митним органам податок
на додану вартість із митної вартості товарів, яка визначена в графі 12 ВМД.

Під час перевірки податковим органом зафіксовані порушення вимог п.1.20, п.1.26 ст.1, п.4.1. ст.4 та пп.7.4.1 п.7.4 ст.7
Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» та п.4.1. ст.4 Закону України
«Про податок на додану вартість».

Відповідно до Закону України № 334/94-ВР від 28.12.1994р. «Про
оподаткування прибутку підприємств»:

п.1.20.1 - якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною
вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не
доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню
справедливих ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари
(роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає
передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за
відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично
та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

п.1.20.2. - для визначення звичайної ціни товару (робіт,
послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого
товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами
(роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови
договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії),
строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а
також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови
договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів
(робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами
суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому
враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи
знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з
сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги),
втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати
закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або
низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні
товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів
з метою ознайомлення з ними споживачів.

п.1.20.8 - обов'язок доведення того, що ціна договору не
відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом,
покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При
проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит,
а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися
на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту.

п.1.32. господарська діяльність - будь-яка діяльність
особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в
організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під
безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої
постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а
також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені
та на користь першої особи.

п.4.1. ст.4 - валовий доход - загальна сума
доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як
на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській)
економічній зоні, так і за її межами.

п.5.1. ст.5 - валові витрати виробництва та обігу - сума
будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській діяльності.

п.7.4.1 п.7.4. ст.7 - доход, отриманий
платником податку від продажу товарів (робіт, послуг) пов'язаним особам,
визначається виходячи із договірних цін, але не менших за звичайні ціни на такі
товари (роботи, послуги), що діяли на дату такого продажу.

Згідно Закону України № 168/97-ВР від 03.04.1997р. «Про податок на додану
вартість»:

п.4.1. ст.4 - база оподаткування операції з поставки
товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості,
визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням
акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за
винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається
до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних
активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через
будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

п.1.18. - звичайні ціни розуміються та застосовуються за
правилами, визначеними пунктом 1.20 статті 1 Закону України “Про оподаткування
прибутку підприємств”.

Згідно з п.1.7. Інструкції про заповнення вантажної митної декларації,
затв. наказом Державної митної служби України № 307 від 09.07.1997р., митна
вартість використовується виключно в цілях митного оподаткування товарів і
ведення митної статистики.

Звичайна ціна встановлюється за правилами п.1.20 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», залежить від умов продажу товару і
відповідає справедливій ринковій ціні в Україні.

Наведене положення відповідає вимогам ст.11 Закону України «Про ціни та
ціноутворення», де встановлено, що при здійсненні експортних та імпортних
операцій застосовуються контрактні ціни, що формуються відповідно до цін та
умов світового ринку, та не суперечить п.1.20.5, п.7.4.1, п.7.4.3. Закону
України «Про оподаткування прибутку підприємств». Таким чином, якщо товари
продані за ціною вищою від фактурної, але нижчою від митної вартості, база
обкладення ПДВ визначається виходячи з продажної вартості товару; в такому
випадку ціна продажу є звичайною.

Як свідчать матеріали справи (договори купівлі-продажу), саме по звичайній
ціні, яка відповідає справедливій ринковій ціні, як передбачено вищевказаними
нормами, позивач реалізовував легкові автомобілі; доказів про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу суду не подано.

Матеріали справи свідчать про те, що податковим органом при проведенні
перевірки не здійснено визначення звичайної ціни реалізованих позивачем на
внутрішньому ринку України автомобілів згідно вимог п.1.20 ст.1 Закону України
«Про оподаткування прибутку підприємств». Перевіряючи дійшли висновку про те,
що митна вартість товару є його звичайною ціною. Однак, чинне законодавство
України не передбачає ідентичності чи взаємозалежності таких понять як «митна
вартість» та «звичайна ціна» при здійсненні податкових платежів та не містить
приписів про те, що митна вартість товару є його звичайною ціною при подальшій
реалізації цього товару на території України.

Відповідно до п.1.20.10 Закону України № 334/94-ВР від 28.12.1994р. «Про
оподаткування прибутку підприємств»
донарахування податкових зобов'язань платника податку податковим органом
внаслідок визначення звичайних цін здійснюється за процедурою, встановленою
законом для нарахування податкових зобов'язань за непрямими методами, а для
платників податку, визнаних природними монополістами згідно із законом, - також
відповідно до принципів регулювання цін, встановлених таким законом.

Покликання відповідача на п.4.3. ст.4 Закону України «Про податок на додану
вартість», згідно якого для товарів, які імпортуються на митну територію
України платником податку, базою оподаткування є договірна (контрактна)
вартість таких товарів, але не менша митної вартості, зазначеної у ввізній
митній декларації (з урахуванням витрат згідно цього ж підпункту), не
приймається до уваги, оскільки вказана норма стосується оподаткування податком
на додану вартість при розмитненні імпортованих товарів.

Хибним також є твердження відповідача про те, що при визначенні бази
оподаткування операцій з реалізації на території України імпортного товару
митна вартість та звичайна ціна ототожнюються.

Також неправильним є висновок суду першої інстанції про те, що згідно акту перевірки, даних про засновників відповідно до установчих
документів підприємства, виписок із реєстру, довідок депозитарію на останній
день перевіреного періоду ОСОБА_1., ОСОБА_2. є засновниками ТзОВ “КС-Трейд” та
ТзОВ “КС-Імпортс”, відповідно до вимог чинного законодавства є пов'язаними
особами. При здійсненні операцій купівлі-продажу автомобілів ТзОВ «КС-Імпортс»,
платник податку не врахував обмеження щодо рівня звичайної ціни при
оподаткуванні операцій з пов'язаними особами, дохід від продажу автомобілів
визначався за договірною ціною, яка нижча їх звичайної ціни, чим занижено
валовий дохід за III квартал 2006 року на суму 441762 грн. та відповідно
податок на прибуток на суму 110 440 грн., що відображено в акті перевірки та
оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях.

За таких обставин колегія суддів вважає, що нарахування податкових
зобов'язань на легкові автомобілі, що реалізуються по договірній ціні на
території України, виходячи з митної вартості, є безпідставним, оскільки не
грунтується на вимогах чинного законодавства. Оскільки безпідставними є
нарахування спірними податковими повідомленнями-рішеннями податкових
зобов'язань, то відсутні відповідно й правові підстави для нарахування штрафних
санкцій.

Колегією суддів враховується й те, що відповідно до ст.19 Конституції
України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами України.

З огляду на викладені обставини та враховуючи приписи ч.2 ст.71 КАС України,
в силу яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову, колегія суддів вважає
позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а
податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню.

Також відповідачем не спростовано доводів позивача про те, що він сплатив
всі необхідні при розмитненні платежі та податки від митної вартості товару, а
ціну, за якою реалізував товари покупцям, формував на підставі п.4.1. ст.4
Закону України «Про податок на додану вартість»; при здійсненні господарської
діяльності ціна реалізації товару коливалася відповідно до попиту, економічного
стану ринку, маркетингових досліджень. Постійним та оптовим покупцям надавалися
знижки, але в жодному випадку ціна товару не була нижчою від ринкової ціни, а
отже, й від звичайної.

Враховуючи задоволення позову, судові витрати згідно ч.3 ст.94 КАС України,
здійснені позивачем, присуджуються йому. При цьому, згідно ч.1 ст.94 цього
Кодексу документально підтверджені судові витрати присуджуються з Державного
бюджету України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам
справи, на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи по
суті, тому за наведених обставин заявлений позов слід задоволити.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.195, п.3 ч.1 ст.198, п.3, 4 ст.202, ч.2
ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «КС-Трейд» задоволити.

Постанову господарського суду Волинської обл. від 13.08.2007р. скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю
«КС-Трейд» задоволити.

Визнати недійсними та скасувати податкові повідомлення-рішення №
/0 від 28.12.2006р., № /0 від 28.12.2006р., № /1
від 05.02.2007р., № /1 від 05.02.2007р., № /2 від
28.02.2007р., № /2 від 28.02.2007р., № /3 від 09.05.2007р.,
№ /3 від 09.05.2007р., якими Товариству з обмеженою відповідальністю
«КС-Трейд» визначені податкове зобов'язання по податку на прибуток в сумі
110440 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 11044 грн. (всього 121484
грн.) і податку на додану вартість в сумі 88352 грн. та застосовані штрафні
санкції в розмірі 32458 грн. 10 коп. (всього 120810 грн. 10 коп.).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КС-Трейд» з
Державного бюджету України 03 (три) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції
протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий: Шавель
Р.М.

Судді: Олендер
І.Я.

Пліш
М.А.