Справа № 2-а-170/2007
Суддя: Семко Г.В.
Дата ухвалення: 2007-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-170
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
березня 2007 року Томашпільський
районний суд Вінницької області

в
складі: головуючого судді Семко
Г.В.

при
секретарі Клімочко
С.В.

за
участю адвоката ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області про
стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 5 травня,

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту
населення Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області
про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги, мотивуючи свої
вимоги тим, що позивачу, який є інвалідом війни 2 групи, згідно ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вона має
право на отримання щорічно до 5-го травня відповідного року разової грошової
допомоги за 2004-2006 p.p. у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Але,
всупереч вимогам ст. 2 вказаного Закону та п. 3 ст. 22 Конституції України,
грошова допомога, призначена йому за 2004, 2005, 2006 роки виплачувалась не в
повному обсязі, тобто без урахування розмірів мінімальних пенсій, які
встановлювались на 2004, 2005 та 2006 роки, відповідачем з посиланням на Закони
України «Про державний бюджет України» на відповідні роки, зазначена допомога
йому була виплачена, відповідно, в сумах: 200 грн., 330 грн. та 330 грн.
Мінімальна пенсія за віком у 2004 році складала 92,45 грн., у 2005 році
складала 332 грн., а у 2006 році - 359 грн,, тому відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», суми виплати позивачу мали складати: у
2004 році - 739 грн. 60 коп., фактично виплачено 200 грн.; у 2005 році - 2656
грн., фактично виплачено 330 грн., а у 2006 році - 2872 грн., фактично
виплачено 330 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь недоплачену
частину разової щорічної грошової допомоги за 1999-2006 роки.

В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги змінив і
попросив стягнути з управління праці та соціального захисту населення на
користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу як інваліду війни
за період 2004-2006 роки в сумі 5407.60грн.

Представник
відповідача управління праці та соціального захисту населення Томашпільської
райдержадміністрації Вінницької області Урянський О.С. позов не визнав і
просить відмовити в його задоволенні.

Суд,
заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача,
дослідивши та оцінивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У
відповідності до вимог ст.ст. 11, 71 КАС України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних
вимог. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Між
сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. 12, 17-1 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України
«Про державний бюджет України на 2004-2006 роки».

Так,
позивач ОСОБА_1 являється інвалідом війни 2 групи і має право на пільги,
встановлені законодавством України для інвалідів війни.

Позивачеві
ОСОБА_1 була виплачена щорічна разова грошова допомога в розмірі: у 2004 році -
200 грн., у 2005 році - 330 грн., у 2006 році - 330 грн. і даний факт учасники
процесу не оспорюють.

2

Розмір
мінімальної пенсії за віком становить у 2004 році - 92 грн. 45 коп., у 2005 році
- 332 грн., у 2006 році (до 01.04.2006р.), - 350 грн., а з 01.04.2006 р. - 359
грн., а тому суми виплат повинні складати:

у 2004 році -
92,45 X 8 = 739.60 грн., а фактично виплачено 200 грн.; у 2005
році - 332,00 X 8 = 2656 грн., а фактично виплачено 330 грн.; у 2006 році
- 359,00 X 8 = 2872 грн., а фактично виплачено 330 грн.

Рішенням
Конституційного Суду України №20-рп/2004 від 01.12.2004р. у справі за
конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності) положень статей 44, 47, 78, 80 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» та конституційним поданням
Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень частин другої, третьої, четвертої статті 78 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» (справа про зупинення дії
або обмеження пільг, компенсацій і гарантій) визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними), положення статті 44 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2004 рік», якими встановлено, що у 2004 році
виплата щорічної, разової допомоги відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» здійснюється у таких
розмірах: інвалідам війни І групи - 195 грн., інвалідам війни II
групи - 160 грн., інвалідам війни III групи - 130
грн., учасникам бойових дій - 120 грн., особам, які мають особливі заслуги
перед Батьківщиною - 195грн, членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам)
померлих учасників бойових дій і учасників війни, визнаних за життя інвалідами
- 65 грн.

Згідно
ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, але виплата
одноразової грошової допомоги інвалідам війни за 2004 рік згідно ЗУ «Про державний бюджет
України на 2004 рік» відбулась у травні 2004 року, тобто до винесення
вищевказаного рішення КС
України, тому суд вважає, що недоплачена частина зазначеної грошової
допомоги підлягає стягненню на користь позивача в зв'язку з визнанням
неконституційними положень закону, згідно яких проводилась її виплата. В
аналогічному порядку необхідно вирішити питання щодо виплати грошової допомоги інвалідам
війни за 2005 та 2006 роки, оскільки її виплата проводилась вже після винесення
рішення Конституційним Судом України.

Разом з
цим, відповідно до ч.3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», нормативні акти органів державної влади та
органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни,
передбачені цим Законом, є недійсними, а виплата, яку здійснювало управління
праці та соціального захисту населення до 5 травня, посилаючись на положення
державного бюджету України обмежують права і пільги інвалідів війни, оскільки
виплачувались у меншому розмірі, ніж передбачено Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тому є недійсними.

Враховуючи
вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 та вважає необхідним стягнути з відповідача на його користь
недоплачену частину разової щорічної грошової допомоги інваліду війни другої
групи за 2004, 2005, 2006 роки в розмірі 5407,60 грн.

Керуючись
ст.ст. 11, 71, 86, 159, 163 КАС України, ст. 12, 17-1 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про
державний бюджет України на 2004-2006 роки», Рішенням Конституційного Суду України
N 20-рп/2004 від 01.12.2004р., суд

постановив:

Позов
задовольнити повністю.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної
державної адміністрації Вінницької області на користь ОСОБА_1 недоплачену
щорічну разову грошову допомогу за 2004, 2005 та 2006 роки в розмірі 5407
(п»ять тисяч чотириста сім) гривень 50 копійок.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана протягом 10 днів з
дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.