Справа № 22-а-384/2008
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2008-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22-а- 38408
Головуючий 1 інстанції:Шевченко П.І.
Категорія :стягнення суми
Доповідач: Подобайло З.Г.
Ухвала

Іменем України

21 січня 2008 року

м. Харків

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Подобайло З.Г., Мельнікової Л.В.

за
участю секретаря судового засідання - Спесивцевої О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВАТ «Охтирський
«Агрохім» на постанову господарського суду Сумської області від 16 серпня 2007
року по справі № 3/373-07

за позовом
Сумського обласного відділення фонду України соціального захисту інвалідів

до ВАТ
«Охтирський «Агрохім»

про стягнення
12834,81 грн.

встановила :

Позивач просить суд стягнути з відповідача, ВАТ «Охтирський «Агрохім»,
адміністративно-господарські санкції в розмірі 12 596,67 грн. та пеню у сумі
238,14 грн. , за невиконання нормативу робочих місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2006 році.

Постановою господарського суду Сумської області від 16 серпня 2007
року по справі № 3/373-07 за позовом
Сумського обласного відділення фонду України соціального захисту інвалідів до
ВАТ «Охтирський «Агрохім» про стягнення 12834,81 грн. позовні вимоги
задоволено.

ВАТ «Охтирський «Агрохім» не погодившись з постановою господарського суду
Сумської області подало апеляційну скаргу , в якій просить скасувати постанову
господарського суду Сумської області . Скаржник в апеляційній скарзі посилається
на те, що ч. 3 ст.19 Закону про захист інвалідів передбачає, що роботодавці
самостійно працевлаштовують інвалідів у рахунок нормативів робочих місць
виходячи з вимог ст. 18 даного Закону. При цьому ч.1 ст.18 Закону про захист
інвалідів ( у редакції Закону № 3483, який набрав чинності 18.03.06 р.)
говорить про те, що забезпечення права інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до
підприємства чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, які використовують найману працю
зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів,
у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати
державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів

Згідно ст. 19 Закону про захист інвалідів підприємство повинно створити
робочі місця для інвалідів.

Скаржник вказує, що товариству було встановлено норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування інвалідів в 2006 році в кількості 4 робочих
місця. На протязі 2006 року органи, що займаються працевлаштуванням інвалідів
не направляли для працевлаштування відповідачу інвалідів , так само як і не
було безпосереднього звернення інвалідів на підприємство з метою
працевлаштування. Підприємство відповідача подавало до Охтирського
міськрайонного центру зайнятості в 2006 році звіти про наявність вільних
робочих місць для інвалідів.

У Положенні про працевлаштування інвалідів передбачено певні вимоги, які
висувають до створення робочого місця інваліда, одне з них є те, що робочим
місцем інваліда може бути - звичайне робоче місце.

Скаржник вказує, що виходячи з можливостей і в зв'язку з скрутним
фінансовим становищем підприємства відповідач мав змогу прийняти інвалідів на
звичайні робочі місця. Так , на одному з них в 2006 році працював інвалід 3
групи ОСОБА_1, прибиральницею службових
приміщень.

Скаржник вказує, що професії, які пропонувалися в центрі зайнятості
відповідали звичайним робочим місцям і могли бути використані для
працевлаштування інвалідів. Також , скаржник приймав участь у ярмарках вакансій
для інвалідів, що проводилися центром зайнятості. В підтвердженням цього ним
надана довідка Охтирського
міськрайонного центру зайнятості.

Сумське обласне відділення фонду України соціального захисту інвалідів
заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити
постанову суду першої інстанції без змін, посилаючись на обставини, викладенні
в запереченнях . Крім того, в запереченнях заявлено клопотання про розгляд
даної справи у відсутність представника фонду.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника скаржника, перевіривши матеріали справи, постанову суду першої
інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши, надані до неї
документи , колегія суддів вважає , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено та підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» та згідно звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2006 рік (а.с 5) норматив робочих місць для працевлаштування
інвалідів у відповідача у 2006 році становив 4 робочих місця.

Фактично, згідно звіту відповідача створено 1 робоче місце , на якому
працював інвалід .

Таким чином ,
відповідачем не виконано
норматив по створенню
З робочих місць для працевлаштування інвалідів .

Зважаючи на викладене , відповідач мав самостійно розрахувати та сплатити
позивачеві адміністративно-господарські санкції у сумі 12 5896,67 грн. в строк
до 15.04.2007 року згідно вимог статті 20 згаданого Закону .

Відповідач не виконав вимог Закону і не сплатив суму санкцій позивачеві.

Доказів добровільної сплати вказаної заборгованості або наявності підстав
для звільнення його від відповідальності відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" (далі за текстом - Закон), для
підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форм власності і
господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової
чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8
до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця .

Ст. 20 Закону встановлено обов'язок підприємств (об'єднань), установ і
організацій, крім тих, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів, незалежно від форм власності і господарювання, де
середньооблікова кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено
нормативом, передбаченим частиною першою ст. 19 Закону, щороку сплачувати
відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається у розмірі
середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні),
в установі, організації за кожне робоче місце не зайняте інвалідом.

П. 2 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських
санкцій та пені за невиконання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 31.01.2007р. № 70, встановлено, що суми
адміністративно-господарських перераховуються роботодавцями на рахунок,
відкритий в органах Державного казначейства до 15 квітня року, що настає за
роком, в якому відбулось порушення нормативу робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Згідно ст. 18 закону, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ,
організацій чи до державної служби зайнятості. Підбір робочого місця
здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням
побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також
рекомендацій медико-соціальної експертизи. Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду
соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у
порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інформацію про наявність
вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці
подають центру зайнятості за місцем їх
реєстрації як платників страхових
внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на
випадок безробіття за формою,
затвердженою Мінпраці за
погодженням з Держкомстатом.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення
встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до
суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські
санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, які
спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію
його наслідків.

Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані
за порушення правил, встановлених законодавчими актами.

Колегія суддів зазначає, що згідно відповідно до ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських
відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення
правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У
разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за
порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим
внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за
даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідачем не були виконані вимоги Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо прийняття заходів для
працевлаштування інвалідів.

Колегією суддів встановлено, що з копії звітів про наявність вакансій та
відповіді Охтирського міськрайонного центру зайнятості вільні вакансії на
підприємстві відповідача були не на протязі всього року , а виникали
періодично, що суд оцінює як неналежне виконання підприємством відповідача норм
ст..ст.18,19 та 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні".

В розумінні цих норм підприємство зобов'язано на протязі всього року
здійснювати заходи направлені на працевлаштування інвалідів, а не періодично,
як це робило підприємство відповідача.

Таким чином, за наявності офіційно оприлюднених нормативних актів, про які
керівництво відповідача зобов'язано було знати, відповідач протиправно не вчинив
передбачених законодавством щодо створення робочих місць для працевлаштування
інвалідів, що свідчить про наявність вини відповідача як умови настання
господарсько-правової відповідальності у вигляді адміністративно-господарських
санкцій.

Згідно ст. 20 вищезгаданого Закону порушення термінів сплати санкцій тягне
за собою нарахування пені, яка обчислюється виходячи з 120 % річних облікової
ставки НБУ.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що підстави для стягнення з відповідача штрафних
санкцій за нестворені робочі місця для працевлаштування інвалідів у 2006р. в
розмірі 12 596,67 грн. та пеню у сумі 238,14 грн. обґрунтовані та правомірні, а
позовні вимоги підлягають задоволенню .

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги є помилковими.

За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ВАТ «Охтирський «Агрохім» на постанову господарського
суду Сумської області від 16 серпня 2007 року по справі № 3/373-07 залишити без
задоволення.

Постанову господарського суду Сумської області від 16 серпня 2007 року по
справі № 3/373-07 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом місяця з дня набрання ухвалою законної сили,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та підписано 28 грудня 2007р.

Головуючий Сіренко
О.І.

Судді
Подобайло
З.Г.

Мельнікова Л.В.