Справа № К-19072/07
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого:

Харченко В.В.

Суддів:

Гончар Л.Я.

Васильченко Н.В.

Кравченко О.О.

Матолича С.В.

при секретарі : Коротких В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 18 листопада 2003 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської
області від 5 лютого 2004 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці
та соціального захисту населення Корольовської районної ради про стягнення
невиплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, -

в
с т а н о в и л а :

У серпні
2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального
захисту населення Корольовської районної ради про стягнення невиплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що йому як інваліду 3
групи загального захворювання, що пов'язане з аварією на Чорнобильській АЕС
відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України ”Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” належить до
виплати щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних
плат. Відповідачем йому виплачувалась щорічна допомога в розмірі 21 грн. 50
коп. згідно постанови Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року.

Просив стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
Корольовської районної ради м. Житомира на його користь суму невиплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за шкоду, заподіяну здоров'ю як інваліду ІІІ-ї групи у зв'язку з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в
розмірі 718 грн. 50 коп.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 листопада 2003
року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 5
лютого 2004 року, ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1, з посиланням на порушення судами норм
матеріального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити
справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 мав статус дитини, яка потерпіла внаслідок аварії на
ЧАЕС , йому встановлена ІІІ-я група інвалідності, що пов'язана з аварією на
ЧАЕС. У зв'язку з вказаними обставинами він користується правами та пільгами, передбаченими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, в тому числі - на виплату щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних зарплат відповідно до ч.2 ст.48 цього Закону.

Відмовляючи у позові , судові інстанції виходили з того, що статтею 62 Закону № 796-ХІІ
встановлено, що роз'яснення порядку
застосування цього Закону провадиться у порядку, передбаченому Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є обов'язковим
для виконання міністерствами та
іншими центральними органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх
відомчої підпорядкованості та форм власності.

Суди посилалися у цьому зв'язку на
положення Постанови Кабінету Міністрів
України від 26 липня 1996 року № 836
«Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачена
щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам ІІІ-ї групи внаслідок аварії на ЧАЕС у розмірі 21 грн. 50 коп.

Врахувавши, що у визначеному Кабінетом Міністрів розмірі ОСОБА_1 одержав щорічну допомогу, суди дійшли
висновку про безпідставність його вимог.

Однак,
зазначений висновок судів не відповідає вимогам закону з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень
та у спосіб, передбачені Конституцією та
законами України .

Відповідно до абзацу 3 частини 2
статті 48 Закону № 796-ХІІ щорічна допомога інвалідам 3-ої групи виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ).

Статтею 1 Закону України «Про встановлення заробітної плати на 2003 рік»
від 26 грудня 2002 року № 372-ІУ розмір мінімальної заробітної плати
встановлений з 1 січня 2003 року у розмірі
185 грн. на місяць, з 1 грудня 2003 року - 237 грн.

Зі змісту ст..1 цього Закону не вбачається будь-яких обмежень щодо
можливостей застосування розміру
мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статі 48 Закону №
796-ХІІ.

Виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними
нормативними актами, при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону № 796-ХІІ та стаття 1
Закону № 372-ІУ, а не Постанова КМУ №
836.

За таких обставин судові рішення підлягають скасуванню з постановленням
нового - про задоволення позовних вимог.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст., ст.220, 221, 229, 232 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м.
Житомира від 18 листопада 2003 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської
області від 5 лютого 2004 року скасувати.

Позов
ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з управління праці та соціального захисту
населення Корольовської районної ради на користь
ОСОБА_1 невиплачену
щорічну
допомогу
на оздоровлення в сумі 718 гривень 50 копійок.

Постанова набирає чинності з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді :