Справа № 2-а-625/2008
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2008-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-625/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2008 року 11 год. 08 хв. м. Рівне

Рівненський
окружний адміністративний суд під головуванням судді Шевчук С.М. за участю
секретаря судового засідання Паршутич С.Л. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1, передставник ОСОБА_2 (за усною
заявою позивача);

відповідача: представник Млинівської МДПІ Величко А.В. (копія довіреності в матеріалах
справи);

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 до Млинівської міжрайонної державної
податкової інспекції про скасування
рішення про застосування фінансових
санкцій від 06.09.2007року № /0, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернулася з позовом
до Млинівської міжрайонної державної
податкової інспекції про скасування
рішення про застосування фінансових
санкцій від 06.09.2007року № /0.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та надав пояснення, які
повністю співпадають з позицією, викладеною в позовній заяві, а зокрема зазначив, що
посадові особи відповідача приступаючи до перевірки не надали наказу
керівника податкового органу на проведення позапланової перевірки та
відповідного рішення суду, чим грубо порушили вимоги податкового законодавства.
У зв'язку з вказаним рішення про
застосування фінансових санкцій
вважає незаконним та таким, що підлягає
скасуванню.

В судовому засіданні позивач
просив позов задоволити повністю,
рішення про застосування фінансових
санкцій від 06.09.2007року № /0 скасувати.

Відповідач надав письмові заперечення на
адміністративний позов. В судовому засіданні представник відповідача надала
пояснення, які повністю співпадають з позицією, викладеною в запереченнях, а
зокрема зазначила, що до початку перевірки посадовими особами відповідача було вручено
продавцю направлення на перевірку, відмітка про їх отримання відображена
відповідачем в нижній частині
направлень. В ході перевірки було встановлено
порушення ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», а зокрема здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без
наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі. Покликаючись на п. 4 ст. 10 п. 2 ст. 11 Закону «Про державну
податкову службу в Україні», абз. 6
пп.5.2.2 ст. 5 Закону "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами" обґрунтовує правомірність винесення відповідачем
оскаржуваного рішення.

Представник відповідача просить відмовити позивачу в задоволенні
адміністративного позову.

Судом досліджені письмові докази, які
подані позивачем одночасно із позовною заявою та докази, подані безпосередньо в ході судового розгляду
справи.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності, суд вважає,
що адміністративний позов слід
задоволити повністю.

Суд виходив з такого.

06.09.2007року Млинівською
міжрайонною державною податковою інспекцією винесено рішення
№ /0 про застосування
фінансових санкцій в розмірі 1700 грн.. Обумовлене рішення винесено на
підставі акту документальної перевірки від 05.09.2007року за фактом роздрібної торгівлі тютюновими виробами без
наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі, чим порушено ч. 6 ст.15 Закону
України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Згідно до ч.1 ст. 16 "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів» контроль за дотриманням норм цього
Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах
компетенції, визначеної законами України.

Пункт 4 ст. 10, п. 2 ст. 11 Закону «Про
державну податкову службу в Україні» передбачаю, що до повноважень податкового
органу відноситься здійснення контролю за додержанням порядку проведення
готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, за
наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають
ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею таких матеріалів
про виявлені порушення органам, що видають ці документи (ліценції), за
наявністю торгових патентів.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст.17
"Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного
і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів
підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у
разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими
виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії
товару, але не менше 1700 гривен.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті,
приймаються органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем
виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими
виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції,
визначеної законами України (частина четверта статті 17 названого Закону).

Законом України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» визначені правові
засади здійснення ліцензованого виду господарської діяльності та встановлено відповідальність за порушення встановлених
законодавством умов здійснення господарської діяльності. Отже, цей Закон за
предметом правового регулювання не належить до податкового законодавства і не є
законом про оподаткування.

В преамбулі Закону України від 21
грудня 2000 року N 2181-III "Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" (далі по тексту постанови - Закон України №2181) передбачено, що цей
Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює
порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів),
включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на
загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати
пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної
діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення. При цьому
відповідно до п. 1.5 ст. 1 Закону України №2181 штрафна санкція (штраф) -
плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового
зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з
платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування,
визначених відповідними законами. Отже, як вбачається з преамбули Закону
України №2181, він не регулює порядок застосування
фінансових санкцій за порушення встановлених законодавством правил здійснення
господарської діяльності, пов'язаної із виробництвом, оптовою та роздрібною
торгівлею алкогольними напоями, тютюновими виробами, і процедури узгодження
податкових зобов'язань, прийняття та оскарження податкових повідомлень тощо,
передбачені Законом України №2181, не
застосовуються до фінансових санкцій, передбачених Законом України «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених
статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу
спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня
2003 року N 790 (далі по тексту
постанови іменовано- Порядок застосування фінансових санкцій).

Відповідно до ст. 17 Закону України
"Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного
і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та п. 6 Порядку
застосування фінансових санкцій рішення про застосування фінансових санкцій
приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника
органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим,
коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем
плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (Департамент з питань
адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом
підакцизних товарів Державної податкової адміністрації, його регіональні
управління та їх територіальні підрозділи, Мінекономіки), чи керівником
(його заступником) органів МВС, МОЗ, Державної податкової адміністрації,
Держкомстату, Держспоживстандарту у межах їх компетенції, визначеної
законодавством.

При цьому, рішення про
застосування фінансових санкцій направляється органу державної податкової
служби за місцезнаходженням платника податку для контролю за його виконанням
(за надходженням суми штрафу до державного бюджету). Про надходження або
ненадходження суми штрафу до державного бюджету протягом 30 днів орган
державної податкової служби за місцезнаходженням платника податків повідомляє
орган, який прийняв рішення про застосування фінансових санкцій.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи наведені конституційні
положення, органи державної податкової служби можуть застосовувати фінансові
санкції у межах їх компетенції визначеної законодавством.

А відтак,
державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у
містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції не наділені
повноваженнями, щодо застосування
фінансових санкцій визначених ст. 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Стосовно покликання позивача
на ненадання
посадовими особами відповідача (перевіряючими) наказу на перевірку та
відповідного рішення суду, то відповідно до ст.11-2 Закону «Про державну
податкову службу в Україні» посадові особи органу державної податкової служби
вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за
наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України,
та за умови надання платнику податків під розписку направлення на перевірку та
копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної
перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної
перевірки, дата її початку та дата закінчення. Ненадання цих документів
платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною
першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної
податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

З вказаного слідує, що наслідком ненадання платнику податку наказу на перевірку є
недопущення платником податків перевіряючих до перевірки, при цьому чинне
податкове законодавство не передбачає, таких наслідків як скасування рішення
податкового органу прийнятого за наслідками
такої перевірки. Відповідачем не надано суду наказу керівника податкового органу на
проведення позапланової перевірки позивача.

Стаття
ст.11-1 Закону «Про державну податкову службу в Україні» дає поняття
позапланових виїзних перевірок, а зокрема обумовлена стаття закону містить дві частини 6 та 7 кожна із яких визначає яка перевірка
буде вважатися позаплановою, а зокрема:

-
ч. 6 названої статті вказує, що позаплановою виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної
податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, що
перелічені в п.1-9 названої частини;

- ч. 7 названої вище статті вказує, що позаплановою виїзною
вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених
законами України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а в інших випадках - за рішенням
суду.

Абзац 1 частини 8 статті 11-1 обумовленого Закону передбачає,
що позапланова виїзна перевірка може здійснюватися лише на підставі рішення
суду. Орган державної податкової служби, який ініціює проведення позапланової
виїзної перевірки, подає до суду письмове обґрунтування підстав такої перевірки
та дати її початку і закінчення, склад осіб, які будуть проводити таку
перевірку, документи, які відповідно до частини шостої цієї статті
свідчать про виникнення підстав для проведення такої перевірки, інформацію про
вид та кількість перевірок, проведених органами державної податкової служби
щодо суб'єкта господарської діяльності та наслідки таких перевірок за попередні
три роки, а також на вимогу суду - інші відомості.

З вказаного слідує, що вимога названого абзацу 1 ч. 8 щодо проведення позапланової перевірки
поширюється лише на позапланові перевірки, що проводяться за підставами
обумовленими в ч. 6 ст. 11-1 Закону «Про державну податкову службу в
Україні».

Що ж до позапланових перевірок, що проводяться відповідно до законів
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», то як вбачається із абзац 1 частини 8 статті 11-1 обумовленого Закону на проведення названих перевірок не
поширюється вимога про наявність рішення суду для проведення такої перевірки.

Підтвердженням зазначеного є абз.2 ч. 8
статті 11-1 обумовленого Закону, передбачає, що позапланова виїзна перевірка
може здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за
рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.

Згідно до ч.1 ст. 16 "Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» контроль за дотриманням
норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи
в межах компетенції, визначеної законами України. Пункт 4 ст. 10 Закону «Про
державну податкову службу в Україні» передбачає, що до повноважень податкового
органу відноситься здійснення контролю за додержанням порядку проведення
готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, за
наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають
ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею таких матеріалів про
виявлені порушення органам, що видають ці документи (ліценції), за наявністю
торгових патентів.

А відтак, проведення позапланової
перевірки по питанням, що належать до повноважень податкового органу
визначеного законами України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" не потребує
відповідного рішення суду на проведення такої позапланової перевірки.
Проведення згаданої перевірки здійснюється виключно за наявності рішення керівника податкового органу, яке
оформляється наказом.

За
обставин викладених вище, суд вважає, що адміністративний позов слід
задоволити повністю.

Керуючись
статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 до Млинівської
міжрайонної державної податкової інспекції
про скасування рішення про застосування
фінансових санкцій від 06.09.2007року № /0 задоволити
повністю.

2. Скасувати рішення про застосування фінансових санкцій винесене Млинівською
міжрайонною державною податковою інспекцією
від 06.09.2007року № /0.

3. Стягнути з Державного бюджету на користь позивача -
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3,40 грн.
(три гривні сорок копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо
заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного
суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне
оскарження подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі - з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя С.М.Шевчук

Повний текст постанови складено
25.02.2008року.

Постанова законної сили не набрала.

Суддя
С.М.Шевчук