Справа № 22-а-208/2007
Суддя: Данильченко Л.О.
Дата ухвалення: 2007-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-208 2007р. Головуючий
у 1-й інстанції Гриценко
Категорія 19 Судця-доповідач Данильченко Л.О.
УХВАЛА

іменем України

05 квітня 2007 року колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області у
складі:

головуючого -
Маслова В.О.

суддів -
Данильченко Л.О., Ільченко О.Ю.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

та осіб, які беруть участь у справі - прокурора
Кошлякової О.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Державної виконавчої
служби у Путивльському районі на постанову Путивльського районного суду від 19 лютого 2007 року у справі за
позовом прокурора Путивльського району до Державної виконавчої служби у
Путивльському районі про визнання постанови державного виконавця Державної
виконавчої служби у Путивльському районі від 17 листопада 2006
року про відмову у відкритті виконавчого провадження незаконною.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду Данильченко Л.О., пояснення прокурора
Кошлякової О.Ю., яка вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,
вивчивши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Путивльського районного суду від 19
лютого 2007 року
визнано нечинною постанову державного виконавця державної виконавчої служби у
Путивльському районі від 17
листопада 2006 року про
відмову у відкритті виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 223 грн. 35 коп. на користь
фінансового відділу Путивльської районної ради витрат на стаціонарне лікування
потерпілого.

Виконавчий лист
по кримінальній справі №
1-97 про стягнення з ОСОБА_1 223
грн. 35 коп. на
користь фінансового відділу Путивльської районної ради направлено до держаної
виконавчої служби для виконання.

В апеляційній
скарзі Державна виконавча служба у Путивльському районі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Апелянт
зазначає, що виконавчий лист було подано до ДВС безпосередньо судом, а не за
заявою стягувача, як це передбачено ст. 18
Закону України «Про виконавче провадження».

2

Суд першої
інстанції при прийнятті постанови виходив з того, що в даному випадку кошти
повинні стягуватись на лікування потерпілого на рахунок районного бюджету
Путивльської районної ради, з якого фінансується лікувальний заклад, в якому
лікувався потерпілий. Районний бюджет є складовою частиною державного бюджету,
тому в даному випадку стягувачем виступає держава в особі фінансового відділу
Путивльської районної ради.

Таким чином,
якщо за виконавчим документом стягувачем виступає держава, то у відповідності
до статті 18 Закону
України «Про виконавче провадження» та абзацу 6 пункту 3.1.
Інструкції «Про проведення виконавчих дій», даний виконавчий лист
скеровується органом, який його видав, безпосередньо до державної виконавчої
служби для виконання.

Дослідивши
матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду
першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, вироком Путивльського
районного суду від 10 жовтня 2006 року ОСОБА_1
визнаний винним і засуджений за ч. 1
ст. 296 КК
України, із засудженого стягнуто на користь фінансового відділу Путивльської
районної ради 223 грн. 35 коп. - витрати на
стаціонарне лікування потерпілого (а.с.10-11).

На підставі
вироку суду, після вступу його в законну силу 01 листопада 2006
року Путивльським районним судом виписаний виконавчий лист про стягнення з
засудженого ОСОБА_1 зазначеної суми коштів, який був направлений судом до ДВС у
Путивльському районі (а.с.9)

Постановою
державного виконавця ДВС у Путивльському районі від 17 листопада 2006 року було
відмовлено у відкритті виконавчого провадження з підстав відсутності заяви
стягувача, виконавчий лист повернутий суду без виконання (а.с.З).

На зазначену
постанову державного виконавця прокурором винесений протест (а.с.4), який
залишений державною виконавчою службою без задоволення (а.с.5).

Суд першої
інстанції, на думку колегії суддів, дійшов вірного висновку щодо невірного
тлумачення державним виконавцем положень Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки дії суду, що направив виконавчий лист, не суперечать п.З
ст. 18 вказаного
Закону в широкому розумінні поняття «закону» як нормативно-правових актів
держави, враховуючи те, що посилання на конкретний чи спеціальний закон
вищезазначена стаття не містить.

Оскільки
спеціальним нормативно-правовим актом, «Інструкцією з діловодства в місцевому
загальному суді», затвердженою Наказом ДСА України № 68 від 27 червня 2006 року, зокрема п.
16.1.21, передбачений
спеціальний порядок дій суду при направленні виконавчих листів про
відшкодування збитків на користь держави, державного бюджету та юридичних осіб
до органу ДВС за

з

місцем проживання засудженого чи
знаходженням його майна, суд правомірно керувався цим актом, враховуючи, що
конкретний порядок дій за виконавчими листами цієї категорії справ не
врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того,
відповідно до п. 3.1 Інструкції
«Про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції
України від 15 грудня 1999 року № 74/5 з послідуючими
змінами та доповненнями і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року № 865/ 4158, державний
виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа:

1) за
заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за
заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в
суді;

3) в інших
випадках, передбачених законом.

У разі, якщо
стягувачем за виконавчим документом виступає держава, даний виконавчий лист
скеровується до органів державної виконавчої служби органом, який видав
виконавчий лист. В цьому разі, для відкриття виконавчого провадження
застосовується положення абзацу 6
п. 3.1 даної
Інструкції (тобто відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого
листа, у випадках, передбачених законом).

Як вбачається з
матеріалів справи, кошти стягувалися із засудженого на користь бюджету
Путивльського району Сумської області, за рахунок якого утримується лікарня, що
є комунальною власністю, де лікувався потерпілий від злочину.

За таких
обставин постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого
провадження в даній справі обґрунтовано визнана судом першої інстанції не
чинною, так як підстав для такої відмови, вичерпний перелік яких передбачений
ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження» та п. 3.8.1
Інструкції «Про проведення виконавчих дій», колегією суддів не вбачається.
А дії державного виконавця не узгоджуються з вимогами Закону України «Про
виконавче провадження» та Інструкції «Про проведення виконавчих дій».

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин,
коли суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального права, підстав для його зміни
або скасування колегія суддів не вбачає. Також не вбачається підстав і для
закриття провадження в даній справі, передбачених ст. 157 КАС України.

Керуючись ст. 198 ч.І п.1, 200, 205 ч.І п.1, 206 КАС України,
колегія суддів, -

4

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Державної виконавчої служби у Путивльському районі залишити без
задоволення.

Постанову
Путивльського районного суду від 19
лютого 2007 року в
даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді