Справа № 22-а-1205/2007
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2007-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції: Федик Л.І.
Справа № 22-а-1205/07 Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської
ряд.ст.зв. № 37
Доповідач: Олендер І.Я.
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

23
липня 2007 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Кушнерика
М.П., Пліша М.А.,

при секретарі Федаш О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Середньоугринівської сільської ради
Калуського району Івано-Франківської області на постанову Калуського
міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2007 року по
справі № 2-а-13/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Середньоугринівської
сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, третя особа на
стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання нечинним п.3, п.4 рішення
Середньоугринівської сільської ради від 08.11.2006 року,-

в с т а н о в и л а:

12 квітня 2007 року Калуським міськрайонним судом
Івано-Франківської області прийнято постанову по справі № 2-а-13/07 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Середньоугринівської сільської ради
Калуського району Івано-Франківської області, третя особа на стороні
відповідача ОСОБА_2 про визнання нечинним п.3, п.4 рішення Середньоугринівської
сільської ради від 08.11.2006 року, якою позов задоволено. В прийнятій
постанові суд мотивував своє рішення тим, що відповідач, передаючи позивачу у
приватну власність земельну ділянку всупереч вимог ч.2 ст. 100 ЗК України, ч.2
ст. 402 ЦК України, в своєму рішенні встановив земельний сервітут на частину
земельної ділянки позивача.

Вказану
постанову суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Середньоугринівська
сільська рада Калуського району Івано-Франківської області, представник якої в
поданій апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова суду
першої інстанції винесена з порушенням як процесуального, так і матеріального
права, в зв'язку з чим просить постанову скасувати та постановити нову, якою
відмовити в задоволені позовних вимог.

Представник
відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просить
її задовольнити.

Позивача
та третя особа на стороні відповідача -
ОСОБА_2 в судове засідання не явились, хоча були належними чином повідомлені
про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому такий на підставі ч.4 ст.
196 КАС України проведено за їх відсутності.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення, постанова
суду першої інстанції скасуванню, а провадження в справі закриттю, з наступних
підстав.

Розглядаючи
спір та приймаючи постанову про задоволення позову, суд першої інстанції
виходив з того, що поданий на розгляд спір підсудний адміністративним судам.

Однак з
таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки колегією
суддів апеляційного суду встановлено, що позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом
до відповідача, третя особа ОСОБА_2, в якому ним фактично оскаржувались дії
відповідача щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, що
передана позивачу у приватну власність, а саме встановлення земельного
сервітуту для третьої особи, що є власником суміжної земельної ділянки, що є
порушенням норм встановлених ч.2 ст. 100 ЗК України та ч.2 ст. 402 ЦК України,
які регулюють підстави та порядок встановлення земельного сервітуту, власників
сусідніх земельних ділянок.

Суд
першої інстанції в постанові встановив, що позивачеві на праві приватної
власності належить відповідна земельна ділянка, на яку відповідно до рішення
відповідача, що оскаржується, встановлено земельний сервітут на користь третьої
особи, що є власником суміжної земельної ділянки (а.с. 11, 13, 18). Також судом
встановлено, що спір виник з приводу користування належною на праві приватної
власності позивачу земельної ділянки та можливості обслуговувати об'єкт нерухомості,
що перебуває у власності третьої особи, а саме користування каналізацією, що
проходить земельною ділянкою позивача.

Таким
чином, з огляду на зміст позовної заяви, характер спірних правовідносин, та
обставин, встановлених судом першої інстанції, слід зробити висновок, що в
даному випадку наявний спір про право цивільне, яке підлягає захисту, як про це
зазначено позивачем, на підставі норм ЦК України та ЗК України. Однак,
незважаючи на це, 12.04.2007 року судом першої інстанції ухвалено по даній справі
постанову в порядку адміністративного судочинства, з чого слід зробити
висновок, що суд вважав дану справу адміністративною і при її вирішені
керувався нормами КАС України, що регулюють вирішення справ адміністративної
юрисдикції.

Колегія
суддів, як зазначено вище, не погоджується з висновками суду першої інстанції
та вважає їх неправильними.

Так,
відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно
п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією
зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно
до ч.1 ст.15 глави 2 ЦК України суди розглядають
в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого
судочинства..

Відповідно
до ч.1 ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з
приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з
публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а
також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних
договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках,
встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим
процесом чи процесом референдуму.

Згідно
п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження в справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що компетенція Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області як адміністративного суду не поширюється на даний
спір, що виник з цивільно-правових відносин, пов'язаних з правом власності на
земельну ділянку та його реалізацією, який не є публічно-правовим, а тому
постанова підлягає скасуванню, провадження у даній справі закриттю, а подана
апеляційна скарга частковому задоволенню.

Поряд з цим, позивач ОСОБА_1 вправі звернутись до суду
для вирішення даної справи в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206 КАС
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Середньоугринівської сільської ради
Калуського району Івано-Франківської області - задовольнити частково.

Постанову Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 12 квітня 2007 року по справі № 2-а-13/07 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Середньоугринівської сільської ради
Калуського району Івано-Франківської області, третя особа на стороні
відповідача ОСОБА_2 про визнання нечинним п.3, п.4 рішення Середньоугринівської
сільської ради від 08.11.2006 року - скасувати, а провадження у справі -
закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після проголошення.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
М.П.Кушнерик

М.А.Пліш