Справа № 2-а-608/2007
Суддя: Боймиструк С.В.
Дата ухвалення: 2007-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа
№2-а-608 /07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2007 року 15 год. 15 хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд в колегіальному складі:

під головуванням судді:
Боймиструка С.В.

суддів:
Юрчука
М.І.

Чалого І.С.

за
участю
секретаря судового засідання Таустік
Л.Г.

та
сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача:
ОСОБА_2

представника
позивача:
ОСОБА_1.

представника
відповідача:
Костевича Т.О.

третьої
особи:
Жилінської Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_2

до
Державної податкової адміністрації України

третя
особа на стороні відповідача:

та
Національна Акціонерна Страхова Компанія « Оранта»

про визнання дій неправомірними, незаконними та стягнення страхової суми
обов'язкового державного особистого страхування , -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду позивач ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача ДПА
України страхову суму обов'язкового державного особистого страхування в розмірі 4250 гривень.

В позові зазначає, що з 1997 року по 31 жовтня 2005 року проходив службу в
Управлінні податкової міліції ДПА в
Рівненській області і був звільнений у відставку за п.65 п. п «а» (за віком) «Положення про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів внутрішніх справ України» та п.1 Постанови КМ
України від 30 жовтня 1998 року № 1716. Вислуга на день звільнення становила 32
роки в календарному обчисленні.

Висновком Рівненської МСЕК від 10 лютого 2006 року ОСОБА_2 встановлено 50%
втрати працездатності.

15 лютого 2006 року позивачем було подано пакет
необхідних документів голові ДПА в Рівненській області для розгляду на
засіданні комісії з розгляду справ, щодо виплати страхових сум обов'язкового
державного особистого страхування осіб податкової міліції .

Рівненською обласною дирекцією НАСК
„Оранта" було нарахована до виплати страхова сума по
державному обов'язковому особистому страхуванню в розмірі 4250 грн.

В порушення
вимог ст. 23 Закону України „Про міліцію", ст. 26 Закону України

«Про державну податкову службу» ДПА
України не виплатило на даний час страхової суми обов'язкового
державного особистого страхування в
розмірі 4250 грн.

Представник
відповідача ДПА України та третьої особи
на стороні відповідача ДПА в Рівненській області позов не визнав та вказує, що
позовна вимога ОСОБА_2 суперечить ЗУ «Про страхування», ст. 9 , якої
передбачає, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно
до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового
випадку.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону
страховиками визнаються фінансові установи, які створені у формі
акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою
відповідальністю згідно з Законом України "Про господарські
товариства" з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом, а також
одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової
діяльності. Учасників страховика повинно бути не менше трьох. Страхова
діяльність в Україні здійснюється виключно страховиками - резидентами України.

Державна податкова адміністрація України
ніколи не була фінансовою установою, не одержувала ліцензію на здійснення
страхової діяльності, а тому ніколи не була і не є страховиком.

Таким чином, на Державну податкову адміністрацію України
не може бути покладений обов'язок щодо виплати страхової суми.

Представник третьої особи на стороні
відповідача НАСК «Оранта» позов не визнала та пояснила суду, що договір між
НАСК «Оранта» та ДПА України на
страхування працівників податкової міліції відповідно до Постанови КМ України №
59 від 29 червня 1991 року не укладався
і вони не є страховиком цих працівників, тому не можуть проводити будь-які
виплати. З 3 листопада 2006 року в зв'язку зі змінами в ст.23 ЗУ «Про
міліцію» скасоване державне страхування
та введена виплата одноразової грошової допомоги в разі смерті чи каліцтва
працівника міліції.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до ст. 26 Закону України „
Про державну податкову службу „ держава гарантує правовий і соціальний захист
осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них
поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені ст. 20-23
Закону України „Про міліцію".

Відповідно до редакції ст.23 Закону України
„Про міліцію", яка діяла до 1 січня 2007 року „працівник міліції підлягає
обов'язковому державному страхуванню на суму десятирічного грошового утримання
за останньою посадою, яку він займає, за рахунок коштів відповідних бюджетів, а
також коштів, що надходять на підставі договорів від міністерств, відомств,
підприємств, установ, організацій."

В порушення ст. 23 Закону України „Про міліцію", ст.
26 Закону України „Про державну податкову службу" ДПА України, щорічно
отримуючи кошти на виплату страхових сум, безпідставно не уклала договір на
страхування працівників податкової міліції та відповідно позивач не отримав страхової суми обов'язкового державного
особистого страхування в розмірі 4250 гривень.

Відповідно до нової редакції ч.6 ст.23 ЗУ «Про міліцію» у
разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції
під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності,
що настала в
період проходження служби в
органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби
чи після закінчення
цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх
справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова
грошова

допомога в
розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку
та на умовах, визначених Кабинетом Міністрів України.
Визначення ступеня втрати
працездатності

працівником міліції
у період проходження
служби в органах внутрішніх справ
у кожному випадку
ушкодження здоров'я здійснюється в
індивідуальному порядку відповідно
до законодавства.

Згідно Постанови КМ
України № 707 від 12 травня 2007 року відповідно до статті
23 ЗУ "Про
міліцію" Кабінет Міністрів України затвердив Порядок та умови
виплати одноразової грошової допомоги у
разі загибелі (смерті)
або інвалідності працівника міліції та установив, що виплати згідно з цією
постановою здійснюються з
1 січня 2007 року за рахунок
коштів, передбачених державним
бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ.

Оскільки на працівників
податкової міліції поширюються гарантії соціального захисту передбачені
ст..20-23 ЗУ «Про міліцію», то відповідно до вищенаведеної Постанови КМ № 707
виплата невиплаченої страхової суми, а тепер одноразової грошової допомоги має проводитись ДПА України,
оскільки позивач проходив службу в органах податкової міліції, яка відповідно
до ст..1 ЗУ « Про державну податкову службу в Україні» входить в систему
органів державної податкової служби.

Факт втрати працездатності
не оспорюється представником відповідача та підтверджений наявними в справі
копіями медичних документів, оригінали яких оглянуті в суді.( а.с.6-8)

Згідно розрахунку
проведеного НАСК «Оранта» позивачу підлягала до виплати страхова

сума в розмірі 4250 гривень.

Отже, виходячи з нової редакції ст.23 ЗУ «Про міліцію»,
яка передбачає виплату одноразової грошової допомоги в разі смерті чи каліцтва
працівника міліції, цю суму в розмірі 4250 гривень і слід стягнути з
відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити повністю .

Визнати дії Державної податкової адміністрації України,
щодо не прийняття належних заходів по виплаті ОСОБА_2 страхової суми
обов'язкового державного особистого страхування - неправомірними.

Стягнути з Державної податкової адміністрації України на
користь ОСОБА_2 суму рівнозначну страховій сумі обов'язкового державного
особистого страхування , - а саме 4250 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо
заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може
бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд
першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження
подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Головуючий:
підпис

Судді:
підпис підпис

Постанова законної сили не
набрала.

Суддя
С.В. Боймиструк