Справа № К-13918/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака
В.І.

суддів Білуги С.В.

Гаманка О.І.

Загороднього
А.Ф.

Заїки
М.М.

при
секретарі Проценко О. О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 жовтня 2005 року та постанову
апеляційного суду Миколаївської області від 17 січня 2006 року у справі за його
позовом до Державної податкової адміністрації у Миколаївській області,
Державної податкової адміністрації України про визнання дій неправомірними, -

в с т а н о в и л а:

У
травні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної податкової
адміністрації у Миколаївській області, Державної податкової адміністрації
України про визнання дій неправомірними.

Постановою
Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 жовтня 2005 року позов ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано неправомірними дії ДПА у Миколаївській області
щодо звільнення ОСОБА_1, зобов'язано ДПА у Миколаївській області змінити
підстави звільнення ОСОБА_1 на підпункт «а» пункту 65 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української
РСР. Зобов'язано ДПА України здійснити перерахунок розміру призначеної позивачу
пенсії. В решті вимог позивачу відмовлено.

Постановою
апеляційного суду Миколаївської області від 17 січня 2006 року постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від
25 жовтня 2005 року скасовано в частині визнання неправомірними підстав
звільнення, покладення обов'язку щодо зміни цих підстав і відповідного
перерахунку пенсії та прийнято в цій частині нову постанову. В позові ОСОБА_1 в
частині визнання неправомірними підстав звільнення та покладення обов'язку щодо
зміни цих підстав і здійснення відповідного перерахунку пенсії відмовлено. В
решті постанова суду першої інстанції залишена без змін.

На зазначені судові рішення надійшла
касаційна скарга ОСОБА_1, в якій ставиться питання про скасування рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами
норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки рішення
судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана
вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав, які
передбачені статтями 225-229 Кодексу адміністративного судочинства України для
зміни чи скасування судових рішень.

Судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що у ДПА
у Миколаївській області були відсутні підстави для звільнення позивача за
підпунктом «а» пункту 65 Положення, оскільки за ним звільняються у відставку за
віком особи при досягненні граничного віку перебування в запасі осіб, які мають
відповідні військові звання. Так, відповідно до п. 7 Положення особи середнього
начальницького складу перебувають на службі в органах внутрішніх справ до 45
років і за загальним правилом, встановленим п. 8 Положення, підлягають після
досягнення цього віку звільненню в запас з постановкою на військовий облік або
у відставку. Положенням (п.8) встановлені також підстави для дострокового
звільнення зі служби осіб начальницького складу, серед яких немає підстави «за
віком». Положення містить лише одну підставу дострокового звільнення зі служби
в запас за віком осіб середнього начальницького складу, яка встановлена
підпунктом «а» пункту 64. Так можуть бути звільнені особи, які мають вислугу 20
і більше років, і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі
залишилося 3 роки і менше. На день звільнення позивачу виповнилося 43 роки, він
мав вислугу більше 20 років, а тому правильно був звільнений в запас (з
постановкою на військовий облік) за віком за підпунктом «а» пункту 64
Положення.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення вимог
позивача в частині визнання неправомірними дій відповідача стосовно підстав
звільнення, покладення обов'язку по зміні цих підстав і відповідного
перерахунку пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що
не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 215, 2201, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від
25 жовтня 2005 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 17
січня 2006 року у справі за його позовом до Державної податкової адміністрації
у Миколаївській області, Державної податкової адміністрації України про
визнання дій неправомірними - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Співак

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній

М.М. Заїка

З
оригіналом згідно суддя Гаманко О. І.