Справа № 22а-2957/2008
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2008-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-2957/08
Головуючий суддя у
категорія статобліку - 42
1-й інстанції - Вевер О.Т.
(справа №2а-22/07)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Мартиненка О.В.,

суддів - Поплавського В.Ю., Уханенка С.А.,

при секретарі судового засідання - Усевич Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Магдалинівського районного суду
Дніпропетровської області від 08 листопада
2007 року у справі №2а-22/07за позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської районної ради
Дніпропетровської області про виплату середньої заробітної плати за
шість місяців з 15 квітня по 16 жовтня 2006 року та морального відшкодування,
про виплату середньої заробітної плати за вимушений прогул через затримку
видачі трудової книжки,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1. звернувся з адміністративним позовом до
Магдалинівської районної ради Дніпропетровської області про зобов'язання
відповідача виплатити йому середню заробітну плату за період з 15.04.2006 р. по
16.10.2006 р. у загальній сумі 20638,80 грн., про зобов'язання відповідача
виплатити йому середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у зв'язку з
затримкою у видачі трудової книжки за період з 15.04.2006 р. по 28.10.2006 р. у
загальній сумі 22206,80 грн., про
зобов'язання відповідача виплатити йому грошову компенсацію за заподіяну
моральну шкоду у сумі 6000 грн., про зобов'язання відповідача здійснити виплату
заборгованості з заробітної плати та компенсації за заподіяну моральну шкоду з
урахуванням індексу інфляції.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно відмовляється виплачувати
йому середню заробітну плату, яку він має отримати як колишній заступник голови
Магдалинівської районної ради у відповідності з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про
статус депутатів місцевих рад». Крім того, відповідач у порушення вимог
законодавства про працю своєчасно не видав йому трудову книжку, що спричинило
вимушений прогул з боку позивача. Вказані порушення прав позивача призвели до
розладу його здоров'я і нанесли йому
моральну шкоду.

Постановою
Магдалинівського районного суду від 08.11.2007 р. (суддя Вевер О.Т.) у
задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не
погодившись з рішенням адміністративного суду першої інстанції позивач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване судове
рішення з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального права.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні
матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції
при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням
Магдалинівської районної ради Дніпропетровської області № 45-VII/XXII від
07.08.1997 р. начальник Магдалинівського районного відділу підполковник міліції
ОСОБА_1. був обраний заступником голови цієї ради.

У подальшому позивач обирався на посаду заступника
голови Магдалинівської районної ради Дніпропетровської області у 1998 р. та
2002 р.

Рішенням Магдалинівської районної ради від 14.04.2006р. позивача було звільнено з
посади заступника голови ради у зв'язку з обранням на цю посаду іншої особи.

Згідно зі ст. 45, 56 Закону України «Про місцеве
самоврядування» сільські, селищні,
міські, районні у містах, районні,
обласні ради складаються з депутатів, які обираються населенням відповідної території
на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного
голосування. Строк повноважень рад - чотири роки. Заступник голови районної,
обласної, районної у місті (у разі її створення) ради обирається відповідною
радою у межах строку її повноважень з числа депутатів цієї ради шляхом таємного
голосування і здійснює свої повноваження до обрання заступника голови ради
нового скликання, крім випадків дострокового припинення його повноважень.

Отже, приймаючи до уваги те, що у відповідності з законом позивач
здійснював повноваження заступника голови Магдалинівської районної ради до обрання нового заступника голови цієї ради, та зважаючи на те, що саме позивач
обирався на цю посаду у 1997 р., 1998 р. та у 2002
р., то судова колегія дійшла висновку, що позивач безперервно обіймав цю посаду
з 07.08.1997 р. по 14.04.2006 р., а
попереднім місцем роботи позивача була посада начальника Магдалинівського
районного відділу міліції.

У відповідності з п. 1
ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» обраний на
виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі,
депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи
правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із
залишенням на цій службі.

Проте, 16.09.1997 р. наказом Начальника управління
внутрішніх справ Дніпропетровської обласної Ради народних депутатів № 97о/с
начальник Магдалинівського районного відділу підполковник міліції ОСОБА_1. був
звільнений у запас Збройних Сил по п. 64 «а» (за віком) Положення про
проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ
України, затвердженому Постановою Кабінету міністрів Української РСР №114 від
29.07.1991 р. (а.с. 25).

З 10.10.1997 р. позивачу була призначена пенсія за
вислугу років у відповідності зі ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких
інших осіб».

З огляду на викладене, відповідач обґрунтовано
відмовив позивачу у наданні йому попередньої роботи (посади) або іншої рівноцінної роботи (посади), оскільки позивач на час
обрання його заступником голови Магдалинівської районної ради перебував на
службі у правоохоронних органах і мав бути прикомандированим до вказаної ради із
залишенням на цій службі.

З цих же підстав, на думку судової колегії, є необґрунтованими позовні вимоги щодо
зобов'язання відповідача сплатити позивачу середню заробітну плату, зберігання
якої на час працевлаштування, передбачено п. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Оскільки звільнення позивача з лав правоохоронних органів
і подальше призначення йому пенсії за вислугу років відбулося з порушенням
чинного на той час законодавства і не з вини відповідача, то судова колегія
дійшла висновку, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача сплатити йому
середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у зв'язку з затриманням
видачі трудової книжки та відшкодувати моральну шкоду є також не
обґрунтованими.

В той же час, у резолютивній частині оскаржуваного
рішення судом першої інстанції зазначено про відмову позивачу у позові про
стягнення з відповідача середньої заробітної плати за шість місяців, починаючи
з 15 квітня 2006р. по 16 жовтня 2006р. загальною сумою 20638,80 грн., про стягнення з відповідача середньої
заробітної плати за час вимушеного прогулу через затримку видачі трудової
книжки у розмірі 22206,80 грн., а також було відмовлено у позові про стягнення
з відповідача грошової компенсації у розмірі 6000 грн. за завдану моральну
шкоду.

Проте, як вбачається із змісту позовної заяви (а.с.
2-8) та протоколу судового засідання (а.с. 53-60), позивач звернувся з
адміністративним позовом, предметом якого є зобов'язання відповідача вчинити
певні дії, а не про стягнення з нього грошових коштів.

У відповідності з п. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Крім
того, як вбачається з оскаржуваного судового рішення, поза увагою суду першої
інстанції залишилися позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача провести
виплату коштів, зазначених у позовній заяві, з врахуванням вимог ст. 34 Закону
України «Про оплату праці».

Отже,
правильно вирішивши спір по суті, суд першої інстанції припустився помилкового
застосування норм процесуального права та вирішив не всі позовні вимоги, що є
підставою для зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись
ст. 45, ст. 56 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 33 Закону України «Про статус
депутатів місцевих рад», п. 2 ст. 11,
ч.3 ст. 160,ст. 196, ст. 198, ст. 201, ст. 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1. залишити без задоволення.

Постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської
області змінити, виклавши резолютивну частину у такій редакції:

«- Відмовити ОСОБА_1. у задоволенні позовних вимог
про зобов'язання Магдалинівської районної ради Дніпропетровської області
виплатити йому середню заробітну плату за шість місяців, починаючи з 15 квітня
і до 16 жовтня 2006 р., що він отримував на посаді заступника голови
Магдалинівської районної ради Дніпропетровської області, загальною сумою
20638,80грн.

- Відмовити ОСОБА_1. у задоволенні позовних вимог
про зобов'язання Магдалинівської районної ради Дніпропетровської області
виплатити йому середню заробітну плату за час вимушеного прогулу через затримку
видачі трудової книжки в період з 15 квітня і до 28 жовтня 2006 р. у розмірі
22206,80 грн.

- Відмовити ОСОБА_1. у задоволенні позовних вимог про
зобов'язання Магдалинівської районної ради Дніпропетровської області сплатити
йому грошову компенсацію у розмірі 6000 грн. за вчинену моральну шкоду.

- Відмовити ОСОБА_1. у задоволенні позовних вимог про
зобов'язання Магдалинівської районної ради Дніпропетровської області виплату
вищезазначених коштів провести з врахуванням вимог ст. 34 Закону України «Про
оплату праці».

Постанова набирає законної сили з моменту її
проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця.

Повний текст постанови виготовлено 15.02.2008р.

Головуючий суддя:

Судді: