Справа № К-14979/06
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2007-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ
СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“17” жовтня 2007р. Вищий адмі
ністративний суд України у с
кладі колегії суддів:
головуючого
Конюшка К.В.
суддів: Лан
ченко Л.В.

Нечитайла О.М.
Пилипчук Н.Г.
Степ
ашка О.І.
при секретарі: Ликовій
В.Б.
за участю представників:

позивача:неявка
відповідача: Мазан О.І
.
розглянувши касаційну с
каргу Державної податков
ої інспекції у м. Львові на пос
танову Господарського суду Л
ьвівської області від 30.11.2005р. та
ухвалу Львівського апеляцій
ного господарського суду від
06.02.2006р.

у справі № 5/2010-12/342 (5/1748-23/176)

за позовом Відкритого ак
ціонерного товариства «Кіне
скоп»
до Державної податково
ї інспекції у м. Львові
про визнання нечинним п
одаткового повідомлення-ріш
ення,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2004 року Відк
рите акціонерне товариство «
Кінескоп» (далі ВАТ «Кінес
коп») звернулось до Господар
ського суду Львівської облас
ті з позовом до Державної под
аткової інспекції у м. Львові
(далі - ДПІ у м. Львові) про (з ур
ахуванням заяви про уточненн
я позовних вимог) визнання не
чинним податкового повідомл
ення-рішення від 19.04.2004 року. № 0000292
320/0/7938.
В обґрунтування позовних
вимог позивач послався на те
, що прийняте відповідачем по
даткове повідомлення-рішенн
я про визначення суми податк
ового зобовязання за плате
жем земельний податок та ш
трафних санкцій має бути виз
нано нечинним, оскільки пост
ановою Львівського апеляцій
ного господарського суду від
10.11.1999р. у справі № 2/264 ВАТ «Кінеско
п» визнано банкрутом, а томув
ідповідно до приписів ст. 23 За
кону України «Про відновленн
я платоспроможності боржник
а або визнання його банкруто
м» від 14.05.1992р. № 2343-ХІІ нарахуванн
я сум земельного податку та ш
трафних санкцій є неправомір
ним.
Справа розглядалася судам
и неодноразово.
Постановою Господа
рського суду Львівської обла
сті від 30.11.2005р, залишеною без зм
ін ухвалою Львівського апеля
ційного господарського суду
від 06.02.2006р., позов задоволено. Ви
знано нечинним податкове пов
ідомлення-рішення від 19.04.2004 р
оку. № /0/7938.
Не погоджуючись з рі
шеннями судів першої та апел
яційної інстанцій, ДПІ у м. Льв
ові оскаржила їх в касаційно
му порядку.
В касаційній скарзі
скаржник просить скасувати н
азвані постанову та ухвалу з
мотивів порушення судами но
рм матеріального права та на
правити матеріали справи на
новий судовий розгляд.
В судовому засіданні пред
ставник відповідача в порядк
у ч. 1 ст. 218 Кодексу адміністрат
ивного судочинства України з
мінив вимоги касаційної скар
ги щодо наслідків її розгляд
у та просив скасувати постан
ову місцевого господарськог
о суду і ухвалу апеляційного
господарського суду та прий
няти нове рішення про відмов
у у позові.
Представники позивача в су
дове засідання не зявились
.
В запереченнях на касаційн
у скаргу позивач просив зали
шити касаційну скаргу без за
доволення, а судові рішення б
ез змін.
Справу розглянуто відпові
дно до приписів ч.4 ст.221 Кодексу
адміністративного судочинс
тва України.
Заслухавши суддю-доповіда
ча, пояснення присутніх у суд
овому засіданні представник
ів сторін, розглянувши та обг
оворивши доводи касаційної с
карги, перевіривши правильні
сть застосування судами норм
матеріального та процесуаль
ного права і матеріали справ
и, колегія суддів вважає, що ка
саційна скарга підлягає час
тковому задоволенню з огляд
у на таке.
Як встановлено суда
ми попередніх інстанцій, від
повідачем було прийнято пода
ткове повідомлення-рішення в
ід 19.04.2004 року № /0/7938, якимвизн
ачено суму податкового зобов
язання за платежем земель
ний податок в сумі 3 748 433,13 грн., у т
ому числі: 2 505 916,30 грн. основни
й платіж та штрафні (фінансов
і) санкції в розмірі 1 242 516, 83 грн.

Вказане податкове по
відомлення-рішення прийнято
на підставі Акту від 15.04.2004р. № 31/23-
2/20834701/5567 «Про результати докумен
тальної перевірки дотриманн
я вимог податкового та валют
ного законодавства ВАТ «Кін
ескоп» за період з 01.07.2000р. по 01.07.2003р
.» (далі Акт перевірки).
За даними вказаного
Акту перевірки податковим ор
ганом встановлено, що позива
ч має в користуванні земельн
і ділянки і здійснює продаж о
сновних фондів (в т.ч. бу
дівель, споруд), розташованих
на них. Проте, позивачем не по
дано до податкового органу р
озрахунку плати за землю за в
казані земельні ділянки, а та
кож не вжито жодних заходів, щ
одо вилучення із користуванн
я цих земельних ділянок, врах
овуючи продаж майнових компл
ексів. У звязку з чим позива
чу донараховано земельний по
даток на загальну суму 3 748 433,13
грн., в т.ч. і штрафні санкції
.
Задовольняючи позовні ви
моги, суди попередніх інстан
цій виходили з того, що, з моме
нту прийняття постанови Арбі
тражним судом Львівської обл
асті від 10.11.1999р. у справі за № 2/264 п
ро визнання Відкритого акціо
нерного товариства «Кінеско
п» банкрутом дане підприємст
во фактично припиняє свою пі
дприємницьку діяльність, у з
вязку з чим відбувається й
припинення права на користу
вання земельними ділянками,
а отже донарахування позивач
у земельного податку є непра
вомірним.
Проте, суд касаційн
ої інстанції не може погодит
ися з вказаними висновками м
ісцевого та апеляційного гос
подарських судів з огляду на
те, що вони зроблені без повно
го та всебічного зясування
обставин справи, з неправиль
ним застосуванням норм матер
іального права.
Так, відповідно до ст
.67 Конституції України кожен з
обовязаний сплачувати под
атки і збори в порядку і розмі
рах, встановлених законом.
Відповідно до пункту
7.8 ст.7 Закону України Закон Укр
аїни «Про порядок погашення
зобовязань платників пода
тків перед бюджетами та держ
авними цільовими фондами» в
ід 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ з моменту прийн
яття ухвали судом про поруше
ння провадження у справі про
банкрутство платника податк
ів порядок сплати податковог
о зобовязання або погашенн
я податкового боргу такого п
латника податків, зазначених
у заяві, яка подається до суду
визначається згідно з норма
ми Закону України «Про відно
влення платоспроможності бо
ржника або визнання його бан
крутом», без застосування но
рм цього Закону.
Згідно зі ст.23 Закону
України «Про відновлення пла
тоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» ві
д 14.05.1992р. № 2343-ХІІ (далі Закон Ук
раїни від 14.05.1992р. № 2343-ХІІ) (в редак
ції чинній на період за який п
роводилась перевірка) з дня п
рийняття господарським судо
м постанови про визнання бор
жника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури стр
ок виконання всіх грошових з
обовязань банкрута та зобо
вязань щодо сплати податкі
в і зборів (обовязкових пла
тежів) вважається таким, що на
став; припиняється нарахуван
ня неустойки (штрафу, пені), пр
оцентів та інших економічних
санкцій по всіх видах заборг
ованості банкрута; вимоги за
зобовязаннями боржника, в
изнаного банкрутом, що виник
ли під час проведення процед
ур банкрутства, можуть пред
являтися тільки в межах лікв
ідаційної процедури.
Відповідно до частин
и 1 ст.9 Закону України «Про сис
тему оподаткування» від 25.06.1991р
. № 1251-ХІІ платники податків, зб
орів, (обовязкових платежі
в) зобовязані сплачувати н
алежні суми податків і зборі
в (обовязкових платежів) у в
становлені законами терміни
.
Частина 3 цієї статті
, в свою чергу, визначає, що обо
вязок юридичної особи щодо
сплати податків і зборів (обо
вязкових платежів) припиня
ється із сплатою податку, збо
ру (обовязкового платежу) а
бо його скасуванням, або спис
анням податкової заборгован
ості відповідно до Закону Ук
раїни «Про відновлення плато
спроможності боржника або ви
знання його банкрутом». У раз
і ліквідації юридичної особи
заборгованість з податків і
зборів (обовязкових плате
жів) сплачується у порядку, вс
тановленими законами Україн
и.
Отже, системний анал
із змісту вищезазначених нор
м права свідчить про те, що виз
нання судом субєкта підпри
ємницької діяльності банкру
том не змінює його статусу пл
атника податків, якщо він є та
ким відповідно до закону, оск
ільки інше чинним законодавс
твом не встановлено.
Таким чином, визнанн
я платника податків банкруто
м не звільняє його від обов
язку сплати податків, зборів
(обовязкових платежів), вст
ановлених законами України,
а звільняє лише від сплати шт
рафних санкцій за порушення
податкового законодавства.

Проте, судами попере
дніх інстанцій вищенаведені
положення законодавства вра
ховані не були.
Крім того, задовольн
яючи позовні вимоги, суди поп
ередніх інстанцій також вихо
дили з приписів статті 27 Земел
ьного кодексу України від 18.12.19
90р. № 561-ХІІ (в редакції Закону Ук
раїни від 13.03.1992р. № 2196-12) та ст. 141 Земе
льного кодексу України від 25.1
0.2001р. № 2768-ІІІ, відповідно до яки
х підставою для припинення п
рава користування земельною
ділянкою є припинення діяль
ності субєктів господарюв
ання. І вони дійшли висновку, щ
о з моменту прийняття постан
ови Арбітражним судом Львівс
ької області від 10.11.1999р. у справ
і № 2/264 має місце фактичне прип
инення підприємницької діял
ьності, і, як результат, припин
ення права користування земе
льними ділянками.
Але,на думку судово
ї колегії,такі твердженн
я судів є помилковими, оскіль
ки, відповідно до ст. 22 Закону
України «Про господарські т
овариства» від 19.09.1991р. 1576-ХІІ л
іквідація товариства вважає
ться завершеною, а товариств
о таким, що припинило свою дія
льність, з моменту внесення з
апису про це до державного ре
єстру.
В свою чергу, за місто
м ст. 32 Розділу ІІІ «Ліквідаці
йна процедура» Закону Україн
и від 14.05.1992р. № 2343-ХІІ після заверш
ення усіх розрахунків з кред
иторами ліквідатор подає до
суду звіт та ліквідаційний б
аланс. Якщо за результатами л
іквідаційного балансу після
задоволення вимог кредиторі
в не залишилося майна, суд вин
осить ухвалу про ліквідацію
юридичної особи банкрута.
Копія цієї ухвали направляє
ться органу, який здійснив де
ржавну реєстрацію юридичної
особи банкрута, та органам
державної статистики для ви
ключення юридичної особи з Є
диного державного реєстру пі
дприємств та організацій, а т
акож власнику (органу, уповно
важеному управляти майном), о
рганам державної податкової
служби за місцезнаходження
м банкрута.
Проте, ані судом перш
ої, ані судом апеляційної інс
танції в ході судового розгл
яду не було встановлено, чи п
одавався до господарського с
уду звіт та ліквідаційний ба
ланс у справі № 2/264 про банкрутс
тво ВАТ «Кінескоп», і чи прий
малася судом відповідна ухв
ала про ліквідацію юридичної
особи банкрута.
Крім того, суд касаці
йної інстанції також звертає
увагу на те, що при прийнятті
судових рішень господарськи
ми судами не було враховано т
у обставину, що стаття 27 Земел
ьного кодексу України від 18.12.19
90р. № 561-ХІІ (в редакції Закону Ук
раїни від 13.03.1992р. № 2196-12), яка передб
ачала одну з підстав припине
ння права користування земел
ьною ділянкою чи її частиною
- припинення діяльності підп
риємства, установи, організа
ції, селянського (фермерсько
го) господарства, втратила чи
нність з 01.01.2002р. в звязку зі вс
тупом в дію Земельного кодек
су України від 25.10.2001р. № 2768-ІІІ.
Стаття 141 цього Кодексу виз
начила, що однією з підстав пр
ипинення права користування
земельною ділянкою є припин
ення діяльності державних
чи комунальних підприємств,
установ та організацій. То
бто, фактично з 01.01.2002 р. було викл
ючено таку підставу для прип
инення права користування зе
мельною ділянкою, як припине
ння діяльності підприємства
, установи, організації, селян
ського (фермерського) господ
арства, і замість цього встан
овлено названу підставу тіл
ьки для державних та комунал
ьних підприємств, установ та
організацій, до яких не відно
ситься позивач ВАТ «Кінеск
оп».
А враховуючи, що із н
аявної в матеріалах справи у
хвали Господарського суду Ль
вівської області від 08.05.2002року
у справі № 2/264 вбачається
, що станом на 08.05.2002р. позив
ач не був ліквідований у вста
новленому порядку як юридичн
а особа, оскільки даною ухвал
ою було призначено арбітражн
ого керуючого (ліквідатора) т
а надано термін для подання з
віту і ліквідаційного баланс
у, застосування судами припи
сів статті 141 Земельного кодек
су України від 25.10.2001р. № 2768-ІІІ в д
аному випадку є неправомірни
м.
Отже, з огляду на те, щ
о судами попередніх інстанці
й вищеназвані обставини врах
овано не було, і це призвело до
не обґрунтованих належним ч
ином висновків щодо прав і об
овязків сторін у даному сп
орі, а також те, що передбачені
процесуальним законодавств
ом межі перегляду справи в ка
саційній інстанції не дають
їй права встановлювати та ви
знавати доведеними обставин
и, що не були встановлені попе
редніми судовими інстанціям
и, оскаржувані судові рішенн
я у справі підлягають скасув
анню з направленням справи н
а новий судовий розгляд до су
ду першої інстанції відповід
но до ч.2 ст. 227 Кодексу адмініст
ративного судочинства Украї
ни.
Під час нового розг
ляду справи суду необхідно
врахувати викладене, всебіч
но і повно зясувати і перев
ірити всі фактичні обстави
ни справи, обєктивно оцін
ити докази, що мають юридич
не значення для її розгляд
у та вирішення спору по сут
і, і в залежності від встано
вленого правильно визначит
и норми матеріального прав
а, що підлягають застосуванн
ю до спірних правовідносин,
та прийняти обґрунтоване і
законне судове рішення.
Керуючись ст.ст. 220, 221, 223,
227, 230, 231 Кодексу адміністративно
го судочинства України, суд к
асаційної інстанції

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Державно
ї податкової інспекції у м. Ль
вові задовольнити частково
.
Постанову Господарського
суду Львівської області від
30.11.2005р. та ухвалу Львівського ап
еляційного господарського с
уду від 06.02.2006р. у справі № 5/2010-12/342 (5/1748
-23/176) скасувати, а справу направ
ити на новий судовий розгляд
до суду першої інстанції.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і м
оже бути оскаржена, у строк та
у порядку, визначеними ст.ст.
237 239 КАС України.

Головуючий
(підпис)
Конюшко К.В.

Судді

(підпис)
Ланченко Л.В.

(підпис)

(підпис)

Нечитайло О.М.

Пилипчук Н.Г.

(підпис)

Степашко О.І.

З оригіналом згідно
Відповідальний секретар

В.Б.Ликова