Справа № К-26249/06
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2007-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД
______________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі

суддів: Фадєєвої Н.М.,
Бим М.Є., Гордійчук М.П., Леонтович К.Г.,

Маринчак Н.Є.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною
скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
м.Бердянську Запорізької області на постанову господарського суду Запорізької
області від 05 травня 2006 року та ухвалу Запорізького апеляційного
господарського суду від 22 червня 2006 року у справі №27/129/06-АП за позовом
управління Пенсійного фонду України в м.Бердянську Запорізької області до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Бердянську
Запорізької області про узгодження сум витрат по виплаті пенсій по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2006 року управління Пенсійного фонду України в
м.Бердянську звернулося до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.Бердянську, в якому просило визнати, що
пенсія ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню відповідачем, а також зобов'язати відповідача
прийняти до заліку витрати управління Пенсійного фонду України в м.Бердянську
по виплаті пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.04 р. по 31.12.05 р. у сумі 3158,97
грн. та відобразив цю суму в акті щомісячної звірки витрат поточного місяця.

_________________________________________________________________________________________________________________

Справа № К-26249/06
Доповідач: Леонтович
К.Г.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки страховий
випадок стався на території держав-учасниць Угоди про гарантії прав громадян
держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення, а пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, призначаються за законодавством України і
виплачуються з коштів Пенсійного фонду України, тому для відшкодування витрат
Пенсійного фонду відповідач зобов'язаний прийняти до заліку суму виплаченої
пенсії ОСОБА_1

Постановою господарського суду Запорізької області від 05
травня 2006 року, залишеною без змін ухвалою Запорізького апеляційного
господарського суду від 22 червня 2006 року, позов задоволено. Зобов'язано
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Бердянську прийняти до
заліку витрати управління Пенсійного фонду України в м.Бердянську по виплаті
пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.04р. по 31.12.05р. у сумі 3158 грн. 97 коп. та
відобразив цю суму в акті щомісячної звірки витрат поточного місяця.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Бердянську
звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення посилаючись на порушення норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м.Бердянську відмовилося
включити у акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким
виплачені пенсії по інвалідності в наслідок нещасного випадку на виробництві
суму в розмірі 3158,97грн., виплачену управлінням Пенсійного фонду України в
м.Бердянську по виплаті пенсії ОСОБА_1, який отримав каліцтво внаслідок
нещасного випадку на виробництві, був визнаний інвалідом та здійснив оформлення
пенсії за законодавством СРСР.

Згідно статті 10 Закону України “Про пенсійне
забезпечення” пенсійне забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного
фонду України, а згідно статті 8 Пенсійний фонд, поряд з іншими надходженнями,
формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами на заходи
соціального страхування.

Відповідно до ст.81 Закону України “Про пенсійне
забезпечення” призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати
здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Статті 21, 28 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” передбачають
обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати
шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі
його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Збір та акумулювання страхових внесків здійснює Фонд
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань відповідно до статті 46 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” та статей 1, 2
Закону України “Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності”.

Положення ч.2 п.5 ст.24 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
встановлюють що, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи викладене суди першої і апеляційної інстанцій
прийшли до вірного висновку, що витрати, понесені Пенсійним фондом України у
зв'язку з виплатою пенсій, передбачених ст. 26 Закону України “Про пенсійне
забезпечення”, підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України “Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” від 22.02.2001 року Фонд сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке
право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду,
продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України.
При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у
рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються
відповідні розрахунки.

Міністерством юстиції України 16.05.2003 року зареєстрована
постанова правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України від 04.03.2003 року № 5-4/4, якою затверджено “Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання”.

Згідно п.2 вказаного Порядку останній визначає механізм
відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від
нещасних випадків Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з виплатою відповідних
пенсій.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що органи Пенсійного фонду
щомісяця проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків звірку витрат по особових справах потерпілих,
складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої
дирекції Фонду на місцях.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що головні управління
Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на підставі поданих актів узагальнюють і
узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від
нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою
відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її
відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних
випадків.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на підставі вищевказаної Довідки на
централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує
відповідні кошти Пенсійному фонду.

Відповідно до ст. З Закону України “Про правонаступництво
України” від 12.09.1991 року закони
Української РСР та інші
акти, ухвалені Верховною радою Української РСР, діють на території
України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після
проголошення незалежності України.

Стаття 9 зазначеного Закону передбачає, що всі громадяни
Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали
на території України, є громадянами України. Україна гарантує забезпечення прав
людини кожному громадянину України незалежно від національної приналежності та
інших ознак відповідно до міжнародно-правових актів про права людини.

Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян
держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року
держави-учасниці Співдружності мають зобов'язання щодо непрацездатних осіб, які
отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території
інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на
території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до статті 5 Угоди про гарантії прав громадян
держав - учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, ця
Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені
або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Згідно статті 3 Угоди про гарантії прав громадян держав -
учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, усі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава,
що надає забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено
згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування
шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або
професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків,
мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до
цього закону.

Отже, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва
або професійного захворювання, якщо страховий випадок стався на території
держав-учасниць Угоди, призначаються за законодавством України і виплачуються з
коштів Пенсійного фонду України.

Таким чином, Фонд соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний
відшкодовувати органам Пенсійного фонду України витрати на виплату пенсій, якщо
нещасний випадок стався на території держав-учасниць Угоди.

Дія Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування
шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом, професійним захворюванням або іншими
ушкодженнями здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків, яка
набула чинності для України 06.10.1995 року, не може поширюватись на
вищезазначені випадки, оскільки Угода передбачає відшкодування шкоди
працівникам роботодавцем Сторони, законодавство якої поширюється на працівника
під час отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті. Жодне
законодавство з країн-учасниць СНД, які підписали дану Угоду, не могло
поширюватись на зазначених громадян, оскільки останні отримали каліцтво в
період дії законодавства СРСР.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій
дійшли до вірного висновку про наявність обов'язку у Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України відшкодовувати органам Пенсійного фонду України витрати на виплату
пенсій, громадянам у випадку якщо нещасний випадок стався на території
держав-учасниць Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення. Отже, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м.Бердянську Запорізької області зобов'язане прийняти до заліку
витрати управління Пенсійного фонду України в м.Бердянську по виплаті пенсії
ОСОБА_1

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої і
апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної
інстанцій винесено законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Бердянську Запорізької області - відхилити.

Постанову господарського суду Запорізької області від 05
травня 2006 року та ухвалу Запорізького апеляційного господарського суду від 22
червня 2006 року - залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді: