Справа № 22-а-2295/2008
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Желік М.Б. Справа № 22-а-2295/08
суд Львівської області ряд. стат. звіту № 63
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі - Гідеї
К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова на постанову
господарського суду Львівської області від 13 вересня 2007 року у справі №
2/1893-22/438а за його позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у Франківському
районі м. Львова про спонукання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а :

Управління Пенсійного фонду України у Франківському
районі м. Львова (далі - управління ПФУ) звернулося до суду з адміністративним
позовом, у якому просило зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Франківському районі м. Львова (далі - ВВД ФССНВВ)
включити у акт звірки виплачену управлінням ПФУ суму допомоги на поховання у
зв'язку із смертю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Оскаржуваною постановою суду від 13 вересня 2007 року у
справі № 2/1893-22/438а у задоволенні позовних вимог було відмовлено. При
ухваленні такого рішення суд першої інстанції виходив із того, що
відсутній причинно-наслідковий зв'язок
між смертю потерпілих та отриманими виробничими травмами, а тому смерть
потерпілих не є страховим випадком державного соціального страхування і
відповідно до положень ст. 34 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” та постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року
№ 826 “Про затвердження Порядку проведення витрат на поховання у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання”
не є підставою для проведення відшкодування заявлених сум.

Управління ПФУ у поданій апеляційній скарзі просить
зазначену постанову скасувати повністю та прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю. У обґрунтування своїх вимог покликається на неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки допомога
на поховання, про яку йдеться у даній справі, управлінням ПФУ була виплачена
відповідно до ст. 53 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” та постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1753 “Про розмір
допомоги на поховання” у зв'язку із смертю ОСОБА_1 та ОСОБА_2., а не відповідно
до ст. 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” та постанови Кабінету Міністрів України
від 11 липня 2001 року № 826 “Про затвердження Порядку проведення витрат на
поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання”.

Пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2. виплачувались з коштів Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України, а відповідно до п. 7 Порядку виплати допомоги на
поховання, затвердженого наказом Міністерства соціального захисту населення України,
Міністерства фінансів України, Міністерства праці України, Державного комітету
по житлово-комунальному господарству України, Фонду соціального страхування
України, Пенсійного фонду України від 02.11.1994 року №
193/107/61/88/08-14-627/44 така допомога на поховання надається органами, що
призначають пенсію, за місцем проживання померлого і виплачується за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія.

Обов'язок по відшкодуванню Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
Пенсійному Фонду України такої допомоги на поховання передбачений п. 4 Порядку
відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних із виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання та пенсій по втраті годувальника,
затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року
№5-4/4.

Представник управління ПФУ у ході апеляційного розгляду
вимоги, викладені у апеляційній скарзі, підтримав повністю, давши пояснення,
аналогічні до викладеного у самій скарзі.

Представник ВВД ФССНВВ на виклик апеляційного суду не
прибув, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача та представника апелянта,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами
апелянта про те, що діючим законодавством України передбачено обов'язок
відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України Пенсійному Фонду України витрат,
пов'язаних із виплатою допомоги на поховання сім'ї померлого або особі, що
здійснила поховання особи, яка отримувала пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, чи пенсію у
зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання.

Однак, при наявності спору між такими суб'єктами владних
повноважень та недосягнення згоди щодо підписання актів зі сторони Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України, він повинен вирішуватися
шляхом пред'явлення адміністративного позову про стягнення відповідних
коштів, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки розрахунків,
оскільки така дія передбачає обопільну згоду та відсутність спору між сторонами.

Така правова позиція, окрім іншого, була висловлена
Судовою палатою у адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у
постанові від 20 березня 2007 року у справі № 21-1087 за позовом управління ПФУ
у Великобагачанському районі Полтавської області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у Великобагачанському районі Полтавської
області про зобов'язання прийняти до заліку та відшкодування сум.

Оскільки відповідним органом Пенсійного фонду України не
було пред'явлено у встановленому законом порядку позову про проведення
відшкодування коштів, виплачених у якості допомоги на поховання у зв'язку із
смертю ОСОБА_1 та ОСОБА_2., а вимоги про зобов'язання підписання актів звірок
не можуть бути задоволені через наявність між сторонами із цього приводу спору,
колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про
неможливість задоволення таких вимог позивача.

Відтак колегія суддів приходить до
переконання, що суд першої інстанції, вирішивши правильно по суті справу,
помилково застосував норми матеріального права, а тому оскаржувану постанову
суду першої інстанції слід змінити.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 201 п.1, 205, 207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова на постанову господарського суду Львівської
області від 13 вересня 2007 року у справі № 2/1893-22/438а за його позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у Франківському
районі м. Львова про спонукання до вчинення дій задовольнити частково.

Відмовити у задоволенні позову управління Пенсійного
фонду України у Франківському районі м. Львова до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у Франківському районі м. Львова про спонукання
до вчинення дій у зв'язку із тим, що вимоги про зобов'язання підписання актів
звірок не можуть бути задоволені через наявність між сторонами спору з цього
приводу.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді В.З.Улицький

В.М.Багрій