Справа № 22а-382/2007
Суддя: Фальчук В.П.
Дата ухвалення: 2007-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
березня 2006 року. м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі;

головуючого - судді Фальчука В.П.

суддів:
Каранфілової В.М., Троїцької Л.Л.

при секретарі -
Петренко Г.А.,

за участю представника податкової
інспекції у Маляновському районі м. Одеси -

Султанова Т.З.,
представника позивача ОСОБА_1. - ОСОБА_2

представника Малияовського районного відділу Одеського міського управління
Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області
-Прилипко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17 листопада
2006 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м. Одеси, Малиновського районного відділу
Одеського міського управління Роловного управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області про визнання бездіяльності неправомірною та
зобов'язання здійснити облік платника податків та інших обов'язкових платежів
без застосування ідентифікаційного номера та унесення до паспорту відмітки про
наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера -

встановила:

17.03.2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси /далі-ДПІ у Малиновському районі м. Одеси/ про визнання
неправомірною бездіяльність посадових осіб здійснити її облік як платника
податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленими формами обліку
за прізвищем ім'ям та по батькові, без застосування ідентифікаційного номера,
та внести на одну із сторінок паспорта відмітку про те, що вона має право
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера вказуючи, що в
добровільному порядку відповідач відмовляється здійснити такі дії.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2006 року в
задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1. про визнання неправомірною
бездіяльність та зобов'язання внести до паспорту відмітки про наявність права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера відмовлено, так як
вирішення цього питання віднесено до компетенції органу внутрішніх справ за місцем
проживання позивача. Судом визнано, що у разі учинення такої відмітки в
паспорті ОСОБА_1. ДПІ у Малиновському районі м. Одеси буде обліковувати її за
раніше встановленими формами обліку, тому це не може розцінюватися як відмова в
задоволенні цих вимог позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить постанову суду
скасувати у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального
права та прийняти нову, якою задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі
посилаючись на те, що відповідно до ст.1

Справа
№22а-382/07

2

Закону
України «Про державний реестр фізичних осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів», вона повинна лише повідомити податкові органи про
відмову від використання ідентифікаційного номера. ДПІ у Малиновському районі м.
Одеси відмовила задовольнити її вимоги, посилаючись на необхідність учинення
відмітки у її паспорті органом внутрішніх справ про наявність права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номера, що є порушенням ч.2ст.1 Закону
України «Про внесення змін до Закону України «Про державний реєстр фізичних
осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів» №1003 від 16.06.1999
року, яким визначено, що для осіб, які через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно
повідомлять про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені
форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах
зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які
платежі без ідентифікаційного номера.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не виконав
завдань адміністративного судочинства, якими є захист прав та свобод фізичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів
в необхідному обсязі зміст судового рішення, що оскаржується, доводи
апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково,
з наступних підстав;

Судом першої інстанції законно та обгрунтовано встановлено, що 10.02.2006
року ОСОБА_1 звернулася
з заявою до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси в якій зазначила, що вона є
віруючою людиною Української православної церкви, та відмовляється від
присвоєного їй ідентифікаційного номера. Позивач просила відповідача поставити
у її паспорті на одній із сторінок відмітку про те, що вона має право
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, та завірити відмітку
підписом начальника інспекції та круглою печаттю, а також зберегти за нею
раніше встановлену форму обліку платника податків та інших обов'язкових
платежів за прізвищем, ім'ям та по-батькові, без застосування ідентифікаційного
номера.

ДПІ у Малиновському районі м. Одеси відмовила ОСОБА_1. у вчиненні такої
відмітки в паспорті та в збереженні за нею раніше встановленої форми обліку,
посилаючись на те, що без такої відмітки зберегти раніше встановлену форму
обліку неможливо.

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України „Про внесення змін до Закону України
„Про державний реєстр фізичних осіб - платників'податків та інших обов'язкових
платежів" від 16 липня 1999 року №1003 для осіб, які через свої релігійні
або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомлять про це відповідні державні органи, зберігаються раніше
встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів.

Колегія суддів визнає, що ДНІ у Малиновському районі м. Одеси незаконною
бездіяльністю відмовила ОСОБА_1. здійснювати її облік як платника податків та
інших обов'язкових платежів за раніше встановленими формами обліку за
прізвищем, ім'ям та по батькові, без застосування ідентифікаційного номера.
Тому для поновлення порушених прав позивача необхідно в примусовому порядку
зобов'язати відповідача здійснювати такий облік ОСОБА_1..

Суд першої інстанції зазначені позовні вимоги ОСОБА_1. у судовому засіданні
не вирішив, обмежившись лише припущенням, викладеним у мотивувальній частині
постанови, що у разі учинення відмітки в паспорті ОСОБА_1 про право
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера ДПІ у Малиновському
районі м. Одеси буде обліковувати її за раніше встановленими формами обліку,
тоді як законне право позивача не може бути обмежене будь-яким умовностями, які
не визначені у встановленому законом порядку.

Пунктом 1.1
спільного Наказу Державної податкової адміністрації і Міністерства Внутрішніх
Справ України від 19 жовтня 2004 року за №1345/9944 „Про затвердження Порядку
унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного

3

номера фізичної
особи-платника податків та інших обов'язкових платежів,, та Постановою
Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-Х11 „Про затвердження
положень про паспорт громадянина України та свідоцтва про народження",
визначає механізм та процедуру внесення відмітки про наявність права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера до паспорта фізичної
особи, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від
прийняття ідентифікаційного номера та офіціально повідомила про це орган
державної податкової служби.

Пунктами 4 і 5 цього наказу визначено, що фізична особа,
яка відмовляється від ідентифікаційного номера подає до органу внутрішніх справ
за своїм місцем реєстрації довідку за формою „ВЗ" та паспорт громадянина
України, а посадова особа органу внутрішніх справ при зверненні громадянина за
місцем його реєстрації щодо внесення відмітки до його паспорта розглядає цю
довідку щодо повноти і правильності її заповнення та у відповідності
пред'явленому паспорту і в разі відсутності відомостей вносить на 7-9 сторінку
паспорта відмітку, зміст та форму якої наведено в додатку №4 наказу.

Отже, діючим законодавством визначено державний орган,
який має вчинити відмітку в паспорті особи про наявність у неї права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера. Це орган внутрішніх
справ за місцем проживання платника податків та інших обов'язкових платежів.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про те, що таку
відмітку у її паспорті має учинити ДПІ у Малиновському районі м. Одеси є
незаконними. Тому суд першої інстанції правомірно відмовив у їх задоволенні.

На підставі наведеного постанова суду підлягає зміні,
відповідно до п.2ч.1 ст.201 КАС України, так як судом першої інстанції вирішені
не всі позовні вимоги ОСОБА_1.

Керуючись ст.196, п.2ч.1ст.198, п.2ч.1ст.201, ч.2ст.205, ст.207, ч.5 ст.254
КАС України колегія суддів -

Постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2006 року
-змінити.

Визнати неправомірною бездіяльність Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м. Одеси щодо відмови ОСОБА_1 обліковувати її
як платника податків та інших обов'язкових платежів (як віруючу людину) за
раніше встановленими формами обліку; за прізвищем, ім'ям, по-батькові, без
застосування ідентифікаційного номера.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Малиновському
районі м. Одеси обліковувати ОСОБА_1 як платника податків та інших обов'язкових
платежів, за раніше встановленими формами обліку; за прізвищем, ім'ям,
по-батькові, без застосування ідентифікаційного номера.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1
щодо визнання неправомірною бездіяльність Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси про відмову поставити в паспорті ОСОБА_1 на одній
із сторінок відмітку про наявність права здійснювати будь які платежі без
ідентифікаційного номера, завірити цю відмітку підписом начальника податкової
інспекції та круглою гербовою печаткою, та зобов'язання вчинити такі дії.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого
Адміністративного суду України протягом одного місяця, з дня складення
постанови у повному обсязі, з 27.03.2007 року.