Справа № 2-2501/2007
Суддя: Поліщук М.Г.
Дата ухвалення: 2007-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№2-2501/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2007 року м.Житомир

Королівський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого Поліщука
М.Г.

при
секретарі Шваб
Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1до Житомирського міськвиконкому про визнання
незаконними дій щодо відмови у приватизації житла, визнання права на житло, та
зобов'язання видати свідоцтво про право власності на жиле приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом і в судовому
засіданні пояснив, що з дозволу відповідача його сім"я із шести осіб в 2000 році заселилася
до квартири АДРЕСА_1тимчасово
до отримання постійного житла. В цьому ж самому році відповідачем був наданий
дозвіл на реєстрацію їх в даній квартирі. В зв"язку з тим, що сімейне
життя з дружиною не склалося, остання в березні 2001 року забрала свої особисті
речі і разом із їх дітьми в добровільному порядку виселилася із спірної
квартири, а в жовтні 2001 року їх шлюб був розірваний. В 2006 році відповідач
відмовив в задоволенні його заяви про надання дозволу на приватизацію вказаного
житла з тих підстав, що воно відноситься до маневрового фонду і не підлягає
приватизації. Тому, просить винести рішення, яким визнати за ним право на дану
квартиру, визнати дії відповідача щодо відмови у його приватизації
неправомірними та зобов"язати останнього видати йому свідоцтво про право
власності на це жиле приміщення.

Представник відповідача - Житомирського міськвиконкому, та представник третьої
особи - КВЖРЕП-10,
в судове засідання не з'явилися, надіслали до суду заяви з проханням розглянути
дану справу у їх відсутність.

Заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи суд приходить до
висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено, що згідно офіційного дозволу - рішення
управління житлового господарства Житомирського міськвиконкому №18/43 від 11.01.96 року (а.с.6)
сім"я позивача заселилася до квартири АДРЕСА_1, у якій позивач після розірвання в жовтні 2001 року шлюбу з
дружиною один мешкає по даний час.

Дані обставини законності поселення сім"ї позивача у
спірній квартирі АДРЕСА_1ніким із
учасників процесу не оспорюються.

Згідно довідки КВЖРЕП-5 №468 від 1.02.07
року (а.с.11) позивач
дійсно один зареєстрований проживаючим у квартирі АДРЕСА_1.

Згідно довідки КВЖРЕП-5 №243
від 1.02.07 року
(а.с.12) позивач
регулярно сплачує всі комунальні послуги за користування спірною квартирою і
станом на 1.01.07 року
заборгованість по цим платежам у нього відсутня.

Згідно довідки управління житлово-комунального
господарства Житомирської міської Ради №217
від 1.02.07 (а.с.8)
позивачем право приватизації житлового фонду не використано.

Згідно листа заступника Житомирського міського голови №25/с-11188 від 17.10.06 року (а.с.7)
позивачу відмовлено у наданні дозволу на приватизацію спірної квартири АДРЕСА_1з тих підстав,
що у відповідності з вимогами Закону України "Про приватизацію державного
житлового фонду" до об"єктів приватизації належать лише квартири, які
використовуються громадянами на умовах найму, виділені по ордеру, а спірна
квартира до цієї категорії не відноситься. Крім того, вона відноситься до
маневрового фонду, в зв"язку з чим, також не підлягає приватизації.

Посилання представника відповідача на те, що приватизації підлягають лише
квартири, на які виділені громадянам по ордеру, являється безпідставним,
оскільки це не передбачено жодною нормою чинного законодавства.

Згідно ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового
фонду" до об"єктів приватизації належать квартири багатоповерхових
будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами
на умовах найму.

Не зважаючи на те, що з позивачем не був укладений письмовий
договір найму спірного жилого приміщення, суд приходить до висновку про те, що
він фактично існує, так як вони до цієї квартири заселилися не самовільно, а з
дозволу відповідача. І на протязі більше 6
років вони у ній постійно проживають, виконують всі зобов"язання, що
випливають з договору найму. А саме: утримують дану квартиру в належному стані,
та сплачують всі комунальні платежі. Будь-яких претензій зі сторони
відповідачів щодо законності вселення позивачів до спірного жилого приміщення не
було, і ніким із них не ставилося питання про їх виселення.

В той же час, перелік квартир та інших жилих приміщень, які не підлягають
приватизації, чітко визначений у ст.2 Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду", який є вичерпним і розширеному тлумаченню не
підлягає.

І в даній нормі Закону відсутні вимоги про те, що не
підлягають приватизації квартири на які не були видані ордери, або які
відносяться до маневрового житлового фонду.

Тому спірна квартира, у якій в даний час мешкає позивач, під цей перелік не
підпадає, в зв"язку з чим підлягає приватизації на загальних підставах.

Таким чином суд приходить до висновку про те, відмовляючи позивачу у праві
на приватизацію спірної квартири, відповідачем були порушені дані норми чинного
законодавства, які регулюють підстави та порядок приватизації житлового фонду.

Керуючись ст.ст.72ч.1, 160-163,
186 КАС України, ст.1,2 Закону України "Про приватизацію державного
житлового фонду", суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_1задовольнити

та визнати
за ним право
на жиле приміщення
у квартирі АДРЕСА_1.

Дії Житомирського міськвиконкому, які виразилися у
відмові щодо

приватизації
ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1
визнати незаконними, та зобов"язати видати йому свідоцтво про право
власності на цю квартиру.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня її оголошення, та подачею на протязі 20 днів самої апеляційної скарги після
подання заяви про апеляційне оскарження.