Справа № 22а-831/2008
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2008-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1-ій інстанції Серьодкіна І.М.
Справа 22а-831/08
Галицький районний суд м.Львова. № 2а-175/07
Доповідач:Багрій В.М..
П О С Т А Н О В А

Іменем України

3
березня 2008 року

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого-Багрія В.М.,

суддів:
Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

при
секретарі Фацієвичу М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Галицького районного суду м.Львова від 3 серпня 2007 року по справі № 2а-175/07
за позовом ОСОБА_1 до відділу приватизації державного житлового фонду Галицької
районної адміністрації Львівської міської ради,
треті особи - Управління охорони історичного середовища Львівської
міської ради, Галицька районна адміністрація
Львівської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2006р. ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до відділу
приватизації державного житлового фонду Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради, треті особи -
Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Галицька
районна адміністрація Львівської міської ради про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити певні дії.

Посилалася на те, що звернулася до
відділу приватизації державного житлового фонду Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради з питання приватизації двокімнатної
квартири АДРЕСА_1, де є зареєстрована і проживає з 22.12.1965 року.

Однак одержала відмову з посиланням на
те, що на виконання Закону України «Про тимчасову заборону приватизації
пам'яток культурної спадщини» від 01.02.2005 року та листа Управління охорони
історичного середовища Львівської міської ради тимчасово призупинено
приватизацію квартир, що розташовані в межах історико-культурного заповідника
м.Львова до затвердження Верховною Радою України переліку пам'яток культурної
спадщин, які не підлягають приватизації.

Вважала, що
такі дії відповідача не відповідають чинному законодавству і просила визнати її
право на приватизацію двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Постановою Галицького районного суду
м.Львова від 3 серпня 2007 року ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила ОСОБА_1, подавши на неї
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що
постанова суду першої інстанції є такою, що суперечить Закону України «Про
приватизацію державного житлового фонду».
Вказує на те, що в будинку в якому вона проживає, вже приватизовано 10 з
12 квартир, а її у приватизації
відмовлено.

Галицький районний суд не прийняв до
уваги, що діяльність створеного за часів Української РСР Львівського Державного
історико-архітектурного заповідника не відновлено і безпідставно відмовив її в
задоволенні позову.

Просить,
скасувати постанову Галицького районного суду м.Львова від 3 серпня 2007 року і
прийняти нову постанову, в якій визнати її право на приватизацію двокімнатної
квартири АДРЕСА_1.

Вислухавши
суддю-доповідача, ОСОБА_1, яка апеляційну скаргу підтримала, представника
Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, яка просить
апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без
змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1є наймачем
квартири АДРЕСА_1, виявила намір її приватизувати, в чому одержала відмову
відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, Галицький районний суд м.Львова виходив з того, що будинок, квартиру в
якому має намір приватизувати позивачка, знаходиться в межах
історико-архітектурного заповідника м.Львова, в зв'язку з цим приватизації не
підлягає, а дії відповідача в частині відмови в приватизації ґрунтуються на
законі.

З такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції не дослідив обставин справи, пов'язаних з встановлення статусу
території, на якій розміщений будинок з квартирою позивачки . Суд вважав, що
квартира позивачки знаходиться в межах історико-культурного заповідника
м.Львова, тому приватизації вона не підлягає.

Такий висновок суду не ґрунтується на
матеріалах справи, з яких вбачається , що постановою Ради Міністрів УРСР від
12.06.1975р. №297 «Про створення Державного історико-архітектурного заповідника
в м.Львові» було прийнято пропозицію
Львівського облвиконкому і створено такий заповідник.

В матеріалах справи відсутні жодні
відомості про встановлення меж такого заповідника, хоча в постанові суду першої
інстанції є посилання на рішення Львівського облвиконкому від 9.07.1975р.

Ніким не завірена копія плану
центральної частини м.Львова не свідчить про допустимість цього документу як
доказу в справі.

Галицький районний суд м.Львова не надав
оцінки тій обставині, що урядом Української РСР в 1975р. було створено
Державний історико-архітектурний заповідник в м.Львові, а в матеріалах справи,
в тому числі офіційних листах Управління
охорони історичного середовища Львівської міської ради, а також в постанові суду йдеться про історико-культурний
заповідник м.Львова, на території якого не допускається приватизація житла.

Суд не врахував, що відповідно до ст.33
Закону України «Про охорону культурної спадщини» ансамблі і комплекси памяток,
які становлять виняткову археологічну, естетичну, етнографічну, історичну,
мистецьку, наукову чи художню цінність, можуть бути оголошеними рішеннями
Кабінету Міністрів України державними історико-культурними
(історико-архітектурними, архітектурно-історичними, історико-меморіальними,
історико-археологічними, історико-етнографічними) заповідниками чи музеями -
заповідниками.

З матеріалів справи видно, що Кабінет
Міністрів України такого рішення про створення історико-архітектурного
(культурного) заповідника в м.Львові не приймав, що дає можливість для висновку
про його відсутність в даний час взагалі.

Відповідно до ст.1 та 2 Закону України
«Про тимчасову заборону приватизації памяток культурної спадщини» заборонено
приватизацію памяток культурної спадщини до затвердження Верховною Радою
України переліку памяток культурної спадщини, які не підлягають приватизації, а
Кабінет Міністрів України було зобов'язано в 6-місячний строк подати на розгляд
Верховної Ради проект Закону України про затвердження переліку памяток
культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Кабінет Міністрів України такого
переліку на протязі встановленого законом строку не подав.

За таких обставин, коли правовий статус
Державного історико-архітектурного заповідника в м.Львові, встановлений за
часів Української РСР, після утворення незалежної держави Україна національним
законодавством поновленим не був,
правових підстав для відмови позивачці в приватизації квартири колегія
суддів не знаходить.

При цьому також приймає до уваги, що
більшість квартир в будинку позивачки станом на даний час приватизовано, що не
оспорюється представником Галицької районної адміністрації м.Львова, а відмова
позивачці в приватизації порушує принцип рівності перед законом як принцип
адміністративного судочинства і не запобігає несправедливій дискримінації права
позивачки на приватизацію житлового фонду порівняно з іншими громадянами, які
проживають в тому ж будинку.

Суд першої інстанції уваги на дані
обставини не звернув, прийняв постанову, яка не відповідає обставинам справи та
нормам матеріального права, які не забороняють позивачці здійснити право на
приватизацію житла.

За таких обставин постанова районного
суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 202, 205,
207 КАС України, колегія суддів,

п
о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Галицького районного суду
м.Львова від 3 серпня 2007 року скасувати, прийняти нову постанову, якою позов
задоволити.

Визнати неправомірними дії відділу
приватизації державного житлового фонду Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради в частині відмови
ОСОБА_1 в приватизації квартири АДРЕСА_1 та зобовязати відповідача
вирішити питання про приватизацію даної квартири.

Постанова набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом одного
місяця з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
В.М.Багрій

Судді :
Т.В. Онишкевич

І.М.Обрізко