Справа № 22-а-30/2008
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2008-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м.Харків, вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Справа №22-а- 3008 Головуючий 1
інстанції: Середа А.В.
Доповідач: Подобайло З.Г.
Постанова

Іменем України

14 січня 2008 року

м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді -
Сіренко О.І.

Суддів - Мельнікової Л.В., Подобайло З.Г.

за участю
секретаря судового засідання - Спесивцевої О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кременчуцького
міськрайонного центру зайнятості на постанову Автозаводського
районного суду м. Кременчука від 18 квітня 2007 року по справі №
2-а-105/07

за
позовом ОСОБА_1

до Кременчуцького
міськрайонного центру зайнятості

3-тя особа
ОСОБА_2

про визнання недійсним дій, щодо не
зняття з реєстрації достроково припинений трудовий договір від 11.03.2005р.,
внаслідок звільнення найманого працівника за власним бажанням та зобов'язання
Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості зняти з реєстрації достроково
припинений трудовий договір від 11.03.2005р., внаслідок звільнення найманого
працівника за власним бажанням

встановила
:

Позивач , ОСОБА_1 звернувся до
Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з
адміністративним позовом до
Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, третя особа
ОСОБА_2 про зобов'язання Кременчуцького
міськрайонного центру зайнятості зняти з реєстрації достроково припинений
трудовий договір від 11 березня 2005 року внаслідок звільнення за власним
бажанням сторони по договору найманого працівника ОСОБА_3.

Постановою
Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.04.2007
року по справі № 2-а-105/07
адміністративний позов ОСОБА_1 до Кременчуцького міськрайонного центр
зайнятості про визнання незаконними дій щодо не зняття з реєстрації достроково
припинений трудовий договір від 11 березня 2005 року внаслідок звільнення
найманого працівника за власним бажанням та зобов'язання Кременчуцького
міськрайонного центру зайнятості зняти з реєстрації достроково припинений трудовий
договір від 11 березня 2005 року внаслідок звільнення найманого працівника за
власним бажанням - задоволено .

Визнані
незаконними дії Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості щодо не зняття
з реєстрації достроково припинений трудовий договір від 11 березня 2005 року,
укладеного між фізичною особою ОСОБА_1 та працівником ОСОБА_2, внаслідок
звільнення найманого працівника за власним бажанням.

Зобов'язано
Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості зняти з реєстрації достроково
припинений трудовий договір від 11 березня 2005 року, укладеного між фізичною
особою ОСОБА_1 та працівником ОСОБА_2, внаслідок звільнення найманого
працівника за власним бажанням.

Стягнуто
з Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 сплачене
державне мито в сумі 8.50 грн. .

Стягнути
з Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості на користь держави витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 3.40 грн. .

Будучи не згодним з постановою суду,
Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості надіслав апеляційну скаргу, вважає
постанову суду незаконною і не обґрунтованою, такою , що підлягає скасуванню,
оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального
права та просить скасувати постанову
Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.04.2007 р. та прийняту
нову, якою відмовити в задоволені позовних вимог приватного підприємця ОСОБА_1
в повному обсязі.

В
засіданнях колегії суддів представник відповідача підтримав вимоги та
обґрунтування апеляційної скарги.

ОСОБА_1 ,
ОСОБА_3. в судові засідання не явилися, були належним чином повідомлений про
дату , час та місце слухання справи.

Відповідно
до вимог ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства

України,
- неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про
дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, розглянувши надані
письмові докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню , виходячи з наступного.

Задовольняючи
позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що викладені в
адміністративному позові обставини мали місце, а саме, згідно трудового
договору від 11 березня 2005 року, укладеного між фізичною особою ОСОБА_1 та
працівником ОСОБА_2, внаслідок звільнення найманого працівника медичної сестри
ОСОБА_2 за власним бажанням 13.10.2006 року у відповідності до ст.38 КЗпП
України, керуючись ст. 6 „Порядку реєстрації трудового договору між працівником
і фізичною особою", затвердженого наказом Міністерства праці та
соціального захисту населення № 260 від 8.06.2001 року, позивач звернувся до
Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості про зняття з реєстрації
зазначеного трудового договору, але отримав відмову в зв'язку з тим, що він
повинен привести до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості самого
звільненого працівника, що є єдиною підставою для зняття з реєстрації вказаного
трудового договору, чого зробити він не зміг в зв'язку з тим, що ОСОБА_2
виїхала за кордон на заробітки і не може приїхати до м. Кременчука за вказаних
обставин.

Зазначена
обставина, на думку суду першої інстанції
є непереборною перешкодою для реалізації права позивача на заняття
підприємницькою діяльністю і позивач вимушений неправомірно сплачувати податки
та грошові внески у відповідні фонди за непрацюючого у нього працівника, яка
сама виявила бажання розірвати трудовий договір і по незалежним від нього
обставинам не може з'явитися до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості
для зняття з реєстрації припиненого трудового договору від 11 березня 2005 року
та нести матеріальні збитки із-за недобросовісності по виконанню своїх
обов'язків сторони по трудовому договору.

Крім
того, суд першої інстанції з посиланням на вимоги ч.2 ст.72 КАС України,
обставини перебування ОСОБА_2 за межами України визнав загальновідомими і
такими, які не потребують доказування та з посиланням на ч.3 ст.13 ЦК України зазначив , що не допускаються дії особи, що вчиняються з
наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах ,
з посиланням на п.3, п.7, п.10 ч.2 ст.16
ЦК України вказав, що способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право,
припинення правовідношення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності
органу державної влади ... їхніх посадових і службових осіб, з посиланням на ч.1
ст.203 ЦК України зазначив, що зміст
правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного судочинства,
а також моральним засадам суспільства.

Колегія
суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з
наступного.

Державна
служба зайнятості, відповідно до ст. 24-1 КЗпП України та Порядку реєстрації
трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної політики України 08.06.2001 р. № 260 є органом
на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів,
які укладаються фізичними особами - роботодавцями та найманими працівниками, а
також підтвердження записів внесених фізичними особами-роботодавцями до
трудових книжок працівників.

Відповідно
до пункту 5 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною
особою та пункту 14 Форми трудового договору між працівником і фізичною особою,
трудовий договір між фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником
укладається у трьох автентичних примірниках, один з яких перебуває у фізичної
особи, другий - у працівника, третій - в центрі зайнятості, де цей трудовий договір
зареєстровано.

Пунктом 6
Порядку визначено, що у разі закінчення строку трудового договору або
припинення його дії достроково, в трудовому договорі фізична особа робить запис
про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України,
про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала
трудовий договір.

Тобто,
сповіщати державну службу зайнятості про розторгнення трудового договору
повинні обидві сторони.

Згідно з
пунктом 17 Форми трудового договору між працівником і фізичною особою,
затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України
27.06.2001 р. за № 554/5745, розірвання трудового договору повинно бути
підтверджене підписами сторін трудових відносин.

Отже,
записи фізичної особи-роботодавця про підстави припинення трудового договору, а
також особисті підписи її, та найманого працівника повинні стояти на трьох
примірниках трудового договору.

Відповідно
до п.7 Порядку, після звернення сторін трудових відносин до центру зайнятості
та повідомлення ними про закінчення строку трудового договору або припинення
його дії достроково, відповідальна посадова особа центру зайнятості протягом
трьох днів зобов'язана зняти трудовий договір з реєстрації. Про це робиться
відмітка в книзі реєстрації трудових договорів.

Відповідно
до пункту 2.20-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників,
затвердженої наказом Мінпраці, Мін'юсту, і Мінсоцзахисту від 29.07.1993 р. №58,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за № ПО, трудові
книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних
осіб-суб'єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з
правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов'язану з
наданням послуг, зберігаються безпосередньо у працівників. Фізичні особи -
роботодавці лише роблять записи до трудових книжок про прийняття на роботу та
звільнення з роботи відповідно до укладених трудових договорів, що
зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості. Унесені
фізичною особою до трудових книжок записи підтверджуються підписом посадової
особи центру зайнятості, який зареєстрував трудовий договір, і засвідчуються
печаткою центру зайнятості.

Таким
чином, відповідно до положень Порядку реєстрації трудового договору між
працівником і фізичною особою, Форми трудового договору між працівником і
фізичною особою та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників,
провести дії по зняттю з реєстрації трудового договору в центрі зайнятості
можливо лише в разі звернення обох сторін трудових відносин (фізичної особи і
працівника) з належними їм документами до центру зайнятості.

У разі
виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин -фізичною особою -
роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із
сторін в центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з
реєстрації в державній службі зайнятості є рішення суду, яке набрало чинності,
щодо припинення дії договору.

Судом
першої інстанції правильно встановлені обставини стосовно того, що згідно
трудового договору від 11 березня 2005 року, внаслідок звільнення найманого
працівника медичної сестри ОСОБА_2 за власним бажанням 13.10.2006 року згідно
ст.38 КЗпП України, керуючись ст. 6 „Порядку реєстрації трудового договору між
працівником і фізичною особою", затвердженого наказом Міністерства праці
та соціального захисту населення № 260 від 8.06.2001 року, позивач звернувся до
Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості про зняття з реєстрації
зазначеного трудового договору, але отримав відмову в зв'язку з тим, що
відповідно вимог вказаного порядку припинений трудовий договір від 11 березня
2005 року внаслідок звільнення найманого працівника за власним бажанням може
бути знятий з реєстрації лише за присутності звільненого робітника або за
рішенням суду.

Але, суд
першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_2 виїхала за кордон на
заробітки і не може приїхати до м. Кременчука за вказаних обставин, що
зазначена обставина є непереборною перешкодою для реалізації права позивача на
заняття підприємницькою діяльністю і позивач вимушений неправомірно сплачувати
податки та грошові внески у відповідні фонди за непрацюючого у нього
працівника, яка сама виявила бажання розірвати трудовий договір і по незалежним
від нього обставинам не може з'явитися до Кременчуцького міськрайонного центру
зайнятості для зняття з реєстрації припиненого трудового договору від 11
березня 2005 року та нести матеріальні збитки із-за недобросовісності по
виконанню своїх обов'язків сторони по трудовому договору.

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що
11.033.2005 року між ОСОБА_1 та фізичною особою ОСОБА_2 був укладений
безстроковий трудовий договір, який зареєстрований в Кременчуцькому МРЦЗ
11.03.2005 року за № 563, 30.09.2006 року ОСОБА_2 подано заяву про надання відпустки за її рахунок з 01.10.2006 року по 12.10.2006
року за сімейними обставинами з подальшим звільненням, 13.10.2006 року ОСОБА_1
в трудовій книжці працівника здійснено
запис про звільнення ( а.с.6-9).

Колегія
суддів зазначає, що при прийнятті заяви
про звільнення та здійсненні запису в трудовій книжці позивач повинен був дотриматися вимог п. 6 Порядку щодо сповіщення державної служби
зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір та повідомлення про припинення
його дії разом з колишнім працівником ОСОБА_2 Невчинення таких дій : не
сповіщення, не звернення саме сторін
трудових відносин унеможливлює центр зайнятості відповідно до п.7 Порядку зняти
трудовий договір з реєстрації та зробити відмітку в книзі реєстрації трудових
договорів.

Твердження
позивача , що ОСОБА_2 виїхала за кордон на заробітки і не може приїхати до м.
Кременчука за вказаних обставин з
посиланням на лист в.о. начальника ВГІРФО КМУ УМВС України в Полтавській
області ( а.с. 23) помилкового прийнята
судом першої інстанції як доказ
неможливості вчинення ОСОБА_2 дій відповідно вимог п.6 Порядку , а
відповідно і неправомірно вказана обставина
визнана судом першої інстанції непереборною перешкодою для реалізації
права позивача на заняття підприємницькою діяльністю, оскільки вказаний лист
ВГІРФО містить інформацію щодо оформлення громадянкою ОСОБА_2 ще 05.03.2003
року закордонного паспорту для тимчасових поїздок та не може бути визнаний
судом як доказ відсутності громадянки ОСОБА_2
у м. Кременчуку ані станом на момент звільнення, ані станом на момент
звернення позивача до відповідача з вимогою зняти договір з реєстрації.

Доказів
відсутності можливості у гр. ОСОБА_2 сповістити державну служби
зайнятості, здійснити записи фізичної особи-роботодавця - ОСОБА_1 про підстави припинення трудового
договору, а також проставити особисті підписи його та найманого працівника на
трьох примірниках трудового договор позивачем не надано, матеріали справи не
містять.

Відповідно
ч.1 ст. 94 КАС України передбачено, якщо
судове рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені
нею документально
підтверджені судові витрати
з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою
стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно
до ч.3 ст.198 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно
до ч.1 п.1, 4 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами
для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового
рішення є неповне з'ясування судом
першої інстанції обставин, що мають
значення для справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно
ч.2 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції
за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не
задовольняє позовні вимоги.

Оскільки
судом першої інстанції не в повному обсязі з'ясовані обставини щодо
неможливості вчинення ОСОБА_2 дій відповідно вимог п.6 Порядку, допущено
порушення норм п.6 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і
фізичною особою та ст. 94 КАС України,
постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у
задоволенні позовних вимог.

З
урахуванням вищевикладеного доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Керуючись
ст. ст. 160, 195, 196, ч. 3 ст. 198, ч. 1 п.п.1,4 ст.202, ч.2 ст.205, ст. 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну
скаргу Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості на постанову
Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.04.2007
року по справі № 2-а-105/07 задовольнити.

Постанову
Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.04.2007
року по справі № 2-а-105/07скасувати .

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, третя особа
ОСОБА_2 про зобов'язання Кременчуцького
міськрайонного центру зайнятості зняти з реєстрації достроково припинений
трудовий договір від 11 березня 2005 року внаслідок звільнення за власним
бажанням сторони по договору найманого працівника ОСОБА_3. відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця з дня
набрання ухвалою законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено та підписано 21 січня 2008 року.

Головуючий Сіренко
О.І.

Судді
Подобайло З.Г.

Мельнікова
Л.В.