Справа № К-22275/06
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2007-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“02”жовтня 2007 р.
Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Федорова
М.О.

суддів: Брайка
А.І.

Голубєвої
Г.К.

Карася
О.В.

Рибченка
А.О.

секретар судового засідання Бойченко Ю.П.

за участю представників згідно протоколу судового засіданні від 02.10.07р.
(в матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Рівненському районі на постанову господарського суду
Рівненської області від 14.12.2005 року та на ухвалу Львівського апеляційного
господарського суду від 25.04.2006року

у справі
№ 2/226

за позовом ТОВ
«Будресурс»

до Державної податкової інспекції у
Рівненському районі

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

ТОВ
«Будресурс» звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до
Державної податкової інспекції у Рівненському районі про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Господарського суду
Рівненської області від 14.12.2005 року, яку залишено без змін ухвалою
Львівського апеляційного господарського суду від 25.04.2006 у справі № 2/226,
позовні вимоги задоволено частково: визнано нечинним податкове
повідомлення-рішення № /3/П-124 від 07.10.2005 року в частині
визначення податкового зобов'язання з основного платежу 1950,00 грн. та
штрафних (фінансових) санкцій 3900,00 грн., в задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку. В своїй скарзі просить
скасувати рішення судів першої та апеляційної
інстанцій в частині задоволення позовних вимог і прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволені позову.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судами
першої та апеляційної інстанцій при вирішені спору у даній справі неправильно
застосовано норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши
надані письмові докази в їх сукупності, Вищий адміністративний суд України
вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що Рівненською ОДПІ проведено позапланову документальну перевірку
з питань дотримання вимог податкового законодавства ТОВ «Будресурс» за період з
01.04.2004 року по 31.12.2004 року. За результатами даної перевірки складено
акт перевірки від 23.05.2005 року.

На підставі даного акту перевірки податковим
органом прийнято податкові повідомлення - рішення від 26.05.2005 року №
/0/23-624, № /0/17-124, № /0/23-624, №
/0/23-624. За результатами апеляційного оскарження податковим органом
прийнято податкові повідомлення - рішення від 07.10.2005 року №
/3/23-124, яким позивачу визначено податкове зобов'язання по єдиному
податку в розмірі 33600,00 грн., № /3/23-124, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання по податку на прибуток у розмірі 4500,00 грн., №
/3/17-124, яким позивачу визначено податкове зобов'язання по податку
з доходів фізичних осіб у розмірі 15881,88 грн., №/3/23-124, яким
позивачу визначено податкове зобов'язання по збору за забруднення навколишнього
природного середовища в розмірі 1051,24 грн.

Як зазначено в акті перевірки, і це
підтверджується матеріалами справи, позивач знаходився, відповідно до Указу Президента
України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва» від 03.07.1998р. № 727/98 на спрощеній системі
оподаткування з 01.04.2004 р. по 30.09.2004 р.

З 01.10.2004р. ТЗОВ "Будресурс"
перейшло на загальну систему оподаткування.

Судом першої інстанції також встановлено, що
07 квітня 2004 року між позивачем та відділом освіти Рівненської державної
адміністрації було укладено договір генпідряду № 1 від 07.04.2004 року. Пунктом
1.1 зазначеного Договору вказано, що замовник доручає, а Генпідрядник, позивач,
зобов'язується на свій ризик виконати комплекс ремонтних робіт (надалі по
тексту роботи) по проведенню поточного ремонту спортивно-оздоровчого комплексу
Зорянської гімназії, с. Зоря.

Проте, перевіркою встановлено, що в порушення
ст.ст. 1, 3 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», занижено суму податкового
зобов'язання з єдиного податку в сумі 24000,00 грн. за II квартал 2004 року (квітень 2004 року) по отриманому від
відділу освіти Рівненської районної державної адміністрації авансовому платежу
в сумі 400000,00 грн. згідно платіжного доручення №189 від 14.04.2004р. на
виконання умов п.3.2 вищенаведеного договору генпідряду.

Згідно пункту 1 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)
вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий
рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів,
робіт, послуг).

Згідно п. 1.31 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», продаж результатів робіт (послуг) -
будь-які операції цивільно-правового характеру з надання результатів робіт
(послуг), з надання права на користування або на розпорядження товарами, у тому
числі нематеріальними активами та іншими ніж товари, об'єктами власності за
компенсацію, а також операції з безоплатного надання результатів робіт
(послуг).

Згідно статті 838 Цивільного кодексу України
підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання
роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником
за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як
генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Крім того, згідно статті 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника) , а
замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду є цивільно-правовим
договором, метою якого є отримання певного матеріального результату,
оплачується не процес праці, а її результат, як правило, після завершення робіт
на підставі актів здачі-приймання виконаних робіт.

Листом ДПА України від 02.08.2001 року №
5393/5/15-1316 «Щодо визначення бази оподаткування єдиним податком» розглянуто
лист Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України
від 06.07.2001 р. № 8/4-277 щодо застосування окремих норм положень Указу
Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва», де зазначено, що будівельні організації отримують
від замовника кошти на загальний обсяг робіт, враховуючи вартість робіт,
виконаних субпідрядними організаціями, і мають право власності на такі кошти,
то при визначенні суми виручки від реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) ці кошти повністю включаються до бази оподаткування єдиним податком.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та
апеляційної інстанції, що податкове повідомлення - рішення від 07.10.2005 року №/3/23-124
про визначення податкового зобов'язання з єдиного податку в сумі 24000,00 грн.
основного платежу та 9600,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій не підлягає
визнанню нечинними.

Податковим повідомленням - рішенням прийнятим
Рівненською ОДПІ від 07.10.2005 року № /3/17-124, позивачу визначено
податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на загальну суму
15881,88 грн., з якої основне зобов'язання складає 5293,96 грн. та штрафні
(фінансові) санкцій у розмірі 10587,92 грн.

Як встановлено матеріалами справи,
самозайнятій особі - адвокату ОСОБА_1 підприємством було виплачено по угодах за
надання послу 04.09.2004 - 3000,00 грн., 04.10.2004 - 5000,00 грн., 04.11.2000
року - 10000,00 грн. На думку податкового органу слід було утримати
підприємству як податковому агенту з адвоката з трьох тисяч - 390 грн., з п'яти
тисяч - 650,00 грн., з десяти тисяч - 1300,00 грн. загальну суму 2340,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, підприємством перераховувались кошти адвокату ОСОБА_1
платіжним дорученням № 133 від 08 жовтня 2004 року на суму 5000,00 г за
юридичні послуги по договорах та № 157 від 26 листопада 2004 року юридичні
послуги в період коли адвокат був зареєстрований підприємцем та перебував на
єдиному податку (свідоцтво платника єдиного податку 04.10.04р.).

Відповідно до пункту 1.9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» незалежна професійна діяльність - це
діяльність, що полягає в участі фізичних осіб у науковій, літературній,
артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності так само, як
діяльності лікарів (у тому числі стоматологів, зубних техніків), адвокатів,
приватних нотаріусів, аудиторів, бухгалтерів, оцінників, інженерів,
архітекторів і помічників зазначених осіб або осіб, зайнятих релігійною
(місіонерською) діяльністю та іншою подібною діяльністю, за умови, якщо такі
особи не є найманими працівниками чи суб'єктами підприємницької діяльності.

У разі, якщо фізична особа - адвокат не
зареєстрована суб'єктом підприємницької діяльності та здійснює незалежну
професійну діяльність, то оподаткування її доходів буде здійснюватись
відповідно до загальних норм Закону України «Про податок з доходів фізичних
осіб», тобто такий платник податку - адвокат, що отримує доходи, нараховані особою,
яка не є податковим агентом, зобов'язаний включити суму отриманих доходів до
складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію
про отримані доходи. Декларація подається до податкового органу за місцем
податкової адреси платника податку один раз на рік.

У статті 19 вищезазначеного Закону визначено,
що платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат у обсягах,
достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у
разі коли такий платник податку зобов'язаний цим Законом подавати декларацію
або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у
тому числі при застосуванні права на податковий кредит.

Отже самозайнята особа - адвокат має право
зареєструватись суб'єктом підприємницької діяльності, працювати на самостійно
обраній системі оподаткування (загальна система оподаткування, єдиний податок),
звітувати про отримані доходи згідно з чинним законодавством. У разі, якщо
адвокат не зареєстрований суб'єктом підприємницької діяльності, то
оподаткування його доходів буде здійснюватись на загальних підставах згідно з
Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб», тому судова колегія
Вищого адміністративного суду погоджується з висновками судів попередніх
інстанцій, що податковий орган дійшов правильного висновку лише в частині
необхідності утримання з адвоката підприємством податку із 3000,00 грн.,
оскільки дані кошти перераховані 04.09.2004 року в період коли адвокат не був
зареєстрований підприємцем на спрощеній системі оподаткування.

За змістом ч.1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що
суди не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при
ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не спростовують
правильності зазначених висновків суду, зроблених у відповідності з
вищеназваними нормами матеріального права, у зв'язку з чим підстав для зміни чи
скасування оскаржуваного судового рішення не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційна скарга Державної податкової інспекції у
Рівненському районі задоволенню не підлягає, а постанова господарського суду Рівненської області 14.12.2005 року та
ухвала Львівського апеляційного господарського суду від 25.04.2006року у справі
№ 2/226 - залишаються без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221 ,223 ,230 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну
скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі залишити без
задоволення.

Постанову господарського суду
Рівненської області 14.12.2005 року та на ухвалу Львівського апеляційного
господарського суду від 25.04.2006року у справі № 2/226 залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених
статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

М.О. Федоров

Судді

А.І. Брайко

Г.К. Голубєва

О.В. Карась

А.О. Рибченко