Справа № 2а-3167/2007
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2007-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-3167/07
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

19 грудня 2007року
Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді-Самойлової
В.В.

при
секретарі- Демченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до військової частини А-0501 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
просить про стягнення з відповідача заборгованості у вигляді несплаченої надбавки за безперервну
службу у Збройних Силах України за період з липня 2004р. по лютий 2005р. у
розмірі 1106,15 грн., грошової премії 33,3% в розмірі 447,69 грн., недосплачену
грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 73,85 грн., недосплачену підйомну
допомогу в розмірі 294,39 грн., посилаючись на те, що з травня 2003р. мав стаж
військової служби понад 17 років та з 25.06.2004р. по 01.02.2006р. знаходився
на військовій службі у військовій частині А-0501, а з 01.02.2006р. по
18.12.2006р. - у військовій частині А-2730, що підтверджується витягами з
наказів № 26 ПМ від 29.09.2006р. та № 214 від
07.11.2006р. та копією послужного списку, і за цей час йому, згідно Указу Президента України „ Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу” за № 389/2003р. від
05.05.2003р. повинна була нараховуватись надбавка за безперервну службу у
розмірі 50% грошового забезпечення з липня 2004р. по лютий 2005р., при
наявності стажу військової служби понад 20 років, яка відповідачем у повному
обсязі не сплачувалась, що суперечить ст. 43 Конституції України, де
передбачено, що кожний має право на заробітну плату, ні нижчу встановленої
законом та ст. 9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», де
вказано, що порядок та розмір грошового та матеріального забезпечення
військовослужбовців встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Позивач в судове засідання не
з”явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутності.

Представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що,
згідно Указу Президента України „ Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ та Управління державної охорони за
безперервну службу” № 389/2003 від
05.05.2003р. визначено граничні сплати надбавок „до”, а не твердий процентний
розмір надбавок для військовослужбовців. А також, у п. 2 вищевказаного Указу
визначено, що виплата надбавок повинна здійснюватись за рахунок коштів,
передбачених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України,
але ж коштів у бюджеті Міністерства оборони України, виходячи з поточного
Державного бюджету України не вистачало для встановлення вказаної надбавки у
максимальному розмірі.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази, суд вважає, що
позов задоволенню не підлягає зі слідуючих підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 25.06.2004р. по 01.02.2006р. знаходився на
військовій службі у військовій частині А-0501, а з 01.02.2006р. по 18.12.2006р.
- у військовій частині А-2730, що підтверджується витягами з наказів № 26
ПМ від 29.09.2006р. та № 214 від 07.11.2006р. та копією послужного списку.

Згідно
п. 1 Указу Президента України „ Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу”
за № 389/2003р. від 05.05.2003р . порядок, умови виплати і розмірі щомісячної
надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України
визначається Міністром оборони України,
виходячи з наявного фонду грошового забезпечення. Також, у вищевказаному Указі
Президента України вказано не твердий процентний розмір надбавок для
військовослужбовців, а лише їх граничний розмір „до”, який залежить від
результатів у службовій діяльності.

П.2 Указу Президента України „ Про надбавки військовослужбовцям Збройних
Сил України, Міністерства внутрішніх справ, Адміністрації Державної
прикордонної служби України та Управління державної охорони України за
безперервну службу” за № 389/2003р.
від 05.05.2003р. передбачено, що виплата
надбавок повинна здійснюватись за рахунок коштів, передбачених у Державному
бюджеті України на утримання Збройних Сил України, в межах якого і
здійснювалося матеріальне забезпечення військовослужбовців, в тому числі і позивача, за виспорюваємий
період часу.

Тобто,
встановлюючи надбавку за безперервну військову службу, Президент України надає
Міністрові оборони України повноваження щодо визначення порядку і умови її
виплати. Розмір зазначеної надбавки залежить від стажу військової служби і
визначається у відсотковому відношенні до стажу служби, при цьому Указ
Президента України не визначає
фіксований розмір надбавки, використовуючи слово „до”, а визначає суто її
максимальний розмір, не визначаючи при цьому конкретно мінімальної, чи
максимальної суми виплат. Окрім того, згідно вищевказаного Указу Президента
України, відповідний керівник центрального органу виконавчої влади може
встановлювати максимальний розмір цієї надбавки за рахунок коштів, передбачених
у Державному бюджеті на утримання відповідних військових організацій.

Виходячи із цього, Міністру оборони України, як керівнику органу
центральної виконавчої влади надано право встановлювати розміри надбавки в
залежності від наявності коштів на утримання Збройних Сил України, оскільки
вони перебувають у його безпосередньому підпорядкуванні.

Отже,
відповідач сплачував позивачу, як і всім іншим військовослужбовцям, щомісячну
надбавку за безперервну військову службу в Збройних Силах України у розмірах,
встановлених Міністром оборони України в межах коштів, передбачених у
Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України та прав, наданих йому
Президентом України.

Таким
чином, вимоги позивача щодо отримання надбавки
за безперервну службу у Збройних Силах України за вказаний час із
розрахунку максимального розміру безпідставні, як і інші його вимоги,що
витікають із цього, в зв'язку з вищевикладеним.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 128, 159 КАСУ,
Законом України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей” за № 2011-ХІІ від
20.12.1991р., Указом Президента України „ Про надбавки військовослужбовцям
Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ, Адміністрації Державної
прикордонної служби України та Управління державної охорони України за
безперервну службу” за № 389/2003р. від 05.05.2003р., суд -

ПОСТАНОВИВ:

В
адміністративному позові ОСОБА_1 до військової частини А-0501 про стягнення
заборгованості відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний
адміністративний суд протягом 10 днів з дня її проголошення, шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження,
а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ - з
дня складання постанови в повному
обсязі. Апеляційна скарга може бути подана
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя-