Справа № 22-а-365/2008
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2008-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22-а- 36508
Головуючий 1 інстанції:Мінаєва О.І.
Доповідач: Подобайло З.Г.
Ухвала

Іменем України

28 січня 2008 року

м. Харків

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Подобайло З.Г., Мельнікової Л.В.

за
участю секретаря судового засідання - Спесивцевої О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ФОП
ОСОБА_1 на постанову господарського суду Харківської області від 06.08.2007
року по справі № АС-41/105-07

за позовом ФОП
ОСОБА_1

до
ДПІ у Московському районі м.Харкова

про скасування рішення

встановила
:

Позивач, ФОП ОСОБА_1, м. Харків,
звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати рішення ДПІ у
Московському районі м. Харкова про застосування штрафних санкцій №
від 24.02.2007 р. та № від 24.02.2007 р., визнати недійсним акт
перевірки № 20403295/2380.

Постановою господарського
суду Харківської області суду від
06.08.2007 року по справі № АС-41/105-07 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у
Московському районі м.Харкова про скасування рішення в задоволенні позовний
вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою
суду першої інстанції ФОП ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі посилається на те, що постанова
прийнята судом з порушенням норм матеріального і процесуального права, а саме
п. 1 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судом не повно і не
всебічно з'ясовані обставини справи, посилаючись на обставини, викладенні в
апеляційній скарзі. Тому , просить суд апеляційної інстанції відмінити
постанову суду першої інстанції від 06.08.2007р. та визнати недійсними рішення
ДПІ у Московському районі м. Харкова про застосування штрафних санкцій
№ від 24.02.2007р. та рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова
про застосування штрафних санкцій № від 24.02.2007р.

ДПІ у Московському районі
м. Харкова в запереченнях на апеляційну
скаргу просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без
задоволення , а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши доводи
апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції, розглянувши надані письмові докази в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом першої інстанції було встановлено та підтверджено у суді апеляційної
інстанції , що на підставі направлень від 14.11.2006 р. № 8122 та № 8123,
фахівцями ДПА у Харківській області була проведена перевірка аптеки,
розташованої АДРЕСА_1, що належить ФОП ОСОБА_1, з питань дотримання
встановленого порядку проведення розрахункових операцій.

За результатами перевірки складено акт від 15.11.2006 р. № 20403295/2380.

На підставі акту перевірки керівником ДПІ у Московському районі м. Харкова
прийняті рішення від 07.12.2006 р. № /0 про застосування штрафних
санкцій у розмірі 4354,75 грн., а саме: 4354,75 грн. - за невідповідність суми
готівкових коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі, яка зазначена
в денному звіті реєстратора розрахункових операцій та рішення № /0
про застосування штрафних санкцій у розмірі 320,00 грн. - за порушення порядку
використання торгового патенту.

В аптеці застосовується два реєстратора розрахункових операцій: Datec FР -3530Т, заводський № ДО 06004254 (ФН ) та Datec FР - 3530Т, заводський № ДО 06002920 (ФН ). При проведенні
перевірки встановлено порушення п. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг», а саме, невідповідність (РРО ФН ) готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО,
яка складає 2,98 грн. (сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків
721,47 грн., а сума
готівкових коштів, яка зазначена
в денному звіті РРО - 724,45 грн.) та невідповідність (реєстратор
розрахункових операцій ФН ) готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, яка складає 867,97
грн. (сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків 805,28 грн., а
сума готівкових коштів, яка зазначена в денному звіті РРО - 1673,25 грн.).
Також було встановлено порушення ч. 1 п. 7 Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності» в частині порядку використання
торгового патенту, а саме, на момент перевірки торговий патент був розміщений у
недоступному для огляду місці.

Відповідно до п.13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»,
суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані забезпечувати
відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

Згідно ст. 22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у разі
невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті, до суб'єктів підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено
невідповідність.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що висновки
акту щодо порушення п.13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»
відповідають дійсним обставинам справи та є обґрунтованими, а вимога позивача
щодо скасування рішення від 07.12.2006 р. № /0 про застосування
штрафних санкцій у розмірі 4354,75 грн. не підлягає задоволенню.

Скаржник в апеляційній скарзі
посилається на те, що відповідачем було незаконно застосовано фінансові санкції
за порушення п. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»,
оскільки відповідно до наказу ФОП ОСОБА_1 від 17.07.2005 р. "Про проведення
розрахункових операцій у готівковій формі" зберігання грошових коштів
здійснюється у сейфі, який знаходиться у матеріальній кімнаті, де зберігаються
матеріальні цінності (медикаменти) та здійснюється відпуск попередньо сплачених
у безготівковій формі товарів. Скаржник вважає, що матеріальна кімната є
відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" місцем, де
здійснюються розрахунки із покупцем за проданий товар та зберігаються отримані
за реалізовані товари готівкові кошти, тобто місцем проведення розрахунків.

Колегія судів вважає, що вищевказані посилання скаржника є невірними,
оскільки ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначає місце
проведення розрахунків як місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за
продані товари (надані послуги), зберігаються отримані за реалізовані товари
(надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо
оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо. Чинне законодавство не передбачає можливості зберігання грошових
коштів у будь-якому іншому місці, окрім місця проведення розрахунків, а саме в
РРО, та не надає права суб'єктам господарювання при наявності РРО вважати будь
- яке інше місце місцем проведення розрахунків.

Крім того, відповідно до п. 4.5 розділу 4 "Порядку реєстрації,
опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари
(послуги), затвердженого наказом ДПА України № 614 від 01.12.2000 р., унесення
чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні реєструватись через
РРО з використанням операцій "службове внесення" та "службова
видача", якщо таке внесення чи видача не пов'язані з проведенням
розрахункових операцій".

Колегія суддів зазначає, що доказів використання таких операцій позивачем
не надано. Перевірка позивача проведена в присутності провізора аптеки ОСОБА_2,
яка власноручно склала опис наявних купюр та монет, що знаходились на місці
проведення розрахунків (реєстратор розрахункових операцій ФН ), які
належали підприємцю ОСОБА_1, та підписала його. Опис наявних купюр та монет, що
знаходились на місці проведення розрахунків (реєстратор розрахункових операцій
ФН ), які належали підприємцюОСОБА_1, власноручно склала та підписала
провізор аптеки ОСОБА_3.

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності» торговий патент має бути відкритим та
доступним для огляду.

Позивач в позовній заяві стверджує, що торговий патент був відкритим та
доступним для огляду.

Судом першої інстанції встановлено
та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що з пояснень від 15.11.2006 р.,
викладених власноручно ОСОБА_1, які надані до матеріалів справи, вбачається, що
торговий патент на момент проведення перевірки був заставлений полицею.

Цей факт, як і складення пояснень, позивач особисто підтвердила в судовому
засіданні суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з тим, що суд першої інстанції не
прийняв посилання позивача , викладені у позовній заяві, оскільки вони не
підтверджуються доказами та суперечать власним поясненням, наданим голові ДПА у
Харківській області.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону, за порушення порядку використання торгового
патенту, передбаченого частиною 1 статті 7 цього Закону суб'єкти
підприємницької діяльності сплачують штраф у розмірі вартості торгового патенту
за один календарний місяць.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої
інстанції, що перевіряючими правомірно зроблено висновок щодо порушення ч. 1 п.
7 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», а
вимоги позивача щодо скасування рішення від 07.12.2006 р. № /0 про
застосування штрафних санкцій у розмірі 320,00 грн. є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач в позовні заяві та в апеляційній скарзі вказує, що у посадових осіб
ДПІ у Московському районі м. Харкова не було права на проведення перевірки, а
планова перевірка проведена всупереч вимог чинного законодавства і є
незаконною.

Колегія суддів зазначає, що посилання позивача на ст. 11 Закону України
"Про державну податкову службу в Україні" щодо порушення порядку
проведення планової перевірки є таким, що не відповідають фактичним обставинам
справи, оскільки перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених
законами України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів" відповідно до ст. 11-1 Закону
України "Про державну податкову службу в Україні" вважаються
позаплановими перевірками.

Відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" та Наказу ДПА України „Про затвердження Методичних рекомендацій
щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб'єктів господарювання та
взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні" № 441 від
11.10.2005р., зазначені перевірки проводяться за окремими щомісячними планами
проведення перевірок, групою у складі не менше двох посадових осіб за наявності
у них службових посвідчень та направлень на перевірку.

Щодо вимоги про визнання недійсним акту перевірки № 20403295/2380, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності. Акт перевірки не є а ні нормативно-правовим актом, а ні правовим
актом індивідуальної дії в розумінні ст. 17 КАС України, тому позовні вимоги в
цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає , що суд першої інстанції
вірно дійшов висновку щодо необґрунтованості та незадоволення позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги є помилковими.

За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю
із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені
правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням
норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196,
198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Харківської області від 06.08.2007 року по
справі № АС-41/105-07 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку протягом місяця з дня набрання ухвалою законної
сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України.

Повний текст виготовлено та підписано 04 лютого 2008р.

Головуючий Сіренко
О.І.

Судді
Подобайло З.Г.

Мельнікова Л.В.