Справа № 2-а-157/2008
Суддя: Юрчук М.І.
Дата ухвалення: 2008-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-157/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» січня 2008 року

12год. 55хв.

м. Рівне

Колегія суддів Рівненського окружного адміністративного
суду у складі: Юрчука М.І. (головуючий), Шевчук С.М., Чалого І.С., за участю
секретаря судового засідання Шульги О.В. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: представник Грабовська В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про стягнення невиплаченої
з вини відповідача компенсації за продовольче забезпечення

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 - звернувся до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом про
стягнення невиплаченої з вини відповідача компенсації за продовольче
забезпечення з відповідача - Служби безпеки України.

Відповідач подав
заперечення на адміністративний позов, позовні вимоги заперечує.

По даній справі здійснено технічну фіксацію судового
процесу на комплексі "Камертон", інвентарний номер SN125327. Для
створення архівної копії фонограми надано компакт-диск, серійний НОМЕР_1.

Головуючий доповів про зміст позовних вимог, які
позивач у судовому засіданні підтримав.

Відповідач надав пояснення, які повністю співпадають із
позицією, яка викладена в запереченні на позовну заяву.

Судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах
справи, які подані позивачем одночасно із позовною заявою. Нових доказів
позивач суду не надав.

Судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах
справи, які подані відповідачем одночасно із запереченнями на адміністративний
позов.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення
представників сторін, дослідивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
суд прийшов до висновку, що позивачу в позові слід відмовити

Суд виходив з такого.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень
обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду позивачем не доведено ті обставини на яких
ґрунтується його позов, а відповідачем доказана правомірність своїх дій, а тому
підстави для задоволення позову
відсутні.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про Службу
безпеки України» фінансування, матеріально-технічне та соціально-побутове
забезпечення СБ України здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Згідно вимог статтей 21, 22 Бюджетного Кодексу України,
відповідач є розпорядником (відповідного рівня) коштів бюджетного призначення і
використовує кошти, які надійшли в порядку виконання Закону України "Про
Державний бюджет України".

Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів», який не визнавався не конституційним, з 10 березня 2000 року було
призупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання
військовослужбовцями грошової компенсації замість продовольчого пайка, отже
відсутня правова підстава вимоги в позивача, оскільки зупинена стаття є
фактично не діючою і посилання на неї є безпідставне.

Закон України «Про Державний бюджет України» на 2001-2006
роки" витрати на забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців
Збройних Сил України та інших військових формувань, які проходять службу за
контрактом або компенсації замість них
не передбачені, та з державного бюджету кошти на вказані цілі не виділялись.

03 листопада 2006 року було внесено зміни до Закону
України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей” та викладено ст. 9 вказаного
закону в новій редакції та доповнено ст. 9-1. Вказані статті вступили в дію з
01 січня 2007 року. Відповідно до внесених змін, військовослужбовці, які
проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій
службі, мають право лише на отримання замість належних їм за нормами
забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості
зазначених предметів. При цьому, порядок
виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.

Законом України “Про державний бюджет України на 2007
рік”, зупинено на 2007 рік дію пункту 2 ст. 9-1 Закону України “Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, яким передбачено
право військовослужбовців на отримання замість належних їм за нормами
забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості
зазначених предметів.

Отже, з 01 січня 2007 року виплата грошової компенсації
за продовольче забезпечення не передбачена.

Законом України “Про державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” ч.2 ст.9-1 Закону
України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей” в частині, що передбачала виплату грошової компенсації за речове майно
виключена.

Статтею 95 Конституції України встановлено, що виключно законом про Державний бюджет на
відповідний бюджетний період визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби.

Частиною 2 статті 4 Бюджетного кодексу України
встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не
суперечать положенням Конституції України, цього кодексу та закону про
Державний бюджет України.

Частиною 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції до 01.01.07
року) передбачено, що порядок і розміри матеріального забезпечення
військовослужбовців та компенсації замість продовольчих пайків встановлюються
Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових
доходів.

Компенсація замість продовольчих пайків була передбачена
постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 1996 №316. В ній, зокрема,
зазначалося, що військовослужбовці забезпечуються продовольчим пайком за нормою
№7, добова вартість якого 0,84 гривні.
Позивач був забезпечений продовольчим
пайком (компенсацією) до набуття чинності Закону України «Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів» - 10 березня 2000 року.

Кабінет Міністрів України своєю постановою від 29 березня
2002 №426 визначив вичерпний перелік категорій військовослужбовців, яким
встановлено норми харчування, а не норми забезпечення продовольчими пайками.
Цією ж постановою не передбачено такій
категорії військовослужбовців, як позивач, продовольчого забезпечення за
рахунок держави, в тому числі компенсації замість продовольчого пайка, зокрема
за нормою №1, як вважає позивач.

Законом України «Про індексацію грошових доходів
населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення,
затвердженого постановою КМУ №1078 від 17 липня 2003 року - компенсація за
продовольче забезпечення як об'єкт індексації не передбачена, тому будь-який
розрахунок компенсації вартості продовольчого забезпечення з урахуванням
індексів інфляції - є безпідставним.

Позивач не перебував у трудових правовідносинах із
Службою безпеки України та військовою частиною А-2647, тому посилання в позові
на статті 116 КЗпП України є безпідставним.

Кодекс адміністративного судочинства набув чинності з 01
вересня 2005 року. До набрання чинності зазначеного Кодексу, позивач мав б
звернутися до суду за правилами глави 31-А ЦПК (1963 року), ст. 248-5 якого
передбачено двомісячний строк звернення до суду з моменту встановлення
порушеного права.

Статтею 99 КАС України визначено річний строк звернення
до адміністративного суду. Позивачу було відомо про призупинення надання продовольчого забезпечення
(компенсації) військовослужбовцям у 2000 році.
Отже, строк звернення до суду пропущений без поважних причин.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України,
пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Не зважаючи на пропуск строку звернення до суду, слід
відмовити в задоволенні позову по суті
позовних вимог, які є безпідставними, з огляду на наведене вище.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позивачу - ОСОБА_1 - в позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо
заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного
суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне
оскарження подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Судді:

М.І.Юрчук

Шевчук С.М.

Чалий
І.С.

Постанова законної сили не набрала

Суддя
Юрчук М.І.