Справа № К-22064/07
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2007-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
липня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Кравченко О.О.

Гордійчук М.П.

Леонтович К.Г.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну
скарги ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 6
березня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2006 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Київського міського військового комісаріату про
перерахунок пенсії, -

встановила:

У лютому 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київського
міського військового комісаріату про перерахунок пенсії.

В обґрунтування своїх вимог вказував на те, що він проходив службу у
Збройних Силах з 01.09.1953 року до 30.11.1986 року. З 01.12.1986 року
Київським міським військовим комісаріатам йому призначена пенсія за вислугою
років. Вважав, що на підставі чинного законодавства відповідач повинен
був здійснювати перерахунок йому пенсії після введення підвищення грошового
забезпечення, відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб».

Заявник просив визнати, що військовим комісаріатом порушено його
конституційне право на перерахунок пенсії. Визнати його право на перерахунок
його пенсійного забезпечення до рівня визначеного нормативно-правовими актами,
які були прийняті в 1992-2003 роках. Зобов'язати Київський міський військовий
комісаріат перерахувати йому і виплатити пенсію за минулий час з урахуванням: 33,3% премії, згідно Указів
Президента України № 615 від 14 липня 1995
року, № 523 від
04.10.1996 року з
01.07.1995 року.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 6 березня 2006 року
ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2006 року апеляційна скарга
ОСОБА_1 залишена без задоволення, а постанова Шевченківського районного суду м.
Києва від 6 березня 2006 року - без змін.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, з
посиланням на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Заявник в касаційній скарзі просив
скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, про задоволення
позову.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, а
апеляційний суд обґрунтовано погодився з тим, що відповідно до Закону України
„Про пенсійне забезпечення військовослужбовців..." та п. 8 постанови
Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 р. перерахунок раніше призначених
пенсій проводиться, виходячи із розміру грошового забезпечення, з якого
обчислюється пенсія. Оскільки 33,3% премії, згідно Указів Президента України №
615 від 14 липня 1995 року, № 923 від 04.10.1996 року з 01.07.1995 року були
введені після звільнення в запас заявника на пенсію, не входили в грошове
забезпечення і не враховувались при призначенні йому пенсії, то на нього дія
зазначених нормативних актів
не поширюється. Також, відповідно
до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 452 „Про
упорядкування додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців"
затверджені додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних
Сил, Служби безпеки, та інших військових формувань, якою премія, що
виплачується військовослужбовцям не віднесена до додаткових видів грошового
забезпечення, а тому вона не враховувалася за нині діючим законодавством в
розмір грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія. Крім того, Закон України від
15.06.2003 р. „Про внесення змін до ст.43 Закону України „Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців...", який набрав чинності з 01.01.2005
р., згідно якого пенсії військовослужбовцям обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення)
та премії в розмірах,
встановлених законодавством.

Згідно з ч.3 ст.211 КАС України підставами
касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального
права.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують
висновків суду і не свідчать про неправильність судового рішення, колегія
суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 211, 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
а постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 6 березня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від
11 липня 2006 року залишити без змін.

Ухвала є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: (підпис)

З оригіналом згідно.