Справа № 2а-1785/2007
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2007-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2007 року
м.Харків

Харківський
окружний адміністративний суд у складі:

Харківський окружний адміністративний суд у
складі:

Головуючого судді - СпірідоноваМ.О.

за участю
секретаря - Нікітіної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний
позов ДПІ у Московському районі м.Харкова до

1. СПД ФО
ОСОБА_1 м.Харків,

2. ПП
«Дельта-2002»м.Київ

про визнання
угоди недійсною -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання
недійсним договору купівлі-продажу б/н від 10.07.2003р., укладеного між СПД ФО
ОСОБА_1, м.Харків та ПП „Дельта-2002", м.Київ, як таку, що суперечить
інтересам держави і суспільства відповідно до ст. 49 Цивільного кодексу України
(1963р.).

1-й відповідач проти пред'явлених до нього вимог
заперечує в повному обсязі, посилається на те, що при укладенні угоди ПП
„Дельта - 2002" надало документи з усіма необхідними реквізитами покупцю.
Факт розрахунків за угодою підтверджує відсутність у покупця будь-якого умислу
на порушення законодавства при оподаткуванні. Окрім того, статут 2-го
відповідача був визнаний недійсним 02.04.2004р., а оскаржувальна угода була
вчинена 06.08.2003р., тобто коли він мав право укладати угоди, та не були
скасовані його статутні документи.

При умислі, сторони повинні усвідомлювати протиправність
угоди, що укладається і протиріччя її мети інтересам держави та суспільства і
прагнути, а бо свідомо допускати настання протиправних наслідків. Відповідно
принципу презумпції невинності, передбаченого ст. 32 ГПК України, відповідач не
повинен доказувати відсутність у нього такої мети. Умисел юридичної особи (на
свідоме укладення угоди завідомо суперечної інтересам держави та суспільства),
визначається як умисел тієї посадової особи або іншої фізичної особи, що
підписувала договір, маючи на це належні повноваження, за відсутністю таких
повноважень, наявність умислу у юридичної особи не може вважатися встановленою.

2-й відповідач у призначене судове засідання не з'явився,
відзив на позов та витребуваних документів суду не надав. Справа розглядається
в порядку ст. 35 КАС України за наявними в ній матеріалами.

З огляду на матеріали справи, суд встановив, що 25.02.2000р. виконкомом Московської
районної ради м. Харкова зареєстровано суб'єкта підприємницької діяльності
фізичну особу - ОСОБА_1. СПД ФО ОСОБА_1 перебуває на обліку в ДПІ у
Московському районі м. Харкова як платник податків.

В ході перевірки дотримання вимог податкового законодавства
з боку

суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи
ОСОБА_1, проведеної

позивачем, було встановлено, що 10.07.2003р. між СПД ФО
ОСОБА_1 та ПП

„Дельта-2002" був укладений договір купівлі-продажу
б/н. На виконання умов договору,

ПП „Дельта-2002" продало, а СПД ФО ОСОБА_1 прийняв і
оплатив готівкою

соняшник в кількості 866,157 тон на загальну суму
1485095,53грн., в т.ч. ПДВ 247515,92

грн. Факт прийому-передачі соняшника
згідно з договором
підтверджується податковими накладними № 290 від 17.07.03р., № 314 від 19.09.03р., № 333 від 06.11.03р. та видатковими
накладними № 290 від 17.07.03р., № 314 від 19.09.03р., № 333 від 06.11.03р.

Розрахунок за придбаний соняшник
СПД ФО ОСОБА_1 здійснив готівкою,

що підтверджується квитанціями до
прибуткового касового ордеру на суму

100000,00грн. від 14.07.03р., на
суму 100000,00грн. від 15.07.03р., на суму 100000,00грн.

від 16.07.03р., на суму
110900,52грн. від 17.07.03р., на суму 150000,00грн. від 15.09.03р.,. від
16.09.03р. на суму 98220,00грн., від 17.09.03р. на суму 95630,00грн., від
18.09.03р. на суму 115240,00грн., від
19.09.03р. на суму 110550,00грн., від 20.09.03р. на суму 89019,45грн., від 22.09.03р. на суму
62980,00грн., від 06.11.2003р. на суму 98486 грн., від 07.11.03р. на суму
153070,00грн., від 08.11.2003р. на суму 99999,56грн.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію
(перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи,
приватне підприємство "Дельта - 2002" зареєстровано Солом'янською
районною державною адміністрацією в м. Києві 18.09.2002 року, про що зроблено
запис 18.09.2002 року у журналі обліку реєстраційних справ за № 18852.

Як платник податку дане
підприємство перебувало на обліку в ДПІ у

Солом'янському районі м. Києва з
10.10.2002р., та мало індивідуальний податковий

номер 86. Підприємство
зареєструвалось платником податку на додану ;

вартість та отримало свідоцтво № 36068248.

При спробі позивача провести зустрічну перевірку було
встановлено, що провести зустрічну перевірку ПП „Дельта-2002" на предмет
взаємовідносин з СПД ФО ОСОБА_1 не має можливості, оскільки ПП
„Дельта-2002" за своєю юридичною адресою не знаходиться, до ДПІ не звітує,
проведеними оперативно-розшуковими заходами розшукати засновників та керівників
не виявилось можливим, про що ДПІ у Солом'янському районі м. Києва повідомлено
листом від 14.03.05р. № 982/7/15-401, згідно з яким, ПП „Дельта-2002" не
звітує до ДПІ з початку 2003р.

На підставі Довідки № 19891 Київського міського
управління статистики про включення до єдиного державного реєстру підприємств
та організацій України від 26.09.2002р., керівником даного підприємства є
ОСОБА_2

В ході судового розгляду у Солом'янському районному суді
м. Києва цивільної справи за позовом ДПІ у Солом'янському районі м. Києва до
ОСОБА_2 про визнання установчих документів недійсними, судом було встановлено,
що ПП "Дельта-2002" було зареєстровано особою, яка не мала наміру
здійснювати підприємницьку діяльність, в зв'язку з чим, рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 02.04.2004р. було визнано недійсним статут
приватного підприємства "Дельта-2002" від 05.09.2002р., свідоцтво про
державну реєстрацію платника ПДВ № 36068248 від 29.10.02р. з моменту внесення
до реєстру платників ПДВ та первинні бухгалтерські та інші фінансово-господарські
документи з реквізитами ПП „Дельта-2002".

Оскільки Статут ПП „Дельта-2002" визнано недійсним,
то на думку позивача вся діяльність 2-го відповідача з моменту його реєстрації
є незаконною, а отже суперечить інтересам держави та суспільства. Зокрема ПП
„Дельта-2002" не мало права укладати та виконувати договір купівлі-продажу
соняшника з СПД ФО ОСОБА_1

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення
представника позивача та 1-го відповідача, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Дія статті
49 Цивільного кодексу України поширюється на угоди, укладені з
метою, завідомо суперечною інтересами держави та суспільства, тобто які
порушують основні принципи існуючого суспільного ладу. До таких, зокрема,
належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від
оподаткування прибутків та доходів.

Оскільки позивачем не підтверджено наявність доказів
кримінальної відповідальності посадових осіб та відповідальності суб'єктів господарювання за ухилення від сплати податків або інші податкові
правопорушення, позовні вимоги є неправомірними.

Згідно до умов спірного договору, в ньому не передбачено
строку його дії. Оскільки не надано доказів повного виконання договору, не
доведено і факту припинення його дії, у суда відсутні підстави вважати договір
не діючим.

Позивач просить визнати недійсним угоду згідно ст. 49 ЦК
УРСР 1963 р. На теперішній час вказаний кодекс є не чинним. Згідно Перехідних
положень Цивільного Кодексу України 2003р., який набрав чинності з 01.01.2004
р. щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки
відносини по угоді продовжували та продовжують існувати після 01.01.2004 р., то
не правомірні вимоги про визнання угоди недійсною на підставі норм та положень
ЦК УРСР 1963р.

Доказами спрямованості умислу суб'єкта оспорюваних угод
на приховування від оподаткування прибутків та доходів можуть бути, зокрема,
надані податковими органами відомості про відсутність підприємства, організації
(сторони угоди) за юридичною та фактичною адресою, про неподання податкової
звітності до органів державної податкової служби, але таких доказів позивачем
суду не надано, а посилання позивача на лист ДПІ у Солом'янському районі м.Києва від 14.03.2005р. № 982/7/15-401 не є належним
доказом на підтвердження цих обставин.

Посилання позивача на рішення про визнання недійсними установчих
(статутних) документів, документів про державну реєстрацію, бухгалтерських та
інших фінансово-господарських документів з реквізитами ПП „Дельта-2002" за
підписом ОСОБА_2 недійсними є неправомірним, оскільки згідно ст. 29 ЦК УРСР
юридична особа набуває цивільні права і приймає на себе цивільні обов'язки
через свої органи, тому встановити наявність умислу 2-го відповідача на
здійснення оспорюваної угоди, яка підписана з його боку директором Іванковичем
В.В., з метою завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, можливо лише
установивши умисел посадової особи, що приймала участь від імені юридичної
особи в угоді, маючи на це належні повноваження.

Відмовляючи у задоволенні вимог, суд зазначає, що статут приватного підприємства
"Дельта-2002" від 05.09.2002р.визнано недійсним рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва від 02.04.2004р.з моменту набрання
чинності цього рішення, а свідоцтво про державну реєстрацію платника ПДВ №
36068248 від 29.10.02р. - з моменту внесення до реєстру платників ПДВ. Спірний
договір купівлі-продажу укладено 10.07.2003р., тобто до набрання чинності
рішення Солом'янського районного суду м. Києва. Згідно ст. 34 Закону України
„Про підприємства в Україні", підприємство вважається ліквідованим з
моменту виключення його з державного реєстру України. Також в ч.19 ст. 8 Закону
України „про підприємництво" відображено, що підприємство втрачає статус
юридичної особи із виключенням його з Реєстру суб'єктів підприємницької
діяльності. Отже саме лише рішення суду про визнання недійсними установчих
(статутних) документів, документів про державну реєстрацію, бухгалтерських та
інших фінансово-господарських документів з реквізитами ПП „Дельта-2002" за
підписом ОСОБА_2 не є підставою для того, щоб вважати недійсними угоди, укладені
такими підприємствами, до моменту виключення його з єдиного державного реєстру
підприємств і організацій України (ЄДРПОУ).

Суд зазначає, що оскаржуваний договір підписано
Іванковичем В.В., а не ОСОБА_2 Доказів відсутності повноважень у Іванковича
В.В. на підписання такого договору в момент його укладання суду не надано.
Фінансово-господарські документи 2-го відповідача за підписом іншої особи, ніж
ОСОБА_2, недійсними рішенням суду, яким обґрунтовує вимоги позивач, не
визнавалися.

Позивачем не надано суду акту перевірки дотримання податкового
законодавства ПП „Дельта-2002", доказів порушення кримінальних справ за
фактом ухилення від сплати податків стосовно обставин, викладених в позовній
заяві у відношенні посадових осіб відповідачів не надано, що свідчить про
відсутність мети, яка суперечить
інтересам держави та суспільства.
Позивачем не доведено наявність
умислу, який суперечить інтересам держави та суспільства по конкретній спірній
угоді.

Судом встановлено, що для
ліквідації юридичної особи недостатньо рішення суду про визнання недійсними
установчих (статутних) документів, документів про державну реєстрацію,
бухгалтерських та інших фінансово-господарських документів з реквізитами ПП
„Дельта-2002" за підписом ОСОБА_2, оскільки згідно зі ст. 34 п.4 Закону
"Про підприємства" підприємство вважається ліквідованим з моменту
виключення його з державного реєстру України. Доказів виключення підприємства з
Держреєстру позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Отже, позивачем не доведено наявність
причинно-наслідкового зв'язку між визнанням визнання недійсними установчих
(статутних) документів, документів про державну реєстрацію, бухгалтерських та
інших фінансово-господарських документів з реквізитами ПП „Дельта-2002" за
підписом ОСОБА_2 та конкретною угодою про купівлю -продаж товарів, наявність
умислу, який суперечить інтересам держави та суспільства і є підставою для
застосування ст. 49 ЦК УРСР.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є необгрунтованими, та такими, що
задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 17, 86, 87, 94, 138, 143, ч.1 ст.158, 161,
162, 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову ДПІ у
Московському районі м.Харкова до СПД ФО ОСОБА_1 м.Харків, 1111 «Дельта-2002»
м.Київ про визнання угоди недійсною-відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження або у строк встановлений ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Спірідонов
М.О.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова
суду набирає законної сили після закінчення цього строку.