Справа № К-24233/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2007-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

4 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.

суддів:
Амєліна С.Є., Гуріна М.І., Кобилянського М.Г., Шкляр Л.Т.,

секретар: Мудрицька Ю.В.

за участю позивача, представників
відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації у
м.Києві про визнання протиправними дій та бездіяльності Державної податкової
адміністрації України та Державної податкової адміністрації в м.Києві та про
зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою представника Державної
податкової адміністрації України на постанову Дарницького районного суду
м.Києва від 21 березня 2006 року та на ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 5
червня 2006 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної
податкової адміністрації України та Державної податкової адміністрації в
м.Києві та просив визнати неправомірними дії та бездіяльність відповідачів щодо
призначення йому пенсії за вислугу років та зобов'язати їх надати необхідні
документи для призначення пенсії, призначити та виплачувати йому пенсію за
вислугу років з 30 жовтня 2005 року. Свої вимоги мотивував тим, що 1 листопада
2005 року він звернувся до ДПА України з заявою про призначення йому пенсії за
вислугу років відповідно до п. «б» ст.
12, п. «б» ст.13; ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ
та деяких інших осіб». Однак, 1 грудня 2005 року йому було відмовлено у
призначені пенсії і заява була повернута з підстав відсутності розрахунку
вислуги років, грошового атестату, витягу з наказу про звільнення та особової
справи з посиланням на те, що із заявою слід звертатися до відділу кадрів ДПА в
м.Києві та що вимоги п. «б» ст.12 вищезазначеного Закону поширюються тільки на
осіб, які мають статус військовослужбовців, а не на тих, що перебували певний
час на військовій службі в минулому, до досягнення ними 45-річного віку.
Вважав, що така відмова є безпідставною та такою, що порушує його законні права
та інтереси.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 5 червня 2006 року залишена без змін
постанова Дарницького районного суду м.Києва від 21 березня 2006 року, якою
позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, відповідач - ДПА України
звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в
якій просить скасувати рішення суду
першої та апеляційної інстанції, постановити нове рішення про відмову в
задоволені позовних вимог, оскільки суд першої та апеляційної інстанції
неправильно застосували норми матеріального та процесуального права, а саме :
судами не повно з'ясовані обставини справи що мають значення для справи; не
вірно застосований Закон України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб» від 4 квітня 2006 року.

Заслухавши
доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши доводи касаційної скарги за
матеріалами справи , колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на момент звернення з заявою до відповідача
про призначення пенсії за вислугу років досяг 45-річного віку, мав загальний
трудовий стаж понад 25 років, з яких військова служба становила більш 12 років
6 місяців.

Відповідно до п. «б» ст.12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» особи
офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової
служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за
цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і
досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних
звань, а також звільнених із служби у зв'язку з засудженням за умисний злочин,
вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного
діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають
загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12
календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах
внутрішніх справ.

Доводи касатора про те, що ОСОБА_1 не
відноситься до осіб, на яку поширюється чинність вищезазначеного Закону та те,
що пенсія призначена особі, яка не мала право на пенсію на визначений момент її
призначення не відповідають дійсності та
спростовуються встановленими у суді
обставинами.

З діючим на той час законодавством -
Законом України «Про пенсійне забезпечення військових осіб начальницького та
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» така пенсія
призначалася при наявності зазначених вище умов незалежно від часу звернення за
пенсією та звільнення з військової служби.

Зміни до п.б ст.12 вказаного Закону
були внесені 4 квітня 2006 року і ці зміни встановлюють, що відповідний стаж,
вік та вислуга років повинна мати місце на час звільнення з військової служби.
Раніше діючий Закон такого обмеження не передбачав.

Суди правильно застосували редакцію
норми закону, яка діяла на момент виникнення правовідносин та обгрунтовано
задовольнили позовні вимоги ОСОБА_1

Оскільки оскаржувані судові рішення
постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, колегія
суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 224, 230 КАС України, колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А :

Касаційну скаргу представника Державної податкової адміністрації України
залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 5 червня 2006
року та постанову Дарницького районного суду м.Києва від 21 березня 2006 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації у м.Києві
про визнання протиправними дій та бездіяльності Державної податкової
адміністрації України та Державної податкової адміністрації в м.Києві та про
зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає,
крім випадків, передбачених ст.ст. 237 КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Д.В.
Ліпський

СУДДІ
:
С.Є. Амєлін

М.І.
Гурін

М.Г. Кобилянський

Л.Т. Шкляр