Справа № 2-а-33/2008
Суддя: Березовський О.Д.
Дата ухвалення: 2008-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а - 33/2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2008 року
м. Городня

Городнянський
районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді - Березовського О.Д.,

при секретарі - Швачко О.В.,

за участю представника відповідача Кравченко
О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду м. Городня адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної
державної адміністрації щодо стягнення недоплаченої разової щорічної грошової
допомоги як дружині померлого учасника війни, -

ВСТАНОВИВ :

06.02.2008 року до суду звернулась ОСОБА_1 з
позовною заявою до Головного управління праці та соціального захисту населення
Чернігівської обласної державної адміністрації щодо стягнення недоплаченої
разової щорічної грошової допомоги як дружині померлого учасника війни.

З позовної заяви виходить, що позивач
являється дружиною померлого учасника війни, що підтверджується посвідченням
НОМЕР_1, виданим Городнянським управлінням соціального захисту населення в
листопаді 1995 року.

Відповідно до ст. 13 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” позивачу щорічно до 5
травня повинна надаватись разова грошова допомога в розмірі 5 мінімальних
пенсій за віком як дружині померлого учасника війни. Всупереч вимогам ст. 2
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та
ст. 22 Конституції України грошова допомога призначена позивачу за 2005, 2006,
2007 роки виплачувалась не в повному обсязі.

Так, одноразову грошову допомогу позивачу було
виплачено відповідно в 2005 році в розмірі 130 грн., в 2006 році в розмірі 130
грн., в 2007 році в розмірі 150 грн.. Мінімальна пенсія за віком у 2005 році
складала 332 грн., пенсія за віком у 2006 році становила 359 грн., пенсія за
віком у 2007 році становила 410 грн.. Таким чином, відповідно до Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” суми виплат мали
б скласти в 2005 році - 1660 грн., в 2006 році - 1795 грн., в 2007 році - 2050
грн.. Сума недоплат за 3 роки склала 5095 грн..

На підставі
викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь суму
недоплаченої їй разової щорічної грошової допомоги як дружині померлого
учасника війни в розмірі 5095 грн..

Ухвалою судді від 07 лютого 2008 року відкрито
провадження у зазначеній справі.

В судове засідання позивач не з'явилась, про
час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала
суду уточнений адміністративний позов, де вказала, що вона являється дружиною
загиблого військовослужбовця, який загинув в роки Великої Вітчизняної війни, що
підтверджується відповідним посвідченням, довідкою управління праці та
соціального захисту населення Городнянської райдержадміністрації № 5421 від
26.02.2008 року. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 уточнила заявлені нею позовні
вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь суму недоплаченої їй
разової щорічної допомоги як дружині загиблого військовослужбовця в розмірі
5095 грн.. В поданому уточненому адміністративному позові підтримала заявлені
вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі та провести судове
засідання за її відсутності через незадовільний стан здоров'я.

Представник відповідача в судовому засіданні
заявлений позов не визнав, підтримав надані суду відповідачем письмові
заперечення на позовну заяву та додаток до заперечень. В своїх запереченнях на
позовну заяву відповідач зазначив, що фінансування щорічної грошової допомоги
ветеранам війни до 5 травня здійснюється за рахунок коштів державного бюджету
України, у розмірах, установлених законом про Державний бюджет на відповідний
рік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року №
177 «Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Зокрема, для дружин померлих учасників війни розмір грошової допомоги у 2005
році становив 130 грн., у 2006 році - 130 грн., у 2007 році - 150 грн.. Згідно
ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким
чином, головне управління праці та соціального захисту населення
облдержадміністрації не проводило виплату та не мало законних підстав визначати
розміри зазначеної допомоги, оскільки вони визначалися законами України про
державний бюджет на відповідний рік. Крім того, у 2005, 2006 роках
Конституційним Судом України не приймались рішення щодо визнання
неконституційними положень Законів України «Про Державний бюджет України на
2005 рік», «Про Державний бюджет України на 2006 рік» в частині визначення
розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня ветеранам війни. Також
відповідно до ст. 99 КАС України позивачем пропущений строк звернення до суду
за захистом своїх прав по виплатам за 2005-2006 роки, оскільки виплати позивач
отримав у травні місяці відповідного року, а до суду звернувся лише в січні
2008 року. Відповідач в своїх запереченнях також вказав, що позивач отримав
разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 150 грн. в травні 2007 року,
тобто до ухвалення Конституційним Судом України рішення про неконституційність
положень деяких статей Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік». Водночас, зазначене рішення може бути реалізоване шляхом внесення змін до
законодавчого акту, який був предметом спору. Враховуючи зазначене, головне
управління праці та соціального захисту населення діяло відповідно до чинного
законодаства, в зв'язку з чим відсутні протиправні дії. При розгляді спірних
правовідносин відповідач просить врахувати положення ч. 3 ст. 152 Конституції
України, ст. 1175 ЦК України, згідно яких у випадку прийняття законів, які
визнаються неконституційними, шкода завдана юридичним, фізичним особам
відшкодовується державою, а не її органами виконавчої влади на місцях.
Враховуючи зазначене, відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову
в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов
до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Вирішуючи питання, щодо пропущення позивачем
строку звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права у
2005-2006 роках, на чому наполягає сторона відповідача, суд прийшов до
висновку, що ОСОБА_1 зазначений у ст. 99 КАС України строк звернення до суду в
дійсності порушила, оскільки вона отримувала виплати до 5 травня як в 2005
році, так і в 2006 році і знала про порушене своє право, жодних доказів, які б
спростовували даний факт та підтверджували поважність причин пропущення строку
звернення до суду позивач суду не надала, а тому річний строк звернення до суду
повинен обчислюватись з травня 2005 року та травня 2006 року.

Відповідно до положень ст. 100 КАС України,
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993
року визначено, що до ветеранів війни належать : учасники бойових дій, інваліди
війни, учасники війни.

Стаття 10 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» визначає перелік осіб, на яких
поширюється чинність цього Закону, та в пункті 1 відповідної статті визначено,
що його чинність поширюється на сім'ї військовослужбовців, які загинули (
пропали безвісти ) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва,
одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов'язків військової
служби ( службових обов'язків ). До членів сімей загиблих ( тих, які пропали
безвісти ) військовослужбовців належать один з подружжя, який не одружився
вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.

Частина 5 ст. 15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993
року передбачає, що щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1
статті 10 цього Закону, а також дружинам ( чоловікам ) померлих інвалідів
війни, які не одружились вдруге, виплачується грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дібровне Городнянського району Чернігівської області та з
27.06.1980 року вона зареєстрована проживаючою АДРЕСА_1 ( а.с. 2 - 3 ).

З дослідженого в судовому засіданні
посвідчення НОМЕР_1, виданого 20.11.1995 року Городнянським відділом
соціального захисту населення, встановлено, що ОСОБА_1 є членом сім'ї загиблого
ветарана війни і має право на пільги, встановлені законодавством України для
сімей загиблих ( померлих ) ветеранів війни ( а.с. 4 ).

З дослідженої в судовому засіданні копії
дублікату довідки управління праці та соціального захисту населення Городнянської
райдержадміністрації № 5421 від 26.02.2008 року встановлено, що ОСОБА_1
являється членом сім'ї загиблого військовослужбовця і має право на користування
пільгами згідно ст. 10 п. 1 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» ( а.с. 18 ).

Згідно довідки управління праці та соціального
захисту населення Городнянської райдержадміністрації № 68 від 04.02.2008 року
встановлено, що ОСОБА_1 виплачена разова грошова допомога до Дня Перемоги : у
2005 році згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» як
члену сім'ї загиблого військовослужбовця у розмірі 130 грн.; у 2006 році згідно
Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» як як члену сім'ї
загиблого військовослужбовця у розмірі 130 грн.; у 2007 році згідно Закону
України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» як члену сім'ї загиблого
військовослужбовця у розмірі 150 грн. ( а.с. 5 ).

Положення ч. 3 ст. 2 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від
22.10.1993 року передбачають, що нормативні акти органів державної влади та
органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни,
передбачені цим Законом, є недійсними.

Незважаючи
на відповідні положення ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» дія ч. 5 ст. 15 відповідного закону на 2006
рік та 2007 рік зупинялась в частині визначення розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги згідно із Законом України № 489-V від 19.12.2006 року «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» та Законом України № 3235-IV від 20.12.2005
року «Про Державний бюджет України на 2006 рік».

Згідно ст.
34 Закону України № 2285-IV від 23.12.2004 року «Про Державний бюджет України
на 2005 рік» розмір виплати щорічної разової грошової допомоги відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
членам сімей загиблих та дружинам ( чоловікам ) померлих учасників бойових дій
і учасників війни, визнаних за життя інвалідами складає 130 гривень.

Згідно ст.
30 Закону України № 3235-IV від 20.12.2005 року «Про Державний бюджет України
на 2006 рік» розмір виплати щорічної разової грошової допомоги відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
членам сімей загиблих та дружинам ( чоловікам ) померлих учасників бойових дій і
учасників війни, визнаних за життя інвалідами складає 130 гривень.

Згідно ст.
29 Закону України № 489-V від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на
2007 рік» розмір виплати щорічної разової грошової допомоги відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
членам сімей загиблих та дружинам ( чоловікам ) померлих інвалідів війни та
дружинам ( чоловікам ) померлих учасників бойових дій, учасників війни і жертв
нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами складає 150 гривень.

Відповідно
до ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи
банків ( шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача ) пенсіонерам - за
місцем отримання пенсії.

Стаття 55
Конституції України визначає, що кожному гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 22 Конституції України
наголошує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням
Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року у справі №
1-29/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є
неконтитуційними ), окремі положення Закону України „Про Державний бюджет
України на 2007 рік”, в тому числі ст. 29 і пункт 13 статті 71 зазначеного вище
Закону, яким зупинено на 2007 рік дію ч. 5 статті 15 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визнано такими, що не
відповідають Конституції України, і положення даних норм втрачають чинність.
Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнанні неконституційними. Відповідне рішення Конституційного Суду України
є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Враховуючи
вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачу, як члену сім'ї (дружині
) загиблого військовослужбовця, неправомірно здійснено в заниженому розмірі
виплату грошової допомоги за 2007 рік, оскільки мінімальна пенсія за віком
відповідно до ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
та ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» становить 410, 06 грн., і з врахуванням вимог ст. 15 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» сума
виплат позивачу в 2007 році повинна була складати 2050, 30 грн. ( 410, 06 грн.
х 5 мінімальних пенсій за віком ).

Враховуючи
те, що відповідачем ОСОБА_1 у 2007 році було проведено виплату разової грошової
допомоги в розмірі 150 грн., сума недоплаченої позивачу разової щорічної
допомоги становить 1900, 30 гривень.

Посилання відповідача на те, що суд не може
застосовувати рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007
року щодо правовідносин, які виникли до набрання цим рішенням чинності, судом
не приймаються до уваги, оскільки рішення Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв”язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнанні неконституційними.

Вирішуючи
позов в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 невиплаченої їй
частини разової грошової допомоги за 2005-2006 роки, суд прийшов до висновку,
що в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що положення ст. 34 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2005 рік» та ст. 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006
рік» звужують обсяг існуючих прав позивача, які передбачені Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині розміру
виплат як члену сім'ї ( дружині ) загиблого військовослужбовця, однак
відповідні рішення Конституційного Суду України про визнання неконституційними
положень зазначених законів, не приймались.

Згідно роз'яснень в п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя», суд не може, застосувавши Конституцію як
акт прямої дії, визнати неконституційними закони чи правові акти, перелічені в
ст. 150 Конституції, оскільки це віднесено до виключної компетенції
Конституційного Суду України.

Стаття 150
Конституції України визначає, що вирішення питань про відповідність Конституції
України ( конституційність ) законів та інших правових актів Верховної Ради
України належить до повноважень Конституційного Суду України.

Крім того,
враховуючи вимоги ст. 100 КАС України, позивачу слід відмовити в задоволенні
позовних вимог щодо порушення його права у 2005-2006 роках, так як ОСОБА_1
пропущений строк звернення до адміністративного суду, і на цьому наполягає
сторона відповідача.

Судом не приймаються до уваги посилання
сторони відповідача на те, що Головне управління праці та соціального захисту
населення Чернігівської обласної державної адміністрації не мало законних
підстав визначити розміри зазначеної допомоги, оскільки вони є
необгрунтованими, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно якої щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16
цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 55, 150 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 10, 15, 17-1 Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №
3551-ХІІ від 22.10.1993 року, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007
від 09.07.2007 року, ст. 28 Закону України „Про загальнообов”язкове державне
пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 року, ст. 62 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2007 рік” № 489-V від 19.12.29006 року, ст.ст. 6,
8-11, 70, 71, 86, 99, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління праці та
соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації
щодо стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги як дружині
загиблого військовослужбовця - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління праці та
соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації на
користь ОСОБА_1 недоплачену частину разової грошової допомоги, як дружині
загиблого військовослужбовця за 2007 рік в розмірі 1900, 30 грн..

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення
на її користь з Головного управління праці та соціального захисту населення
Чернігівської обласної державної адміністрації недоплаченої частини разової
грошової допомоги, як дружині загиблого військовослужбовця за 2005-2006 роки -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному
порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви
про оскарження і поданням після цього протягом 20 днів скарги, з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя : О.Д.Березовський