Справа № 2-а-891/2008
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2008-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-891/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня
2008 року 09 год. 34 хв.
м. Рівне

Рівненський
окружний адміністративний суд під головуванням судді Шевчук С.М., за участю секретаря
судового засідання Дуляницької С.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Військової частини А 0991 - представник Целюк В.О.
(довіреність в матеріалах справи);

розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Військової частини А 0991 про
стягнення компенсації за належне до видачі речове майно в сумі 3987 грн. 73
коп., суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач
ОСОБА_1звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до
Військової частини А 0991 про стягнення компенсації за належне до видачі речове
майно в сумі 3987 грн. 73 коп.

Позивач
у судовому засіданні надав пояснення, які повністю співпадають з позицією, яка
викладена в позовній заяві. А зокрема пояснив, що він проходив військову службу
у військовій частині А 0991 на посаді начальника вузла зв'язку (стаціонарного) роти зв'язку у військовому званні -
старший прапорщик. Згідно з наказом командира 13 Армійського корпусу від
21.03.2005 року № 6-ПМ, звільнений у запас у зв'язку із скороченням штату. При
звільненні, відповідачем не було проведено розрахунку за речове майно, яке
позивач не отримав під час проходження військової служби. Вартість належного до
видачі речового майна становить 3987,73 грн. Позивач, посилаючись на ст. 9
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей", Постанову КМ України №1135 від 22.07.1998 року, просив стягнути
із відповідача 3987,73 грн. грошової компенсації замість не отриманого речового
майна.

Представник
відповідача в судовому засіданні проти заявленого позову заперечив. Вказав, що
згідно ч. 2 Закону України “Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів“ призупинено дію частини другої ст. 9
Закону України “ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей”. Вказав, що Постанови КМ України,
на які посилається позивач, є підзаконними нормативно-правовими актами, а тому
застосовуватися повинні виключно норми закону, які мають вищу юридичну силу.
Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача, представника
відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити повністю .

Суд
виходив з наступного.

Позивач
- ОСОБА_1- проходив військову службу у військовій частині А 0991 на посаді
начальника вузла зв'язку (стаціонарного) роти зв'язку. За час проходження
військової служби позивач речовим майном у повній мірі не забезпечувався.

Відповідно
до Наказу Командира 13 Армійського корпусу від 21.03.2005 року № 6-ПМ, позивач
звільнений з військової служби у запас у зв'язку зі скороченням штатів з правом
носіння військової форми одягу (а.с.6).

Згідно
з Наказом Командира військової частини А 0991 від 28.03.2005 року №79 (а.с.5),
позивача виключено зі списків особового складу частини, всіх видів
забезпечення.

В
даному наказі відповідача вказано, що компенсацію, нараховану за невикористане
речове майно, належне до видачі, виплатити грошима в сумі 904,24 грн. та
речовим майном на суму 3083,49 грн.

При звільненні з військової служби ОСОБА_1, з ним не були проведені
розрахунки та відповідні належні виплати.

Як вбачається з довідки-розрахунку за належне до видачі речове майно
ОСОБА_1 №49/32/2, виданої відповідачем (а.с.7), загальна сума заборгованості за
не отримане позивачем речове майно складає 3987,73 грн. (до березня 2000 року -
904,24 грн., після березня 2000 року - 3083,49 грн.).

Згідно
до вимог ст. 95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно
до вимог ч. 2 ст. 4 Бюджетного Кодексу України, при здійсненні бюджетного
процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в
частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього
Кодексу та Закону про Державний бюджет України.

За
вимогами ст. 21, 22 Бюджетного Кодексу України, відповідач є розпорядником
(відповідного рівня) коштів бюджетного призначення і використовує кошти, які
надійшли в порядку виконання Закону України "Про Державний бюджет
України".

До 11
березня 2000 року частина 2 ст.9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” передбачала, що
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову
компенсацію замість них.

Законом
України “Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів” (від 17.02.2000 року, який вступив
в дію 11.03.2000 року), дію ч.2 ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” в частині одержання військовослужбовцями речового майна
і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації
замість них було призупинено.

Таким
чином, дію частини 2 ст.9 названого вище закону було призупинено впродовж з
11.03.2000 року - 2006 років.

Згідно ст. 9 Закону України “Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” - держава гарантує
військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах,
що стимулюють зацікавленість громадян України у військовій службі.

До
28.10.1998 року діяло Положення про речове забезпечення військовослужбовців
Збройних Сил у мирний час, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 липня 1998 року № 1135, відповідно до пункту 28 якого,
військовослужбовці, звільнені з військової служби у запас або відставку з
правом носіння військової форми одягу, за своїм бажанням можуть одержати речове
майно, належне їм до одержання в місяці звільнення, або грошову компенсацію за
нього за цінами на день підписання у військовій частині наказу про звільнення.

Відповідно
до п. 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців
Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України №
1444 від 28.10.2004 року “Про забезпечення речовим майном військовослужбовців
Збройних Сил України у мирний час”, військовослужбовці, звільнені у запас або
відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати
речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову
компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення.
Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку
контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно
виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення
права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається
речове майно на суму грошової компенсації.

Згідно
ч. 2 Закону України “Про деякі заходи
щодо економії бюджетних коштів“ призупинено дію частини другої ст. 9 Закону
України “ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей ” в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або
за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна…,
однак, виходячи з аналізу тексту цього закону, суд вважає, що вказана норма Закону поширюється тільки на
військовослужбовців, які проходять
дійсну військову службу в Збройних Силах України, в той час як позивача
звільнено з військової служби у відставку згідно наказу командира 13
армійського корпусу від 21.03.2005 року.

Дослідивши обставини справи, на підставі норм чинного
законодавства суд прийшов до висновку, що на позивача ОСОБА_1 поширюються норми
законодавства щодо компенсації за речове майно, оскільки спірні правовідносини
між ним та в/ч А 0991 виникли в зв'язку з проходженням ним військової
служби.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1про стягнення з військової
частини А 0991 грошової компенсації за невикористане речове майно в сумі
3987,73 грн. слід задовольнити в повному
обсязі.

Відповіндно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення
ухваленен на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись
ст.ст. 160 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства України,
суд, -

П О С
Т А Н
О В И В :

Позов ОСОБА_1задоволити повністю.

Присудити до стягнення з відповідача - Військової частини А 0991 (33000, м.Рівне, вул. Дубенська, 2, , р/р 2739, банк ГУДКУ в
Рівненській області, МФО 833017, КПКВ 2101020, КЕКВ 1134, стаття витрат 2731)
на користь громадянина ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, р/р
НОМЕР_2, тех. рахунок НОМЕР_3 в
ІНФОРМАЦІЯ_1) грошову компенсацію вартості речового майна в сумі 3987,73
грн. (три тисячі дев'ятсот вісімдесят сім гривень сімдесят три копійки).

Присудити до стягнення з Державного бюджету на користь громадянина
ОСОБА_1(АДРЕСА_1) судові витрати в сумі 39,88 грн. (тридцять дев'ять гривень вісімдесят вісім копійок).

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне
оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного
суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне
оскарження подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя
С.М.Шевчук

Повний текст постанови складено та підписано 07.03.2008 року.

Постанова не набрала законної сили.

Суддя
С.М.Шевчук