Справа № К-4855/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2007-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
Головуючого - судді Ліпського Д.В.,
суддів: Амєліна С.Є.,Гуріна
М.І.,Кобилянського М.Г.,Юрченка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до
ВАТ «Інститут «Харківагропроект», Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м.Харкова про визнання права на наукову пенсію та
відшкодування моральної шкоди за його касаційною скаргою на ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 2 червня 2006 року, -
У лютому 2003 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ВАТ
«Інститут «Харківагропроект», Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м.Харкова про визнання недійсною довідки інституту від 19
листопада 2002 року, зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії
відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність»,
науково-технічної і науково-організаційної діяльності в період з 1966 року по
1992 року. Свої вимоги мотивував тим, що з 1966 року до 1992 року працював в
інституті, займався науково-технічною діяльністю, а тому має право на наукову
пенсію, але відповідачами безпідставно відмовлено йому в оформленні такої
Рішенням Дзержинського районного суду
м.Харкова від 19 березня 2004 року позов задоволено частково. Визнано право
позивача на наукову пенсію відповідно до ст.24 Закону України «Про наукову та
науково-технічну діяльність» за час виконання трудових обов'язків з 26 лютого
1968 року по 14 грудня 1992 року. Зобов'язано УПФУ в Дзержинському районі
м.Харкова провести перерахунок пенсії позивачу, у зв'язку з виконанням ним
науково-технічної та науково-організаційної діяльності з 1 лютого 1970 року по
1 липня 2002 року. Відмовлено позивачу у відшкодуванні моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 2 червня 2004 року рішення суду першої інстанції змінено. В частині
визнання права позивача на наукову пенсію відповідно до ст.24 Закону України
«Про наукову та науково-технічну діяльність» за час виконання ним
науково-технічної та науково-організаційної діяльності з 26 лютого 1968 року по
14 грудня 1992 року та покладання зобов'язання на УПФУ в Дзержинському районі
м.Харкова провести йому перерахунок пенсії у зв'язку з виконанням такої
діяльності з 1 лютого 1970 року по 1 липня 2002 року скасовано, у задоволенні
позову у цій частині відмовлено. В решті це рішення не оскаржувалося та не
переглядалося.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивач звернувся з
касаційною скаргою до Верховного Суду України, який направив її разом зі
справою до Вищого адміністративного суду України.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної інстанції, ухвалити справедливе рішення про
задоволення його позовних вимог в повному обсязі, оскільки суд порушив норми
матеріального та процесуального права. Зокрема, висновки суду не відповідають
обставинам справи та не вірно застосований Закон України «Про наукову та
науково-технічну діяльність».

Заслухавши
доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши доводи касаційної скарги за
матеріалами справи , колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що позивач з 14 вересня 1966 року працював в
Харківській філії «УкрНДІгипросільгосп» старшим інженером
архітєктурно-будівельної майстерні №1; з 26 лютого 1968 року керівником групи
майстерні №1; з 1 липня 1986 року головним спеціалістом по нової техніки
технічного відділу; з 1 червня 1991 року по 14 грудня 1992 року займав посаду
головного спеціаліста відділу технології та механізації.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
наукову та науково-технічну діяльність» ( в редакції 2003 року ) наукова
діяльність визначена як інтелектуальна
творча діяльність, спрямована на одержання; і використання нових знань.
Основними її формами є фундаментальні та прикладні наукові дослідження; науково-технічна
діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і
використання нових знань у всіх галузях техніки і технологій. Її основними
формами (видами) є науково-дослідні, дослідно-конструкторські,
проектно-конструкторські, технологічні, пошукові та проектно-пошукові роботи,
виготовлення дослідних зразків або партій науково-технічної продукції, а також
інші роботи, пов'язані з доведенням наукових і науково-технічних знань до
стадії практичного їх використання.

Згідно ст.24 зазначеного Закону
держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які
мають необхідний стаж наукової, науково-технічної, науково-педагогічної,
науково-організаційної роботи (далі - стаж наукової роботи) на державних
підприємствах, в установах, організаціях пенсії на рівні, який забезпечує
престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

До стажу наукової роботи
зараховується час роботи на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників
незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання та посадах, які до
них прирівнюються, на підприємствах, в установах, організаціях, вищих
навчальних закладах та закладах післядипломної освіти III - IV рівнів
акредитації, у тому числі з підготовки керівних та управлінських кадрів, а
також час роботи наукових (науково-педагогічних) працівників на посадах,
зазначених у статті 118 Кодексу законів про працю України, якщо цій роботі
безпосередньо передувала робота, передбачена частиною першою цієї статті. До
стажу наукової роботи зараховується час навчання в аспірантурі, ад'юнктурі,
докторантурі. Таким чином, матеріальний закон
судами розтлумачено та застосовано правильно.

ВАТ
«Інститут «Харківагропроект» є правонаступником інституту
«Харківсільгосппроект» створеного на базі Харківської філії
«УкрНДІгипросільгосп» в 1971 році, перейменованого в листопаді 1976 року в
інститут «Укрсільпроект», а у квітні 1986 року в «Харківагропроект».

Основні
завдання інституту, згідно до статуту протягом всього часу існування, було
розробка на підставі типових проектів комплексних проектів сільськогосподарських
підприємств, окремих будівель і споруд на селі, виконання проектів
реконструкції існуючих ферм і комплексів; розробка проектів і схем районних
планіровок, культурно-побутових та дитячих закладів, інженерних мереж і споруд
та інше. При цьому інститут не був науково-дослідним і науковою діяльністю не
займався. Висновки судів про це грунтуються на досліджених доказах і доводами
касаційної скарги не спростовуються.

Відповідно до
ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивач не займався
науковою роботою та не є вченим, а тому обгрунтовано відмовив в задоволенні
позову в частині визнання права ОСОБА_1 на наукову пенсію.

Оскільки, посилання касатора в касаційній скарзі на порушення судами
норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при
розгляді даної справи, а судом
апеляційної інстанції повно та всебічно перевірені надані сторонами докази,
дана їм належна оцінка у рішенні, яке належним
чином мотивоване і за своїм змістом та формою відповідає вимогам матеріального
та процесуального закону, то касаційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС України,
колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А
:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 2 червня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ВАТ «Інститут «Харківагропроект», Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м.Харкова про визнання права на наукову пенсію та
відшкодування моральної шкоди - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених
ст.ст. 237 КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Д.В.
Ліпський

СУДДІ : С.Є.
Амєлін

М.І. Гурін

М.Г.
Кобилянський

В.В. Юрченко