Справа № 22а-172/2007
Суддя: Губар В.С.
Дата ухвалення: 2007-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-172/2007 Головуючий у першій інстанції
адміністративна Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2007
року м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: ІВАНЕНКО Л.В.

суддів: ГУБАР B.C., ШЕМЕЦЬН.В.,

при секретарі: ПАЦ Т.М.

за участю: ОСОБА_1., адвоката
ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на постанову Деснянського районного суду м.
Чернігова від 24 січня 2007 року по справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1до Державної податкової адміністрації України про визнання протиправним
і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Постановою
Деснянського районного суду М.Чернігова від 24 січня 2007 року в задоволенні
позову ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просив скасувати постанову Деснянського
районного суду М.Чернігова від 24 січня 2007 року та прийняти нову постанову
про задоволення його вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що постанова є незаконною і
необгрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального і процесуального
права; висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи; обставини
справи, які суд визнав встановленими, не доведені належними і допустимими
доказами, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт стверджує, що
при звільненні його з роботи по ст.40 п.6 КЗпП України, відповідачем, в порушення
ч.2 ст.40 КЗпП, не були вжиті заходи щодо його працевлаштування і йому не було
запропоновано ніякої іншої роботи в системі ДПА України та наполягає на тому,
що посада заступника голови ДПА України в Чернігівській області йому
запропонована не була, а акт від 04.09.06. про його відмову від запропонованої
работи є недійсним, оскільки в день складання цього акту в ДПА України він
присутнім не був і з особами, які підписали даний акт, взагалі не зустрічався
ні 04.09.06., ні 05.09.06. Апелянт, зазначає, що при його звільненні з посади
відповідачем проігноровані вимоги п.9 Положення про Державну податкову
адміністрацію України, затвердженого Указом Президента України № 886 від 13.07.
2000 року з наступними

змінами
і доповненнями, та вимоги п.4 Указу Президента України № 760 від 22.08.96. з
наступними змінами і доповненнями, якими передбачено, що звільнення з посади
голів державних податкових адміністрацій в областях відбувається за погодженням
з Президентом України і звільнення відбулось без погодження з Президентом
України, йому не була видана трудова книжка та не надана чергова відпустка
перед звільненням.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просить
апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без
зміни, як таку, що є законною і обгрунтованою. Відповідач стверджує, що
позивачеві була запропонована посада заступника голови ДПА України в
Чернігівській області, від якої той відмовився, а дата 04.09.06. замість
05.09.06. у акті про відмову від запропонованої посади вказана помилково і
звільнення позивача відбулось за наявності рішення суду, яким поновлений на
посаді колишній голова ДПА України в Чернігівській області, тому погодження
звільнення позивача з Президентом України не потрібне. Пояснює, що позивачеві
неодноразово направлялись листи з проханням з'явитись в ДПА України в
Чернігівській області для вирішення питання працевлаштування, але той не
з"являвся, а трудову книжку отримувати відмовився, із заявою про надання
відпустки до відповідача не звертався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду,
перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. на підставі наказу Державної податкової
адміністрації України № 954-0 від 14.06.2004 року був призначений на посаду
голови державної податкової адміністрації в Чернігівській області.

Наказом відповідача № 909-О від 05 вересня 2006 року ОСОБА_1. звільнений із
займаної посади на підставі п.6 ст.40 КЗпП України у зв"язку з поновленням
постановою Деснянського районного суду М.Чернігова від 23 червня 2006 року, яка
набула законної сили, на роботі
працівника, який раніше виконував цю роботу.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту від 04.09.06., складеного
першим заступником голови ДПА України В.І.Корячкіним, директором департаменту
персоналу ДПА України С.Г.Романченком, начальником відділу організації роботи з
регіонами Н.А. Чижик, ОСОБА_1. 04.09.06. у кабінетіОСОБА_5 у присутності
зазначених осіб було запропоновано перейти на одну з вакантних керівних посад
органів державної податкової служби у Чернігівській області, в тому числі і на
посаду заступника голови ДПА в Чернігівській області, але від запропонованої
роботи ОСОБА_1. відмовився. При складанні акту була допущена технічна помилка і
замість 05 вересня вказано 04 вересня, хоча саме 05 вересня 2006 року позивач
перебував в ДПА України на нараді, і знаходження його у ДПА України саме
05.09.06. позивач не заперечує. Достовірність зазначеного акту підтверджується
також наданими апеляційному суду особистими письмовими нотаріально посвідченими
поясненнямиОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7. Окрім того, в матеріалах справи наявні
листи ДПА в Чернігівській області від 18.09.06. № 202/В/04-205, від 29.09.06. №
223/13/04-106, із змісту яких вбачається, що ОСОБА_1. пропонувалось прибути до ДПА у
Черпнігівській області для

обговорення
питання щодо призначення на одну з вакантних посад. З довідки ДПА у
Чернігівській області від 11.12.06. вбачається, що станом на 05.09.06. у ДПА в
Чернігівській області були наявні 11 вакантних посад, у тому числі і дві посади
заступників голови ДПА у Чернігівській області, які були введені згідно наказу
ДПА України № 518 від 01.09.2006 року „Про внесення змін до наказу ДПА України
від 25.12.04. № 722". Вказані докази спростовують доводи апелянта про те,
що відповідачем при його звільненні не були вжиті заходи щодо його
працевлаштування.

Судом встановлено, що позивачеві ДПА в Чернігвській області також
направлявся наказ № 909-О від 05.09.06., пропонувалось отримати трудову книжку
і було повідомлено про видання наказу про виплату йому вихідної допомоги і
компенсації за невикористану відпустку, що підтверджується актом ДПА у
Чернігівській області від 13.09.2006 року, листами ДПА в Чернігівській області
від 06.11.06. № 257/В/10-013, від 14.11.06. № 263/В/04-106, від 22.11.06. №
271/В/04-108. В апеляційному суді позивач не заперечував той факт, що був
особисто присутній на нараді у ДПА в Чернігівській області, коли посадовою
особою ДПА України колективу працівників ДПА в Чернігівській області було
оголошено про поновлення на посаді ОСОБА_8. Зазначені докази спростовують
доводи апелянта про те, що він не знав про видання наказу про його звільнення
та про те, що при звільненні з ним не був проведений розрахунок. В апеляційному
суді позивач визнавав, що не звертався до відповідача із заявою про надання
йому відпустки, тому суд відхиляє його доводи про незаконне ненадання
відповідачем відпустки. Зазначеним обставинам суд першої інстанції дав вірну
оцінку і апелянтом не надано доказів на спростування зазначених висновків суду,
з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені правовідносини між сторонами і їм дана вірна юридична
оцінка на підставі наданих сторонами доказів. Доводи апеляційної скарги не
містять передбачених законом підстав для скасування вірної по суті постанови
суду і апеляційним судом не встановлено таких порушень судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли б призвести
до неправильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 211 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення. Постанову Деснянського
районного суду м. Чернігова від 24
січня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня складання її в повному обсязі.