Справа № К-28922/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2007-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
Головуючого - судді Ліпського Д.В.,
суддів: Амєліна С.Є., Гуріна М.І.,
Кобилянського М.Г., Юрченка В.В.,
секретар: Мудрицька Ю.В.
за участю представника відповідача -
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Магістральної митниці Державної митної служби України про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної
шкоди за її касаційною скаргою на
постанову Київського районного суду м.Полтави від 22 травня 2006 року та на
ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 липня 2006 року, -
У вересні 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Магістральної митниці Державної митної служби України
про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу
та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що наказом №153-к від 20 травня 2005 року вона
була звільнена з посади начальника відділу контролю митної вартості та
номенклатури на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. Вважала наказ про звільнення
протиправним, оскільки звільнена була в період тимчасової непрацездатності, не
згодна з формулюванням звільнення, так як підстав для цього у відповідача не
було. Просила суд визнати накази про звільнення №153-к від 20 травня 2005 року
та №88-к від 3 березня 2006 року про внесення змін до наказу №153-к, поновити
її на займаній посаді, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу та
Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 27 липня 2006 року залишена без змін постанова Київського районного
суду м.Полтави від 22 травня 2006 року, якою в задоволенні позову було
Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, позивач - ОСОБА_1 звернулася
з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України. В касаційній
скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції,
а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суди
порушили норми матеріального та процесуального прав. Зокрема, судами неповно та
неправильно досліджені докази і встановлені обставини у справі, не застосована
ч.3 ст.40 КЗпП України
доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши доводи касаційної скарги за
матеріалами справи , колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Судами було
встановлено, що ОСОБА_1 на час звільнення працювала у відповідача на посаді
начальника відділу контролю митної вартості та номенклатури, за рішенням
атестаційної комісії Магістральної митниці від 21 березня 2005 року ОСОБА_1 не
відповідає займаній посаді, наказом Магістральної митниці від 22 березня 2005
року № 182 «Про результати атестації працівників магістральної митниці» позивач
визнана такою, що не відповідає посаді начальника відділу контролю митної
вартості та номенклатури, по що її було повідомлено. Зазначене рішення
атестаційної комісії позивачем не оскаржувалося.
касаційній скарзі позивач посилається на те, що їй не було запропоновано іншу
вільну посаду, але таке посилання спростовані встановленими по справі доказами,
а тому суди правильно зробили висновку, що відповідачем дотримані вимоги ч.2
стосується посилання позивача на незастосування ч.3 ст.40 КЗпП України, то ці
доводи також спростовані встановленими обставинами по справі. Як встановлено
судами, на день звільнення позивача 20 травня 2005 року відповідачеві не було
відомо про її тимчасову непрацездатність. Встановивши при розгляді справи факт
перебування позивача на час звільнення на лікарняному, відповідач наказом №
88-к від 3 березня 2006 р. вніс зміни до наказу про звільнення позивачки,
змінив дату звільнення з роботи на перший день працездатності після лікарняного
- 26 червня 2006 року та провів відповідні розрахунки та оплату. Таким чином,
відповідач до вирішення даного спору самостійно усунув невідповідність
оспорюваного наказу вимогам законодавства про працю, що свідчить про
відсутність порушення права позивачки та підстав для їх відновлення.
обставини даного спру з'ясовані судами повно та всебічно та отримали належну
ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати
докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені
в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
Враховуючи те, що посилання позивача в касаційній скарзі на порушення
судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого
підтвердження при розгляді даної справи, а судами повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм
належна оцінка у рішеннях, які належним чином
мотивовані і за своїм змістом та формою відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону, касаційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230 КАС України,
колегія суддів -
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 27 липня 2006 року та постанову Київського
районного суду м.Полтави від 22 травня 2006 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст.ст. 237
КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Д.В.
Ліпський

СУДДІ : С.Є.
Амєлін

М.І. Гурін

М.Г. Кобилянський

В.В. Юрченко