Справа № 2а-635/2008
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2008-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-635/08(2а-3230/07)
Харківський окружний
адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2008 року
м.
Харків

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: П'янової Я.В.,
суддів: Перцової Т.С., Курило Л.В.

При секретарі: Маймуліної А.В.

За участю представників сторін:

позивача: Літвінцева
О.О., Хижняк О.С.

відповідача: Красножон М.С., Прокопенко В.О., Фалько
Л.В., Фоменко Н.О., Мілько Н.М., Товстолуг А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду позовну
заяву Приватної фірми „Апія” до Спеціалізованої державної податкової інспекції
по роботі з великими платниками податків
у м. Харкові про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПФ „Апія”, звернувся до адміністративного суду з
позовною заявою, в якій просить суд визнати нечинними податкові
повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м. Харкові, а саме: від 20.07.07р. №
/1, згідно якого ПФ «Апія» визначена сума податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) по податку на прибуток у розмірі 16154 687,50 грн. (за
основним платежем - 8622169,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 7532518,50 грн.); від 20.07.07р.
№/1, згідно якого ПФ «Апія» визначена сума податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) по податку на додану вартість у розмірі 8722628,50грн.
(за основним платежем - 5266383,00грн., за штрафними (фінансовими) санкціями -
3456245,50грн.); від 15.05.07р. №/0 та від 27.07.07р.№/1,
згідно яких ПФ «Апія» зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість у розмірі 357155,00 грн. Витребувати у Спеціалізованої
державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.
Харкові та залучити до матеріалів справи копію акту перевірки від 04.05.07р., №
1212/48-0/25613488 з додатками. Після наданих уточнень позовних вимог позивач
просив суд: визнати нечинними податкові
повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками
податків у м. Харкові від 20.07.07р. № /1, від 11.10.07р. №
/2, згідно яких Приватній фірмі «Апія» визначена сума податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) по податку на
прибуток у розмірі 16154687,50 грн. (за
основним платежем - 8622169,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями -
7532518,50 грн.); визнати нечинними податкові повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі
з великими платниками податків у м. Харкові від 20.07.07р. №
/1, від 11.10.07р. № /2, згідно яких Приватній фірмі «Апія»
визначена сума податкового зобов'язання
(з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) по податку на додану вартість у
розмірі 8722628,50 грн. (за основним платежем - 5266383,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 3456245,50 грн.) та
визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків
у м. Харкові від 15.05.07р. № /0, від 27.07.07р. №
/1 та від 11.10.07р. № /2, згідно яких Приватній фірмі
«Апія» зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в
рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на
додану вартість у розмірі 357155,00 грн.

Відповідач, Спеціалізована державна податкова інспекція
по роботі з великими платниками податків
у м. Харкові, надав заперечення на адміністративний позов, в якому виклав свою
позицію проти доводів позивача та просить суд відмовити в задоволенні позову Приватної фірми „Апія” в повному обсязі.
Свої заперечення обґрунтовує тим, що податкові повідомлення-рішення ухвалені на
підставі висновків акту планової перевірки, в якому відображені порушення вимог
чинного законодавства позивачем та підтверджені належними доказами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив, що з 14.03.07р. по 25.04.07р.
співробітниками СДПІ ВПП була проведена планова документальна перевірка
фінансово-господарської діяльності Приватної фірми «Апія» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.05р. по
31.12.06р., за наслідками якої складений акт від 04.05.07р. №
1212/48-0/25613488.

Не погоджуючись з актом
перевірки, підприємством позивача було ініційовано процедуру адміністративного
оскарження, у ході якої СДПІ ВПП ухвалені наступні податкові
повідомлення-рішення:

- від 20.07.07р. № /1, від 11.10.07р. №
/2, згідно яких визначена сума податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) по податку на прибуток у розмірі 16
154 687,50 грн. (за основним платежем - 8 622 169,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 7 532 518,50 грн.);

- від 20.07.07р. № /1, від 11.10.07р. №
/2, згідно яких визначена сума
податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) по податку
на додану вартість у розмірі 8 722 628,50 грн. (за основним платежем - 5 266
383,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3 456 245,50 грн.);

- від 15.05.07р. № /0, від 27.07.07р. №
/1 та від 11.10.07р. № /2, згідно яких ПФ «Апія» зменшено
суму бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість у розмірі 357 155,00 грн.

Судом встановлено, що фактично підставою для визначення
позивачу сум податкових зобов'язань та зменшення бюджетного відшкодування
слугував висновок контролюючого органу, а саме: акт перевірки, в якому
зазначено, що в порушення п.п. 1.22.1 п. 1.22. ст. 1, п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» підприємство не
віднесло до складу валових доходів доходи отримані з інших джерел, а саме:
доходів від операцій з погашення власних векселів з дисконтом та доходів від
списання кредиторської заборгованості, по якій минув термін позовної давності,
в наслідок чого занизило податок на прибуток - всього на суму 8 622 969,00
грн., на порушення вимог п.п.4.5.1, п.п. 4.5.3 п.4.5, п. 4.7. п. 4.8. ст.4,
п.п.7.2.1. п.п.7.2.3. п.7.2, пп. 7.7.1 пп.7.7.2 п. 7.7 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», п.22. п.23, п.24, п. 27 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997р. №165,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.1997р. за №233/2037
підприємством зменшено від'ємне значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту на загальну суму 438 522,00 грн. та
завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за вересень, жовтень, листопад,
грудень 2006 року на загальну суму 357 155,00 грн., занижено
суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного
звітного періоду на загальну суму 5 357 814,00 грн.

Суд не
погоджується з вищевказаними висновками СДПІ ВПП, виходячи з таких підстав.

Щодо заниження сум валового доходу від операцій з цінними
паперами (векселями) у разі самостійного «внутрішнього» погашення.

Підпункт 4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (далі - Закон про прибуток), на який
посилається відповідач в акті перевірки, не передбачає включення до валового
доходу такого роду операцій.

Відповідно до п.п. 4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону про прибуток,
визначено, що у валові доходи, зокрема включаються і доходи від продажу цінних
паперів, за винятком операцій по їх первинному випуску (розміщенню) і
остаточному погашенню.

Оскільки в періоді, що перевіряється, позивач погашав
векселі власної емісії, то відповідно до приведеної вище норми базового Закону,
ця операція не знайшла свого відображення в податковому обліку підприємства.
Формування валового доходу на суму дисконту при погашенні векселя у
векселедавця податковим законодавством не передбачено.

Вказане твердження додатково підтверджується і
виключеннями, приведеними в ст. 7 Закону про прибуток, а саме, п.п.7.6.1 п.7.6
ст.7 Закону про прибуток визначено, що положення п.7.6 «Оподаткування операцій
з цінними паперами та дериватами» не розповсюджуються на операції по емісії
цінних паперів (у тому числі і векселів), здійснювані платником податку, а
також на операції по їх зворотному викупу або погашенню таким платником
податків.

Таким чином, СДПІ ВПП не може наполягати на відображені
додаткових валових доходів в декларації підприємства за період, що перевірявся,
оскільки це прямо суперечить нормам матеріального права, а саме: Закону України
«Про оподаткування прибутку підприємств», в якому вказано, що операції
погашення векселів, як і первинна операція їх видачі (емісії) не знаходять
свого відображення в податковому обліку векселедавця-емітента.

Щодо заниження суми валового доходу у зв'язку з невірним
відображенням операцій по списанню безнадійної кредиторської заборгованості.

Як вказує позивач та не заперечує відповідач, актом
інвентаризації кредиторської заборгованості, по якій закінчився термін позовної
давності станом на 01.12.05р., затвердженим протоколом засідання
інвентаризаційної комісії підприємства №1 від 05.12.05р., були внесені
корективи в гр.6 розділу 2 акту відносно кредиторської заборгованості перед СПД
ФО ОСОБА_1та визначено, що заборгованість в сумі 3 163,88 грн. не відповідає критеріям
безнадійної. Цим же документом ухвалене рішення про проведення розрахунків з
кредиторами ТОВ «Агро-Трейд» на суму 5 377,37 грн. і Полтавським КХП на суму 9
157,05 грн. шляхом заліку зустрічних однорідних вимог по дебіторській заборгованості,
що рахується в регістрах обліку по цих же контрагентах. Оскільки наведене не
ідентифікує такі суми як безнадійну заборгованість. Як вказує позивач,
підприємство сформувало регістри бухгалтерського (рах.717) і відповідно
податкового обліку за підсумками 4 кварталу 2005 року без включення в їх склад
доходів на суму 17 698,75 грн.

Відповідно до п.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» фінансова, податкова та статистична звітності ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Таким
чином, збільшення СДПІ ВПП валового доходу позивача не ґрунтується на нормах
чинного законодавства та суперечить обставинам справи.

Щодо заниження податкових зобов'язань у зв'язку з формуванням в реєстрі
податкових накладних корегувань.

В ході перевірки відповідачем
встановлено заниження податкових зобов'язань позивача, у зв'язку з відсутністю
розрахунків корегувань.

Це
твердження не відповідає фактичним даним, оскільки корегування
податкових зобов'язань у бік зменшення на цю суму підприємство в перевіреному
періоді не здійснювалось.

По-перше, згідно з п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість», датою виникнення податкових зобов'язань по постачанню товарів
(робіт, послуг), вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом
якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів
(робіт, послуг), що підлягають поставці;

- або дата відвантаження товарів, а
для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

По-друге, при отриманні від покупців грошей в якості попередньої оплати в
обліку позивача ПДВ відображається
проводкою: - Дт 643 Кт 6415- податкове
зобов'язання. При подальшому постачанні товарів: - Дт 7021 Кт 643.

По-третє, відповідно до п. 4.5 ст.4 Закону про ПДВ, якщо після поставки
товарів (послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості,
включаючи наступний за поставкою перегляд цін, перерахунок у випадках
повернення товарів особі, яка їх надала, суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному
коригуванню. Про що виписується Розрахунок корегування з відповідним
формуванням його у складі Реєстру виданих і одержаних податкових накладних.

Слід зазначити, що по вказаних в акті перевірки контрагентах (покупцям),
ніяких змін суми компенсації вартості
відвантажених товарів, а так само перерахунків при поверненні товарів не було. Кредитовий і дебетовий обороти
рахунку 6415 повністю відповідають фактичним даним податкового обліку
підприємства і Реєстру, який сформував дані рядку 9 та 17 Декларації по ПДВ.

Як зазначив представник позивача у судовому засіданні, у зв'язку з великими
об'ємами оплат і відвантажень та деякою технічною недосконалістю інформаційного
забезпечення між підрозділами, на підприємстві використовується спеціальний
порядок виписки і реєстрації податкових накладних і розрахунків корегувань, а
саме: якщо до кінця місяця на суму попередньої оплати не здійснена поставка
товару та покупець не з'явився для отримання податкової накладної, бухгалтером
на підставі математичного розрахунку, заснованому на сальдовому методі,
реєструється податкова накладна на загальну суму податкових зобов'язань з суми
таких передоплат. В наступному місяці, враховуючи данні про номенклатуру
відвантаження, покупцю видається податкова накладна, яка датується попереднім
місяцем (по даті попередньої оплати - першій події). Як вбачається з
наведеного, на одну й ту ж саму суму, двічі нараховуються податкові
зобов'язання. Щоб уникнути такого здвоювання, бухгалтер без застосування
програмного забезпечення реєструє коригування податкових зобов'язань на
необхідну суму. В результаті, проведені документи в сумовому виразі не
впливають на підсумкове значення податкових зобов'язань в реєстрі
виданих податкових накладних, яке повинне дорівнювати кредитовому обороту
рахунку 6415 і рядку 9 Декларації по ПДВ.

Наведений метод представник позивача пояснив на сумовому прикладі обліку
фактичних податкових зобов'язань у зв'язку з розрахунками і відвантаженням
товарів по покупцю ТОВ «ТД Дукат» за листопад 2006 року, по якому був складений
розрахунок корегувань податкових зобов'язань на 153 745,76 грн.:

- сальдо розрахунків Кт 361 на 01.11.06р. -
922 474,59 грн. (попередня оплата).

- постачання товарів Дт 361 Кт 702 за листопад 2006р.- 421 687,20 грн.

- сальдо розрахунків Кт 361 на 30.11.06р. -
500 787,39 грн. (попередня оплата).

Згідно з п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону про ПДВ постачання товарів за листопад
2006 року в сумі 421 687,20 грн. є другою подією, тому податкове зобов'язання
по ПДВ не виникає і податкові накладні не повинні видаватися.

У бухгалтерському обліку позивача в листопаді по ПДВ зроблена
проводка:

- Дт 7021 Кт 643 в
сумі 70 281,20 грн.

Однак, у зв'язку з тим, що
податкові накладні роздруковує співробітник, що проводить фактичну відпустку
товарів, який не має інформації про наявність попередньої оплати, покупцю ТОВ
«ТД Дукат» були надані податкові
накладні на загальну суму відвантаження 421 687,20 грн., у т.ч. ПДВ 70 281,20
грн., зареєстровані в Реєстрі листопада 2006 року, тому податкові зобов'язання
вже включені в декларацію по ПДВ за жовтень 2006 року.

Для виправлення даної технічної невідповідності
30.11.06р. бухгалтером без застосування програмного забезпечення в реєстр
додатково включаються:

- податкова накладна на суму 500 787,39 (сальдо
розрахунків - авансів на 30.11.06р.), у т.ч. ПДВ 83 464,57 грн.;

- розрахунок корегування на суму 922 474,59 грн. (сальдо
розрахунків на 01.11.06р.), у т.ч. ПДВ 153 745,77 грн.

В результаті, проведені документи в сумовому виразі не
впливають на підсумкове значення податкових зобов'язань в реєстрі виданих
податкових накладних (421 687,20 + 500
787,39 - 922 474,59 = 0), яке повинне дорівнювати кредитовому обороту рахунку
6415 і рядку 9 Декларації по ПДВ.

Суд приймає до уваги
пояснення представника позивача та вважає їх обґрунтованими, тому що
здійснювалось не корегування податкових зобов'язань по ПДВ, а технічне
виправлення даних реєстру виданих податкових накладних.

Таким чином, суд вважає, що висновок СДПІ ВПП про
заниження податкових зобов'язань не відповідає обставинам справи.

Щодо завищення податкового кредиту комісіонера у разі розрахунків
з комітентом за реалізований товар векселем третьої особи.

Відповідно до п. 4.7 ст.4 Закону про ПДВ, датою
збільшення суми податкового кредиту комісіонера є дата перерахування грошових
коштів на користь комітента або надання останньому інших видів компенсації
вартості зазначених товарів.

Оскільки в рамках проведення розрахункових операцій між
сторонами договору комісії фактично відбувається операція по відчуженню
векселя, який в свою чергу має багатогранну природу (цінний папір, валютна
цінність, боргове зобов'язання та ін.), а згідно нормам п.1.6 ст.1 Закону про
прибуток є товаром, можна говорити не про передачу боргової розписки, а про
надання комітенту компенсації вартості одних товарів, іншими матеріальними
цінностями (цінними паперами).

Згідно з ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в
Україні» передача векселя припиняє зобов'язання по оплаті товарів і замінюється
вексельним зобов'язанням, що носить абстрактний характер, тобто не пов'язаний з
подіями, що послужили підставою для формування кредиторської заборгованості.

Статті 598 і 599 ЦК України визначають таке припинення
зобов'язань як припинення виконанням на підставах, встановлених Законом.

Посилання СДПІ ВПП на норми п. 4.8 ст.4 Закону про ПДВ
помилкові, оскільки ця стаття, регулює абсолютно інші правовідносини, а саме:
операції по постачанню товарів під забезпечення боргових зобов'язань покупця, а
як свідчить норма ст.1.31 Закону про прибуток - не вважаються продажем операції
з передачі товарів в межах договорів комісії.

Крім того, ч. 3 п. 4.8 ст. 4 Закону про ПДВ визначає, що
суми податкового кредиту або зобов'язання не змінюються внаслідок отримання або
видачі векселя.

Суд звертає увагу на те, що терміни «зміна» і «дата
збільшення» (нарахування) не тотожні.

Порядок збільшення податкового зобов'язання і податкового
кредиту у сторін в рамках операцій по постачанню товарів врегульовані п. 7.3 і п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ, а
зміни врегульовані п. 4.5 ст. 4 цього ж закону.

Комісійні операції врегульовані окремою нормою Закону про
ПДВ і не знаходяться в базі нормативів, регулюючих операції по постачанню.

Тому твердження відповідача щодо завищення податкового
кредиту комісіонера у разі розрахунків з комітентом за реалізований товар
векселем третьої особи є помилковим та не базується на нормах матеріального
права.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного
судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, доказів правомірності, законності та обґрунтованості ухвалених
відповідачем податкових повідомлень-рішень до суду не надано.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог ПФ «Апія» в повному
обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з
великими платниками податків
у м. Харкові від 20.07.07р. № /1, від 11.10.07р. № /2,
згідно яких Приватній фірмі «Апія» визначена сума податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) по податку на прибуток у розмірі 16154687,50 грн.
(за основним платежем -
8622169,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 7532518,50
грн.); визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Харкові від 20.07.07р. № /1, від 11.10.07р. № /2,
згідно яких Приватній фірмі «Апія» визначена
сума податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) по податку на додану вартість у розмірі 8722628,50 грн. (за основним
платежем - 5 266 383,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3 456
245,50 грн.) та визнати нечинними
податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції
по роботі з
великими платниками податків
у м. Харкові від 15.05.07р. № /0, від 27.07.07р. №
/1 та від 11.10.07р. № /2, згідно яких Приватній фірмі
«Апія» зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в
рахунок зменшення податкових зобов'язань
наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 357155,00 грн.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана
заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови
у повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної
скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України,
постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова в повному обсязі виготовлена 30.01.2008 р.

Головуючий суддя Я.В.П'янова

суддя
Т.С. Перцова

суддя
Л.В.Курило