Справа № 2-а-148/2007
Суддя: Кляшторний В.С.
Дата ухвалення: 2007-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня
2007 р. м.
Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді
Кляшторного B.C., при секретарі Горовой О.П., з участю представника
позивача ОСОБА_2., представника відповідача - Лазуткына О.В., розглянувши у
відкритому судовому засідання цивільну справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1до Військової частини А - 1978 про визнання неправомірними дій посадових
осіб Військової частини А -1978 при виплаті надбавки за безперервну службу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулась до суду з адміністративним позовом до Військової частини А - 1978 про визнання
неправомірними дій посадових осіб Військової частини А - 1978 при виплаті
надбавки за безперервну службу.

В позові вказала, що вона проходить військову службу у
військовій частині А -
1978. Вислуга років у неї складає 8
повних календарних років. ОСОБА_1.
з 01.05.2003 року по 31.02.2005 року відповідач
виплачував щомісячну надбавку в розмірі 3
% грошового забезпечення, визначену Розпорядженням Міністра оборони України
від 26.05.2003 року № 146/2095, замість належних
їй 10 %, передбачених
Указом Президента України від 05.05.2003
року N 389 та
наказом МО України
від 26.05.2003 року N 149.

Заборгованість складає 1048
грн. 72 коп.
Зазначену суму посадові особи Військової частини А - 1978 відмовляються
виплачувати позивачці, мотивуючи відсутністю грошових коштів.

У зв'язку з зазначеними обставинами ОСОБА_1. звернулась до суду з адміністративним позовом та просить
суд визнати неправомірними дії посадових осіб Військової частини А -1978 при виплаті
надбавки за безперервну військову службу та стягнути з військової частини А 1-978 грошової суми в
розмірі 1048 грн. 72 коп. в рахунок
відшкодування заборгованості по виплаті надбавки за безперервну службу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2. підтвердив зазначені в
позові обставини, підтримав позовні вимоги ОСОБА_1., наполягав на
задоволенні позову. При цьому суду пояснив, що відповідач, при виплаті надбавки
керується недостатнім фінансуванням державою ЗС України. Крім того, він вважає
дії відповідача в частині виплати надбавки в меншому розмірі порушенням ст.ст.
22, 24 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей», та просить застосувати аналогію
закону, зокрема, ст. 2 Закону України «Про оплату праці» і ст. 32 Кодексу
законів про працю України, на підставі того, що при зменшенні розміру
щомісячної надбавки, тобто при зміні істотних умов праці, відповідач не
попередив позивача про дану зміну у встановлений законом двомісячний строк, а
законодавством щодо військовослужбовців ці правовідносини не врегульовані.

Представник
відповідача - Лазуткін
О.В. позов визнав, заперечень суду не надав.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. проходить
військову службу у військовій частині А-1978.

2

Відповідно до телефонограм-розпоряджень Міністра оборони України від 26.05.2003 року № 146/2095 і від 16.01.2004 року № 146/1/11/26 зазначена
надбавка щомісяця виплачувалася позивачці.

Так, з травня 2003 року по
лютий 2005 року
ОСОБА_1. зазначену
надбавку виплачували в розмірі 3
% від її місячного грошового забезпечення.

Пунктом 1 Указу
Президента України від 05.05.2003
року N 389 зазначено,
що порядок і умови виплати надбавок визначаються Міністром оборони України,
наказом якого відповідно до зазначеного Указу і було затверджено вище названу
Інструкцію. Проте діючим законодавством щодо військовослужбовців не
передбачено, що військовослужбовців зобов'язані попереджати про зміну порядку,
умов і розмірів грошового забезпечення, а тому, виходячи з принципів
справедливості і рівності усіх громадян перед законом - ст. 24 Конституції
України - суд вважає, що в даному випадку необхідно застосувати аналогію закону
про оплату праці, систему, її розмір та зміну істотних умов праці, тобто вимоги
ст. 2 Закону України «Про оплату праці» і ст. 32 Кодексу законів про працю
України.

Пунктом 1 Указу
Президента України від 05.05.2003
року надбавку було встановлено у відсотках до грошового забезпечення, які
мають високі результати у службовій діяльності, залежно від вислуги років в
таких розмірах: понад 5 років - до 10%; понад 10 років - до 30%; понад 15 років - до 50%; понад 20 років - до 70%; понад 25 років - до 90% відсотків.

Вислуга років ОСОБА_1.
на 01.05.2003 року
складала 8 календарних
років. Виходячи із зазначених положень Указу, позивачці ОСОБА_1. мала бути
встановлена надбавка у розмірі -
10% від місячного грошового забезпечення.

Оскільки Указом було визначено граничний розмір надбавки для
військовослужбовців, то виходячи із конституційних принципів та загальних засад
права, суд вважає, що розмір надбавки ОСОБА_1., яка мала відповідну вислугу років, мав складати не менше 10 %. За таких
обставин нарахування позивачці надбавки та її виплата в меншому розмірі є
неправомірним.

Судом були досліджені як пояснення сторін по справі, так і письмові докази,
зокрема, довідки із заборгованостей перед позивачем, відповідні витяги із
наказів МО України.

Так, судом встановлено, що заборгованість перед ОСОБА_1. у період з
травня 2003 року по
лютий 2005 року
складає 1048 грн. 72 коп., з
урахуванням надбавки у розмірі 10%
(різниця у сплаченій надбавці та надбавці, за якою розрахована
заборгованість складає 7%).

Таким чином, суд вважає дії відповідача щодо нарахування та виплати
надбавки неправомірними, через що були порушені законні права та інтереси
позивачки щодо невиплат спірних грошових сум.

Також при вирішенні позовних вимог суд приймає до уваги ту обставину, що
позивачем при виплаті грошового забезпечення встановлювалися максимальні
розміри надбавки, через що суд дійшов висновку про те, що цим були визнані
високі результати у службовій діяльності позивача, а тому останній має право на
отримання надбавки в зазначених судом розмірах.

Керуючись ст. ст. 2,
9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей», п.1.1 Положення про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям ЗС України, затвердженого наказом міністра оборони України
від 05.03.2001 року N 75, п.7 Постанови
Кабінету Міністрів України 17.07.1992
року №393 «Про
порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової
допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», Указу
Президента України № 389
від 05.05.2003 року,
Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну
військову службу у ЗС України, затвердженої наказом МО України від 26.05.2003 року N 149, ст.ст. 22, 24 Конституції
України, ст.ст. 99, 158,
159, 160, 163, п. 7
Прикінцевих та перехідних положень КАС України, ст. 1 Прикінцевих та
перехідних положень ЦПК України, суд

3

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_1задовольнити.

Визнати незаконними дії посадових осіб Військової частини А -
1978 в частині невиплати щомісячної надбавки за безперервну
військову службу ОСОБА_1.

Стягнути з Військової частини А -1978 на користь
ОСОБА_1 1048 грн. 72 коп. в рахунок
відшкодування заборгованості по виплаті щомісячної надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку не було подано.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду
Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня її проголошення та апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подання
апеляційної скарги без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у
строк, встановлений для подання такої заяви з одночасним надсиланням копії
апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області.