Справа № 22а-3755/2007
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2007-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст. Сливка М.І. Справа
№ 22а-3755/07
Іршавський районний суд Закарпатської обл. (№ 2а-39/07) Рядок
статзвіту № 37
Доповідач: Шавель Р.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 грудня 2007 року м.Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - судді Шавеля Р.М.,

суддів Олендера
І.Я. та Пліша М.А.,

при секретарі - Соколовській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Іршавської
районної державної адміністрації та Лозянської сільської ради на постанову
Іршавського районного суду Закарпатської області від 11.07.2007р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1до Іршавської районної державної адміністрації
та Лозянської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення
сесії сільської ради щодо передачі земельної ділянки і зобов`язання виділити
земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а:

18.05.2007р. позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом (а.с.5-6), в
якому, з врахуванням поданих уточнень (а.с.8-9), просить визнати незаконним та
скасувати рішення сесії Лозянської сільської ради від 19.01.2007р. щодо
передачі земельної ділянки в урочищі “Толока” в оренду мешканцям с.Лоза для
сільського пасовища; зобов'язати Іршавську райдержадміністрацію виділити йому
земельну ділянку площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства
на території Лозянської сільської ради в урочищі “Толока”.

Постановою суду від 11.07.2007р. уточнений позов ОСОБА_1. задоволено;
визнано незаконним та скасоване рішення сесії Лозянської сільської ради від
19.01.2007р. щодо передачі земельної ділянки в урочищі “Толока” в оренду
мешканцям с.Лоза для сільського пасовища; зобов'язано Іршавську райдержадміністрацію
виділити земельну ділянку площею 1,5 га для ведення особистого селянського на
території Лозянської сільської ради в урочищі “Толока” (а.с.21-22).

Не погодившись із постановою суду, її оскаржили відповідачі.

В своїх апеляційних скаргах Іршавська районна державна адміністрація та
Лозянська сільська рада просять постанову суду від 11.07.2007р. скасувати і
прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог,
покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи.

Вказують, що задовольняючи позов, суд не прийняв
до уваги, що на момент звернення позивача щодо виділення йому земельної
ділянки, вказана ділянка знаходилась в оренді.

Судячи із позовної заяви, у справі мав брати
участь й Іршавський районний відділ земельних ресурсів, який давав відповідь
ОСОБА_1. з приводу предмету спору. Вказаний відділ так само не був притягнутий
до участі в справі і справа була вирішена без участі представника відділу.

Задовольняючи адміністративний позов і
зобов'язуючи відповідача виконати певні дії, суд не вказав, у чому полягає
незаконність дій відповідача.

Оскільки спір по даній справі є спором про
право на земельну ділянку, суд не мав права розглядати дану справу в порядку
адміністративного судочинства.

Скасовуючи рішення Лозянської сільської ради
в частині передачі земельної ділянки в урочищі «Толока» в оренду мешканцям
с.Лоза для сільського пасовища та зобов'язуючи виділити таку ділянку в тому ж
урочищі, суд не взяв до уваги тої обставини, що із заявами про виділення
земельної ділянки в урочищі «Толока» позивач не звертався.

Постанова суду не відповідає вимогам ст.118
Земельного Кодексу України, згідно якої відповідна місцева держадміністрація чи
сільська рада розглядає заяву і надає дозвіл на розробку проекту відведення
земельної ділянки або відмовляє в такому. І тільки після виготовлення такого
проекту та його погодження відповідними органами відповідна держадміністрація
чи місцева рада приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність
(а.с.26-27, 28-29).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи поданих
скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги в межах заявлених
вимог підлягають до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи,
19.01.2007р. Лозянською сільською радою Іршавського району Закарпатської обл.
прийнято рішення про виділення мешканцям с.Лоза (власникам великої рогатої
худоби) 53,0 га із земель запасу сільської ради в оренду строком на 1 рік
(а.с.10).

На виконання вказаного рішення між
Лозянською сільською радою та громадянами с.Лоза укладено договір оренди від
01.02.2007р., відповідно до якого в оренду мешканцям села передано 38 га землі
(а.с.30).

Згідно рішення Лозянської сільської
ради від 30.01.2001р. визначено граничний розмір земельної ділянки, яка
надається кожному дворогосподарству для ведення особистого підсобного
господарства з урахуванням присадибної ділянки - 0,35 га (а.с.12).

19.01.2007р. Лозянською сільською
радою прийнято рішення № 01-02/45, згідно якого останньому відмовлено у
виділенні земельної ділянки для ведення селянського господарства розміром 1,5
га в урочищі “Терники” (а.с.11).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ст.5 Закону України «Про
особисте селянське господарство», для ведення особистого селянського
господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара,
передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому
законом.

Пункт 12 Перехідних положень Земельного
кодексу України передбачає розмежування земель державної і комунальної
власності, а повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів,
крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані
державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у
статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що посилання відповідача на розташування за межами населеного
пункту земельної ділянки, яка була передана в оренду сільською радою, є
безпідставним, а рішення сесії Лозянської сільської ради від 19.01.2007р. щодо
передачі вказаної земельної ділянки в оренду мешканням с.Лоза для сільського
пасовища незаконним.

Між тим, вказані висновки суду
першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються
наступним.

Підстави відмови ОСОБА_1. у
виділенні земельної ділянки для ведення селянського господарства розміром 1,5
га зазначені в тексті рішення Лозянської сільської ради від 19.01.2007р.
(а.с.11).

Також спірна земельна ділянка
передана в оренду мешканцям с.Лоза (власникам великої рогатої худоби), що
засвідчується відповідним договором від 01.02.2007р., дійсність якого сторонами
не оспорюється (а.с.30).

Під час розгляду справи судом не
досліджувалися заява ОСОБА_1., подана 12.04.2007р. до Іршавської районної
державної адміністрації, про виділення земельної ділянки для ведення особистого
селянського господарства; лист начальника відділу земельних ресурсів
Іршавського району № 325 від 03.05.2007р., на які позивач покликався в
обґрунтування заявлених позовних вимог (а.с.5-6, 8-9).

Окрім цього, судом не було з'ясоване конкретне місце розташування земельної
ділянки, на яку претендує позивач, а також не встановлена ідентичність урочищ
під назвами “Толока” та “Терники”.

Задовольняючи адміністративний позов і
зобов'язуючи Іршавську райдержадміністрацію виконати певні дії, всупереч
вимогам КАС України, суд не вказав, у чому полягає незаконність дій
відповідача; в рішенні суду не наведені мотиви із посиланням на конкретні норми
незаконності рішення Лозянської сільської ради.

При винесенні постанови судом не враховані
вимоги ст.118 Земельного Кодексу України, згідно якої відповідна місцева
держадміністрація чи сільська рада розглядає заяву і надає дозвіл на розробку
проекту відведення земельної ділянки або відмовляє в такому. І лише після
виготовлення такого проекту та його погодження відповідними органами
держадміністрація чи місцева рада приймає рішення про передачу земельної
ділянки у власність.

По даній справі позивач ОСОБА_1. не звертався
за отриманням дозволу на розробку проектної документації, не отримав такий в
Іршавській райдержадміністрації, не виготовив проект відведення ділянки, не
погодив його з відповідними органами, а суд, всупереч вказаним нормам закону,
зобов'язав райдержадміністрацію виділити земельну ділянку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тому за наведених обставин заявлений позов не підлягає
до задоволення за безпідставністю.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.195, п.3 ч.1 ст.198, п.4
ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги Іршавської районної державної
адміністрації та Лозянської сільської ради задоволити частково.

Постанову Іршавського районного суду Закарпатської
області від 11.07.2007р. скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до Іршавської
районної державної адміністрації та Лозянської сільської ради про визнання
незаконним та скасування рішення сесії сільської ради щодо передачі земельної
ділянки і зобов'язання виділити земельну ділянку - відмовити за
безпідставністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного
місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий: Р.М.Шавель

Судді: І.Я.Олендер

М.А.Пліш