Справа № 2а-3634/2007
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2007-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-3634/07
окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 грудня 2007 року м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого
- судді Зінченко А.В.,

при
секретарі - Пономарьовій Ю.А.,

за участі
представника позивачки ОСОБА_1

Представника відповідача Бондаренко В.Б.

Представника ІІІ - особи Дугіної Д.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення Вовчанської районної державної
адміністрації, з участю третьої особи Головного
управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної
державної адміністрації, про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги
на оздоровлення, -

В С
Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до
УПСЗН Вовчанського РДА, в якому просить суд стягнути з відповідача недоплачені
суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2004-2007 роки всього в
сумі 6148,30 грн.

На підставі висновку МСЕК при інвалідності другої групи позивачка віднесена
до першої категорії учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

У зв'язку із вищезазначеним, позивачка має
право на отримання різних пільг, компенсацій і допомоги, передбачених Законами
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а саме, право на отримання щорічної грошової
допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, згідно із
п. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, нарахування та виплата вказаних
допоміг здійснюється відповідачем в значно менших розмірах ніж передбачено
законодавством.

05 жовтня 2007 р. відповідачем, Управлінням
праці та соціального захисту населення Вовчанської районної державної
адміністрації Харківської області, було відмовлено позивачці задовольнити її
вимогу щодо проведення належних їй виплат, у зв'язку з чим позивачка звернулася
до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 27 листопада 2007 р. до участі у зазначеній справі у
якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача залучено
Головне управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної
державної адміністрації.

У судовому засіданні представник позивачки
підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, а також
додав, що працівники відповідача повинні роз'яснювати інвалідам, які саме права
вони мають, вважав, що позивачка має право на належні виплати за останні три
роки.

У судовому засіданні представник відповідача УПСЗН
Вовчанського РДА заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі
та просила відмовити в їх задоволенні, пояснивши суду наступне: Фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
здійснюється за рахунок державного бюджету.

Головним розпорядником коштів вищого
рівня є Міністерство праці та соціальної
політики України. Роз'яснення порядку застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (ст.62 цього Закону)
провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними
органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади.

Законами України про встановлення
розміру мінімальної заробітної плати на відповідні роки передбачалося, що до внесення відповідних змін до законів,
у нормах яких для розрахунків
потрібен розмір мінімальної заробітної плати, не застосовувати його як
розрахункову величину для визначення розмірів допомоги, компенсаційних та інших виплат. Кабінету Міністрів
України доручалось здійснювати перегляд цих норм, виходячи
з реальних можливостей видаткової частини
Державного бюджету України на відповідний рік на ці цілі.

Згідно із ст. 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
конкретні розміри всіх доплат, пенсій і
компенсації підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати.

У зв'язку з виходом Постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005р. №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» втратив чинність підпункт «є» пункту 1 по постанови Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996р. №836. На підставі цього позивачці у 2007 році було проведено виплату
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 120 грн.

Як вже зазначалось, головним
розпорядником коштів вищого рівня є Міністерство
праці та соціальної політики України. Головне управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації - головний розпорядник коштів нижчого рівня - бере бюджетні зобов'язання
та здійснює відповідні видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Враховуючи вище викладене, вважаємо,
що позовні вимоги позивачці не підлягають
задоволенню.

Що стосується того що позовні
вимоги поширюються на 2004-2006 роки, слід зазначити, що провадження у справі відкрито відповідно до
Кодексу адміністративного судочинства. Згідно із п. 2 ст. 99
КАСУ, для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк позовної давності.

Керуючись п. 1 ст. 100 КАСУ вважаємо,
що позовні вимоги необхідно розглядати
тільки в обсязі зазначеної річної позовної давності.

Представник
третьої особи - Головного УПСЗН Харківської області - Дугіна Д.О. -
заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просила
відмовити в їх задоволенні на підставах аналогічних позиції відповідача УПСЗН
Вовчанського РДА.

Суд,
вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення
позовних вимог, встановивши наступні обставини.

ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, а також віднесена до
першої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до листа від 05
жовтня 2007 р. №3058 відповідачем, Управлінням праці та соціального захисту
населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області,
позивачу була нарахована щорічну компенсацію на оздоровлення в таких розмірах
згідно діявши на час виплат Постанови
Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та
Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 р. «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»:

· За 2004 рік - в червні 2004 року в сумі 26,70 грн.

· За 2005 рік - в жовтні 2005 року в сумі 120,00 грн.

· За 2006 рік - в квітні 2006 року в сумі 120,00 грн.

· За 2007 рік - в червні 2007 року в сумі 120,00 грн.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, віднесеним до 1 категорії, інвалідам І і ІІ групи щорічна допомога
на оздоровлення виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Згідно із ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно
до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії», виключно законами України визначається мінімальний розмір
заробітної плати.

Згідно
із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи
відповідача, що позивачу
правомірно виплачена щорічна допомога на оздоровлення, виходячи із розмірів, що
встановлені Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 р.
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 р.
«Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» суд вважає безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до п.6 ч.1
ст.92 Конституції України, виключно законами визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а ст.75 Конституції встановлено, що єдиним органом
законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада
України.
Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим
державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати
положення законів.

Зі
змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних
плат, законів України про Державний бюджет України, якими визначалися
мінімальні розміри заробітних плат, не вбачається будь-яких обмежень щодо
можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також
судом встановлено, що позивачка звернулася до суду з позовом 25 жовтня 2007
року, а дізналася про свої порушені права щодо встановлених законом виплат
починаючи з 2004 року.

Згідно
вимог ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений строк
звернення до адміністративного суду і відповідно до ч. 1 даної статті
адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною
2 зазначеної норми встановлено, що для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею
100 Кодексу адміністративного судочинства України визначені наслідки пропущення
строків звернення до адміністративного суду.

Відповідно
до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Крім
цього позивачем не було надано доказів поважності причин пропуску звернення до
суду згідно яких суд міг визнати причину пропуску такого строку поважною.

Таким
чином підлягає відмові у задоволенні адміністративного позову частина позовних
вимог позивачки, а саме прохання стягнути з відповідача недоотримані суми
одноразової допомоги на оздоровлення за 2004-2006 роки так як навіть щодо
належних виплат за 2006 рік позивачка дізналася вже в квітні 2006 року, а
звернулася до суду з позовом лише 25 жовтня 2007 року.

Статтею
76 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» були встановлені наступні
розміри мінімальної заробітної плати на відповідні періоди 2007 року, а саме:
400 гривень - з 01 січня по 31 березня 2007 року; 420 гривень - з 01 квітня по
30 червня 2007 року; 440 гривень - з 01 липня по 30 вересня 2007 року; 460
гривень - з 01 жовтня 2007 р.

Враховуючи що позивачка вже отримала 120
грн. в червні 2007 року з передбачених Законом 2100 грн. то їй належить виплатити
1980 гривень (2100,00 - 120,00 = 1980,00) недоотриманої суми одноразової
допомоги на оздоровлення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.
8-14, 71, 99, 160-164, 167, 186, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2
до Управління праці та соціального захисту населення Вовчанської районної
державної адміністрації, з участю третьої особи Головного управління праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної адміністрації, про стягнення недоотриманих сум
одноразової допомоги на оздоровлення задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Вовчанської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2
недоотриману суму одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі 1980 (однієї
тисячі дев'ятсот вісімдесят) грн. 00 коп.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з
дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або у строк встановлений ч.5 ст.186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків
для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова
суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова в повному обсязі виготовлена 24 грудня 2007
року.

Суддя А.В.
Зінченко