Справа № 4-1869/07
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого:

Харченко В.В.

Суддів:

Гончар Л.Я.

Васильченко Н.В.

Кравченко О.О.

Матолича С.В.

при секретарі : Деревенському І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну
справу за касаційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Хустської
міської ради на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 26
грудня 2003 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 27
травня 2004 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Хустської міської ради, за
участю третіх осіб, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень, -

в
с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернувся до суду з
позовом до Хустської міської ради про визнання недійсними рішень.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що він є належним
користувачем спірної земельної ділянки в м. Хуст на підставі рішення 35-ої
сесії І скликання № 710 від 21 березня 2002 року та договору оренди від 10.04.2002 року.

Однак відповідач в односторонньому порядку намагається позбавити його права
користування ділянкою і у зв'язку з цим рішенням № 35 3 сесії 2-го скликання від 19 червня 2002 року скасував рішення 35 сесії 1 скликання №
710 від 21 березня 2002 року.

Рішення №35 від 19 червня 2002 року позивач вважав
незаконним і просив його скасувати.

Крім того позивач зазначав, що про розгляді в суді іншої
справи, в 2002 році, де відповідачами були ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які перешкоджали
заявникові ОСОБА_5 користуватись спірною ділянкою, він дізнався, що існує
рішення 16-ої сесії 22-го скликання від 18 червня 1997 року "Про
закріплення у постійне користування земельної ділянки площею 0,012 для
обслуговування 4-х квартирного будинку АДРЕСА_1, на підставі якого ОСОБА_2,
ОСОБА_1 вважають себе користувачами земельної ділянки.

Це рішення ради заявник також вважав незаконним і просив
його скасувати.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Хустського районного суду від 26 грудня 2003
року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного
суду Закарпатської області від 27 травня 2004 року,
позов ОСОБА_5 задоволений.

У поданих касаційних скаргах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Хустська
міська рада, з посиланням на порушення судами норм матеріального і
процесуального права, просили скасувати оскаржувані судові рішення та
постановити нове, про відмову в задоволенні позову .

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Задовольняючи позов, судові інстанції виходили з того, що рішення Хустської міської ради від 18 червня
1997 року про закріплення у постійне
користування за третіми особами земельної ділянки розміром 0,012 га
по вул.. Корятовича у м. Хуст не було виконано, так як межі земельної
ділянки не встановлені в натурі і
міською радою не видавався Державний акт
на право постійного користування землею.

Зазначена
обставина і те, що на думку суду за
діючим на час прийняття спірного рішення
законодавством земля не надавалася громадянам у постійне користування для обслуговування жилого будинку , дала
змогу суду дійти висновку про незаконність рішення Хустської міської ради від
18 червня 1997 року.

Вказаний
висновок є юридично неспроможним та ґрунтується на неповному дослідженні
доказів по справі.

Так
судом не дана оцінка опису меж земельних
ділянок АДРЕСА_1, який
виготовлялася на підставі рішення Хустської міської ради від 29 листопада 2000 року про надання у
власність земельних ділянок третім особам
( а.с. 46), і який свідчить про
встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі і передачу її у спільну
власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1.

Крім
того, судами не застосовані приписи п.1 Перехідних положень до Земельного кодексу України 2002 року про те, що рішення про надання в користування земельних
ділянок, а також про вилучення земель, прийняті відповідними органами, але не
виконані на момент введення у дію цього
Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

Також
судом першої інстанції не з'ясовано, коли ОСОБА_5 дізнався про існування вказаного рішення
міської ради і чи не пропустив він строк, передбачений статтею 248-5 Цивільного процесуального кодексу України 1963 року (діючого на час розгляду справи) на
оскарження цього рішення.

Не дана оцінка тому, що спірна земля
перебуває в межах охоронної зони Центру електрозв'язку №6 і що рішенням Хустської міської ради від 27 червня 2002 року вона надана йому в довгострокову оренду .

З
урахуванням наведеного суд розглянув
питання про права і обов'язки особи, яку
не притягнув до участі в справі, що відповідно до п.5 ч.3 ст.227 ЦПК України є
обов'язковою підставою для скасування судового рішення і направлення справи на
новий розгляд.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст., ст.220, 221, 227, 230 КАС України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Хустської міської ради задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2003
року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 27 травня 2004
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді :