Справа № 2-а-1784/2008
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2008-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2008 р. Справа № 2-а-1784/08

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді: Кузьмишин Віталій Миколайович,

При секретарі судового засідання: Щур Юлії Володимирівні

За участю
представників сторін:

позивача :
Данилюка В.М.

відповідача
: Побережної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом:
Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до: Браїлівського сокоморсового заводу

про:
стягнення адміністративно - господарських санкцій у сумі 7100 грн. та 583,62
грн. пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів
у 2006 році,-

СУТЬ СПОРУ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов
позов Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до
Браїлівського сокоморсового заводу про стягнення адміністративно -
господарських санкцій у сумі 7100 грн. та 583,62 грн. пені за невиконання
нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2006 році.

Позов мотивовано тим, що відповідно
до ст. 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні”відповідачу встановлено норматив робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів у розмірі 4% від загальної чисельності працюючих, що
становить одне робоче місце. Відповідно до звіту про зайнятість інвалідів за
2006 р. відповідачем було створено
робоче місце для інваліда, але інвалід пропрпацював на ньому протягом 2006 року
лише 2 місяці.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив
суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази та
матеріали справи, суд,-

ВСТАНОВИВ :

Статтею 19 Закону України “Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні” встановлено норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4% від загальної чисельності
працюючих на підприємстві. Загальна чисельність працюючих на Браїлівському
сокоморсовому заводі становить 17 штатних одтиниць, тобто норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів становить 1 робоче місце. Відповідно до
звіту про зайнятість інвалідів за 2006 р. відповідачем було створено робоче місце для інваліда та
прийнято на нього інваліда ІІ-ї групи ОСОБА_1., але у 2006 році той фактично
пропрацював лише 2 місяці. Тому, при обрахуванні середньооблікової чисельності
працівників, яким встановлена інвалідність, у 2006 році вона становить 0 (2/12)
осіб.

З огляду на вищевикладене, відповідач повинен був
самостійно нарахувати і сплатити Вінницькому обласному відділенню Фонду
соціального захисту інвалідів до 15 квітня 2007 р. кошти, у розмірі середньої
річної зарплати за 2006 рік за кожне робоче місце не зайняте інвалідом. Вказані
обставина, тобто несвоєчасна сплата адміністративно-господарських санкцій,
тягне за собою нарахування пені.

30 липня 2007 року позивачем на адресу Відповідача
надіслано повідомлення про порушення термінів сплати адміністративно-господарських
санкцій та пені станом на 30.07.2007р. Від відповідача ні відповіді, ні певного
реагування, тобто оплати сум зазначених в повідомленні, не надійшло.

Враховуючи те, що у добровільному порядку відповідач
адміністративно-господарські санкцій та пені не сплатив, борг підлягає стягненню у судовому порядку.

Згідно ст. 19 Закону України “Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні”, із змінами внесеними станом на 03.05.2007 р.,
для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій, громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі
чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового
складу за рік.

Як вбачається з рядка 02 Звіту Форми 10 ПІ чисельність
працюючих інвалідів штатних працівників обчислюється відповідно до п.3
Інструкції із статистики кількості працівників, затвердженої Наказом
Держкомстату України від 28.09.2005 року № 286
та Інструкції щодо заповнення форми ПІ поштова - річна “Звіт про зайнятість та працевлаштування
інвалідів”, затвердженої Наказом Мінпраці України від 10.02.2007року №42,
шляхом підсумування середньооблікової чисельності працівників за
всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного
місяця включно та діленням одержаної суми на кількість місяців за період з
початку року.

Відповідно до вищевказаних норм, Відповідачу встановлено
норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів 1 робоче місце.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України “Про
організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів”від 03.05.1995
року №314, на підприємства покладено
обов'язок розробляти заходи щодо створення робочих місць для інвалідів,
включати їх до колективного договору, інформувати центри зайнятості, місцеві
органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту
інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

В силу п. 3 вищевказаної Постанови, робоче місце
інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам
робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною
комісією підприємства за участю представника МСЕК, органів
Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію
шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

В судовому засіданні було встановлено, що Відповідач не
повністю виконав вимоги вищевказаних Закону та Постанови, а саме: не звертався до місцевого управління праці та
соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів
з інформацією про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Відповідно до ст.20 Закону України “Про основи
соціальної захищеності інвалідів в Україні”, підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства, організації громадських
організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують найману
працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19
цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального
захисту інвалідів
адміністративно-господарські
санкції, сума яких визначається в
розмірі середньої річної
заробітної плати на відповідному підприємстві,
установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не
зайняте інвалідом.

Відповідно до ч.4 ст.20 цього Закону
адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами, організаціями, і т.д. самостійно в строк до 15
квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу,
встановленого ст.19 цього Закону, тобто невиконання нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Згідно розрахунку
заборгованості по платежу, строк сплати платежу Відповідачем адміністративно -
господарських санкцій закінчився 15.04.2007 р.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських
санкцій тягне за собою нарахування
пені, яка обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно п.3.5. Наказу Мінпраці від 15.05.2007 р. №223, у випадку коли строк сплати збігається
з вихідним днем, то останнім днем граничного строку сплати вважається перший
робочий день після вихідного дня, а пеня нараховується починаючи з другого
робочого дня після вихідного дня. Таким чином, відділення Фонду соціального
захисту інвалідів отримав право нарахувати пеню з 16.04.2007 р.

Оскільки,
Відповідач до 15 квітня 2007 р. не сплатив Вінницькому обласному відділенню Фонду соціального
захисту інвалідів коштів у розмірі середньої річної зарплати за 2006 рік за
кожне робоче місце не зайняте інвалідом, що складає 7100,00 грн., йому
нарахована пеня у розмірі 583,62 грн.

Судом встановлено, що у добровільному порядку Відповідач
адміністративно-господарські санкцій та пені не сплатив.

Фонд соціального захисту інвалідів, відповідно до
Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою КМУ
від 26 вересня 2002 року №1434, із внесеними змінами від 15.11.2006 року
№1602, є урядовим органом державного
управління, який діє у складі Міністерства та підпорядковується йому.
Відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за своєчасним
перерахуванням сум адміністративно
- господарських санкцій,
що надходять від підприємств, установ і організацій за недодержання ними
нормативів робочих місць працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ЗУ “Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні”, на виконання своїх повноважень Фонд звернувся до суду
щодо стягнення вказаних коштів.

Відповідно до ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування,
їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується
на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи, що на день розгляду справи відповідач
доказів в спростування позовних вимог
не надав, боргу не сплатив, суд
дійшов висновку, що
позов є обґрунтованим, а
тому підлягає задоволенню у
повному обсязі.

Виходячи з положень ст. 94 КАС України, у справах, в
яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем -фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 70, 71, 79, 86, 94, 112, 136, 158,
163, 167, 254, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов
задовольнити повністю.

Стягнути
з Браїловського сокоморсового заводу (смт. Браїлів, вул. Чайковського, 10,
Жмеринський р-н, Вінницька обл. 23130; банківські реквізити: р/р 8014
“Приватбанк”, МФО 302689, ) на користь Вінницького обласного
відділення Фонду соціального захисту інвалідів 7100 грн. адміністративно
-господарських санкцій та 583,62 грн. пені.

Судові
витрати віднести на рахунок Державного бюджету України.

Копію
постанови направити сторонам по справі.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може
бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому
апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала
суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова
у повному обсязі виготовлена11 лютого 2008 року

Суддя
Кузьмишин Віталій
Миколайович