Справа № К-450/07
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2008-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Фадєєвої Н.М., Бим М.Є.,
Кравченко О.О., Леонтович К.Г., Шкляр Л.Т.

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційними скаргами
Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та
заступника прокурора Приморського району м. Одеси на постанову господарського
суду Одеської області від 23 жовтня 2006 року та ухвалу Одеського апеляційного
господарського суду від 12 грудня 2006 року у справі №31/295-06-8457А за
позовом заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в
особі Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ТОВ
“Невада” про стягнення суми, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2006 року заступник прокурора Приморського району м. Одеси в
інтересах держави в особі Одеського обласного відділення Фонду соціального
захисту інвалідів звернувся в суд з позовом до ТОВ “Невада”, в якому просив
стягнути з відповідача 22531,25грн. адміністративно-господарських санкцій за
невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2005 році
та пеню у розмірі 770,57грн.

Постановою господарського суду Одеської області від 23 жовтня 2006 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12
грудня 2006 року, в задоволенні позову відмовлено.

_________________________________________________________________________________________________________________

Справа № К-450/07 К-554/07
Доповідач: Леонтович К.Г.

Не погоджуючись
з ухваленими по справі рішеннями Одеське обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів та заступник прокурора Приморського району м. Одеси
звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в
яких просять скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами
норм матеріального права.

В письмових
запереченнях на касаційні скарги ТОВ “Невада” просить залишити касаційні скарги
Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та
заступника прокурора Приморського району м. Одеси без задоволення, а постанову
господарського суду Одеської області від 23 жовтня 2006 року та ухвалу
Одеського апеляційного господарського суду від 12 грудня 2006 року без змін.

Касаційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ст.19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”
для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми
власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової
чисельності штатних працівників облікового складу за рік.

Статтею 20
Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”
передбачено, що підприємства (об'єднання), установи і організації, крім тих, що
повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів,
незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих
інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою
статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі
середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні),
в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Згідно п. 1 та 2
Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1995 р. N 314
робоче місце інваліда - це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на
підприємстві (об'єднанні), в установі та організації (далі - підприємство)
незалежно від форм власності та господарювання, де створено необхідні умови для
праці інваліда.

Робочим місцем
інваліда може бути:

звичайне робоче
місце, якщо за умовами праці та з урахуванням фізичних можливостей інваліда
воно може бути використано для його працевлаштування;

спеціалізоване
робоче місце інваліда - робоче місце, обладнане спеціальним технічним
оснащенням, пристосуваннями і пристроями для праці інваліда залежно від
анатомічних дефектів чи нозологічних форм захворювання та з урахуванням
рекомендації медико-соціальної експертної комісії (МСЕК), професійних навичок і
знань інваліда. Це робоче місце може бути створено як на виробництві, так і
вдома.

Згідно п. 3 та 5
Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів
робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим
вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване
спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів
Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію
шляхом працевлаштування на ньому інваліда. Підприємства розробляють заходи щодо
створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору,
інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та
відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування)
робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Як встановлено
судами попередніх інстанцій, середньооблікова чисельність штатних працівників
за 2005 рік у ТОВ “Невада” склала 304 особи. У відповідності з зазначеним вище
нормативом місць відповідач повинен був створити 12 робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Фактично в 2005
році на підприємстві працювали інваліди: ОСОБА_1 - 2 міс.; ОСОБА_2 - 12 міс.;
ОСОБА_3. - 9 міс.; ОСОБА_4 - 2; ОСОБА_5 - 12 міс; ОСОБА_6 - 11 міс.; ОСОБА_7. -
1 міс.; ОСОБА_8. - 2 міс.; ОСОБА_9 - 12 міс; ОСОБА_10 - 6 міс; ОСОБА_11. - 3
міс.; ОСОБА_12 - 7 міс.

Згідно п.1.2.
Інструкції щодо заповнення державної статистичної звітності за формами №3-ПН
“Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в
працівниках” і №4-ПН “Звіт про вивільнення працівників” затвердженої наказом
Державного комітету статистики України від 6 липня 1998 р. N 244 підприємства,
установи і організації (надалі - підприємства), розташовані на території
відповідного регіону, незалежно від форм власності і господарювання та відомчої
підпорядкованості, щомісячно в повному обсязі подають державній службі
зайнятості інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) за
формою №3-ПН “Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та
потребу в працівниках”.

Судами
попередніх інстанцій встановлено, що відповідач подавав до Центру зайнятості
Приморського району м. Одеси та Одеського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів передбачені законом звіти про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках.

Отже, суди
попередніх інстанцій дійшли до вірного висновку, що відповідач вчинив всі
передбачені чинним на момент виникнення спору законодавством заходи спрямовані
на працевлаштування інвалідів на своєму підприємстві та виконав передбачений
ст.19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”
норматив.

Згідно ч.3
ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу
і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до
ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального
права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів
вважає, що доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке
призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням
викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесено законні і
обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись
ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційні скарги
Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та заступника
прокурора Приморського району м. Одеси - відхилити.

Постанову
господарського суду Одеської області від 23 жовтня 2006 року та ухвалу
Одеського апеляційного господарського суду від 12 грудня 2006 року - залишити
без змін.

Ухвала остаточна
і оскарженню не підлягає.

Судді: