Справа № 22а-0895/2008
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 0895/08
суддя у 1-ій інстанції -
Ю.М. (справа № 2а-141-08)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю.,

суддів -
Уханенка С.А. Стежко В.А.

при секретарі -
Хапатько О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення в м.Павлограді
Павлоградської міської ради Дніпропетровської області

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області
від 12 липня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення в м. Павлограді Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області про стягнення
коштів на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2007 року позивач звернувся
до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту
населення в м. Павлограді про стягнення коштів на оздоровлення за період з 2003 року
по 2006 рік у сумі 6030 грн.

У судовому засіданні позивачем були уточнені позовні вимоги. ОСОБА_1 просив
стягнути з відповідача на його користь несплачену суму на оздоровлення за період з 2003 року по 2006 рік у розмірі 4
669 грн. 50 коп. у зв'язку з тим, що він ще є інвалідом третьої групи та
відповідно до ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року, йому були передбачені щорічні виплати на
оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду від 12 липня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. З управління праці та соціального захисту
населення в м. Павлограді на користь ОСОБА_1 стягнуто невиплачену суму щорічної допомоги
на оздоровлення в розмірі 3 159 грн. 50 коп. за період часу 2003-2005 рік, а за
2006 рік - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову районного суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального
права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних
вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а
також правильність застосування судом
норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а постанову суду змінити виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником ліквідації аварії на
ЧАЕС першої категорії та інвалідом
третьої групи і перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального захисту населення в м. Павлограді. За період з
2003 року по 2005 роки позивачу було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення
у розмірі 21 грн. 50 коп. за кожен рік
(а.с. 15), а у 2006 році - 90 гривень.

Судом
правильно було встановлено, що відповідно до ст.48 Закону України „Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 року, щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам третьої категорії виплачується
у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати ( абзац 7 частини 4 ст. 28
Закону №796-Х1І).

Суд вірно встановив пріоритетність
законів над урядовими нормативно-правовими актами, при вирішенні даного спору
необхідно застосовувати саме норми Закону, а не постанови Кабінету Міністрів.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 1 Закону України "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2003 рік" від 26.12.2002 р. № 372-IV (далі - Закон № 372-ІV) розмір мінімальної
заробітної плати встановлений з 1 січня 2003 року у розмірі 185 грн. на місяць,
з 1 грудня 2003 року - 205 грн.

Згідно зі ст. 89 Закону України "Про Держаний бюджет України на 2004
рік" розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 вересня 2004
року - 237 гривень на місяць.

Відповідно до ст. 83 Закону України "Про Держаний бюджет України на
2005 розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2005 року у
розмірі 262 гривні на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290 гривень на місяць.

Зі змісту вимог законів України про
державний бюджет України на 2003, 2004, 2005 роки не вбачається будь-яких обмежень
щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми статті 48 Закону № 796-ХИ, на що вірно в своєму рішенні
вказував суд першої інстанції.

Крім того, встановлений ще в 1996 році постановою КМУ № 836 розмір щорічної
допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає
розміру, встановленому іншими законами України.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону №796- II, Управління праці та
соціального захисту населення в місті Павлограді повинно виплатити позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення за 2003-2005 роки, виходячи із суми
мінімальної заробітної плати на момент виникнення права на виплату.

З урахуванням викладеного, розрахунок сум наступний:

виплата за 2003 рік повинна встановити:
185 ( серпень) x 4 - 21,50 = 718,50 грн.

виплата за 2004 рік повинна становити:
205 (липень) x 4 - 21,50 =
798,50 грн.

виплата за 2005 рік повинна становити:
290 (травень) x 4 - 21,50 =
1138,50 грн.

а всього = 2655,50 грн.

Таким чином, судом першої інстанції помилково було взято до розрахунків
інший розмір мінімальної заробітної плати у відповідний період проведення
виплат позивачу (а.с.15).

Судом обґрунтовано було відмовлено в стягненні з відповідача на користь
позивача несплаченої суми на
оздоровлення за 2006 рік у розмірі 1600 гривень, оскільки дію абзацу 5 частини 4 ст.48 Закону
України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" зупинено на 2006рік, в частині виплати компенсацій
і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, згідно із
Законом України „ Про державний бюджет України на 2006рік".

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити
частково, а постанову суду змінити в частині стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_1 несплаченої суми на оздоровлення
за 2003 - 2005 роки.

Крім того, необхідно скасувати і постанову в частині стягнення 1,50 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення, оскільки нормами КАС такі витрати
не передбачені.

Керуючись ст. ст. 202 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення в м. Павлограді Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
12 липня 2007 року в частині стягнення
суми на оздоровлення позивача змінити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення в м. Павлограді
Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1
несплачену суму на оздоровлення за 2003 рік
- 718,50 грн., за 2004 рік - 798,50 грн.,
за 2005 рік - 1138,50 грн., а
всього - 2655,50 грн.

Постанову суду в частині стягнення 1,50 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення - скасувати.

Постанову в частині відмови в задоволені позову про стягнення з відповідача
на користь позивача суми на оздоровлення за 2006 рік - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту набрання
законної сили.

Судді: