Справа № К-35898/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2007-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищог
о адміністративного суду Укр
аїни у складі:

Головуючого - судді Фадєє
вої Н.М.
Суддів - Бим М.Є., Васи
льченко Н.В., Гордійчук М.П.,
Леонтович К.Г., Шкляр Л.Т.

розглянувши у поперед
ньому розгляді касаційну ск
аргу Луганського обласного в
ідділення ФСЗІ на постанову
господарського суду Лугансь
кої області від 07.07.2006р. та ухвал
у Луганського апеляційного г
осподарського суду від 20.11.2006р. у
справі за позовом Лугансько
го обласного відділення ФСЗІ
до Приватного охоронного ви
робничо-комерційного підпри
ємства «Сапсан» про стягненн
я коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Справа №К-35898/06
Доповідач Фадєєва Н.М.
Луганське обласне відділ
ення Фонду соціального захис
ту інвалідів звернулось до г
осподарського суду з позовом
до Приватного охоронного ви
робничо-комерційного підпри
ємства «Сапсан» про стягненн
я з відповідача 6 942 грн. 86 коп. не
сплачених штрафних санкцій з
а незайняті інвалідами робо
чі місця у 2004р.
Постановою господарського
суду Луганської області від
07.07.2006р. відмовлено в задоволенн
і позовних вимог.
Ухвалою Луганського апеля
ційного господарського суду
від 20.11.2006р. апеляційна скарга з
алишена без задоволення, а по
станова господарського суду
Луганської області від 07.07.06р.
без змін.
Не погоджуючись з вище
зазначеними судовими рішенн
ями, Луганське обласне відді
лення ФСЗІ звернулось з каса
ційною скаргою до Вищого адм
іністративного суду України
, у якій просить скасувати вищ
езазначені судові рішення, у
хвалити нове судове рішення,
яким задовольнити позовні в
имоги, посилаючись на поруше
ння норм матеріального та пр
оцесуального права.
Касаційна скарга не підля
гає задоволенню з наступних
підстав.
Відповідно до ст.ст. 19, 20 З
акону України "Про основи соц
іальної захищеності інвалід
ів в Україні" від 21.03.91 № 875-ХІІ (в ре
дакції від 05.07.01, чинній на
момент виникнення спірних п
равовідносин), п. 8 Постанови К
МУ від 03.05.95 № 314 "Про організацію р
обочих місць для працевлашту
вання інвалідів" для підприє
мств об'єднань), установ і орга
нізацій незалежно від форм в
ласності і господарювання вс
тановлюється норматив робоч
их місць для забезпечення пр
ацевлаштування інвалідів ро
змірі чотирьох відсотків від
загальної чисельності працю
ючих, а якщо працює від 15 до 25 чо
ловік - у кількості одного роб
очого місця. При цьому, підпри
ємства (об'єднання), станови о
рганізації незалежно від фо
рм власності і господарюва
ння, де кількість працюючих
інвалідів менша, ніж установ
лено вищенаведеним норматив
ом щороку сплачують відповід
ним відділенням Фонду соціал
ьного захисту інвалідів штра
фні санкції, сума яких визнач
ається у розмірі середньої р
ічної заробітної плати на ві
дповідному підприємстві (в о
б'єднанні), установі, організа
ції за кожне робоче місце, не з
айняте інвалідом.
На 2004 рік відповід
ачеві визначено норматив
робочих місць для праце
влаштування інвалідів у кіль
кості 2 чоловік.
З наявного в матеріалах
справи звіту відповідача пр
о зайнятість та працевлашт
ування інвалідів по формі 10-П
І (річна) за 2004 рік вбачається, щ
о середньооблікова чисельні
сть штатних працівників облі
кового складу становить 42 ч
оловіка. Фактично на підприє
мстві відповідача не було пр
ацевлаштовано жодного інвал
іда, що дає підстави стверджу
вати про фактичну відсутніст
ь необхідного нормативу.
Судова колегія вважає, щ
о з 01.08.01 підприємство зобов'яза
но самостійно визначати норм
атив відповідно до Закону № 875
(в новій редакції) та виконува
ти вимоги цього Закону по ств
оренню робочих місць та їх ат
естації.
Судова колегія враховує
положення чинного законодав
ства України в їх системном
у взаємозв'язку, зокрема, такі
:
- пунктом 3 Положення
про робоче місце інва
ліда і про порядок праце
влаштування інвалідів пер
едбачено, що робоче місце
інваліда вважається створ
еним, якщо воно відповідає вс
тановленим вимогам робочого
місця для інвалідів відпові
дної нозології, атестоване
спеціальною комісією під
приємства за участю предст
авників медико-соціальної ек
спертної комісії, органів Де
ржнаглядохоронпраці,
гро
мадських організацій інвалі
дів, і введено в дію шляхом пра
цевлаштування на ньому інвал
іда;
- у частині першій
статті 17 Закону № 875 визначено
, що з метою реалізації творч
их і виробничих здібностей і
нвалідів та з урахуванням ін
дивідуальних програм реабіл
ітації їм забезпечується пр
аво працювати на підприємст
вах (об'єднаннях), в установах
і організаціях із звичайним
и умовами праці, в цехах і на д
ільницях, де
застосовуєть
ся праця інвалідів, а також за
йматися індивідуальною та ін
шою трудовою діяльністю, яка
не заборонена законом;
- згідно з частинами д
ругою та третьою статті 18 Зако
ну № 875 підбір робочого місця з
дійснюється переважно на під
приємстві, де настала інвалі
дність, з урахуванням побажа
нь інваліда, наявних у нього п
рофесійних навичок і знань, а
також рекомендацій медико-с
оціальної експертизи. Під
приємства (об'єднання), уста
нови і організації (незале
жно від форм власності і госп
одарювання), які використову
ють працю інвалідів,
зобов
'язані створювати для них умо
ви праці з урахуванням індив
ідуальних програм реабіліта
ції і забезпечувати інш
і соціально-економічні гаран
тії, передбачені чинним зако
нодавством;
- відповідно до ч
астини першої статті 12 За
кону "Про охорону праці"
підприємства, які використо
вують працю інвалідів, зобов
'язані створювати для них умо
ви праці з урахуванням ре
комендацій медико-соціальн
ої експертної комісії та

індивідуальних програм реаб
ілітації, вживати додаткових
заходів безпеки праці, які ві
дповідають специфічним особ
ливостям цієї категорії прац
івників;
- у пункті 14 Пол
оження про робоче місце
інваліда і про порядок пр
ацевлаштування інвалідів ви
значено, що підприємства
створюють для інвалідів умо
ви праці з урахуванням індив
ідуальних програм реабіліта
ції;
міської, районної у міс
ті ради, на території якого пр
оживає інвалід. Копія програ
ми надсилається також підп
риємству, установі, організа
ції, яка зобов'язана надавати
соціальну допомогу і здійсн
ювати реабілітацію інваліда
".
Як вбачається з матеріа
лів справи, органами державн
ої служби зайнятості, органа
ми Мінсоцзахисту, місцевими
радами народних депутатів, г
ромадськими організаціями і
нвалідів у 2004 році не направле
но на підприємство відповіда
ча для працевлаштування жодн
ого інваліда, оскільки відпо
відач належним чином не інф
ормував ці органи про наявні
сть, створення (пристосуванн
я) робочих місць для інвалі
дів, звіти за формою 3-ПН відпо
відач надавав до місцевого ц
ентру зайнятості не зазначаю
чи вакантні посади. Відповід
ач протягом 2004 року не звертав
ся до місцевого центру зайня
тості з пропозиціями щодо на
явності робочих місць.
Нормами чинного законо
давства щодо соціальної захи
щеності інвалідів в Україні
на підприємства покладено об
ов'язок по забезпеченню певн
ої кількості робочих місць д
ля працевлаштування інвалід
ів, а не обов'язок їх працевлаш
тування.
Обов'язок підприємства
щодо створення робочих місц
ь для інвалідів не супроводж
ується його обов'язком займа
тись пошуком інвалідів для п
рацевлаштування.
Створення підприємством
для інвалідів умов праці з ур
ахуванням індивідуальних пр
ограм реабілітації неможлив
е без наявності інваліда, пош
уком якого зобов'язані займа
тись органи та організації, в
изначені у ч. 1 ст. 18 Закону.
Матеріали справи свідча
ть про не виконання відповід
ачем обов'язку, передбачено
го нормами чинного законодав
ства щодо соціальної захищен
ості інвалідів Україні, по за
безпеченню певної кількості
робочих місць для працевлаш
тування інвалідів. Відповіда
чем не вжито передбачені чин
ним законодавством заходи по
забезпеченню працевлаштува
ння інвалідів: відповідач не
довів суду, що у 2004 році підпри
ємством розроблялись всі нео
бхідні заходи по створенню р
обочих місць для інвалідів, в
носились в колективний догов
ір; підприємство не інформув
ало центр зайнятості, місцев
ий орган соціального захисту
населення та відділення Фон
ду соціального захисту інвал
ідів про наявність вільних р
обочих місць для працевлашту
вання інвалідів. Тобто доказ
ів того, що відповідні робочі
місця для інвалідів створен
і суду не надано.
Даний факт свідчить про
те, що відповідачем неналежн
им чином виконані обов'язки щ
одо виконання нормативу по с
творенню робочих місць для і
нвалідів та інформування від
повідних державних органів д
ля здійснення працевлаштува
ння інвалідів, але судом перш
ої інстанції з урахуванням в
имог ст. 250 Господарського Код
ексу України правомірно визн
ано необґрунтованими вимоги
про застосування відповідал
ьності за недотримання норма
тиву.
Дана позиція суду відп
овідає вимогам законодавств
а, оскільки до спірних правов
ідносин сторін підлягає заст
осуванню стаття 250 Господарсь
кого Кодексу України з огляд
у на наступне.
До 01.01.2004 строків застосу
вання штрафних санкцій не бу
ло з 1 січня 2004 року набрав чинн
ості Господарський кодекс Ук
раїни. Пунктом 4 р. 9 Прик
інцевих положень Господа
рського кодексу України в
становлено, що Господарсь
кий кодекс України застосов
ується до господарських від
носин, які виникли після наб
рання чинності його положенн
ями відповідно до цього розд
ілу. До господарських відно
син, що виникли до набрання
чинності відповідними полож
еннями Господарського кодек
су України, зазначені положе
ння застосовуються щодо тих
прав і обов'язків, які продов
жують існувати або вин
икли після набрання чинност
і цими положеннями.
Відповідно статті 238 Гос
подарського кодексу України
за порушення встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської ді
яльності до суб'єктів господ
арювання можуть бути застосо
вані уповноваженими органам
и державної влади або органа
ми місцевого самоврядування
адміністративно-господарсь
кі санкції, тобто заходи орга
нізаційно - правового або май
нового характеру, спрямовані
на припинення правопорушенн
я суб»єкта господарювання та
ліквідацію його наслідків.

Згідно до статті 250 ГПК адмі
ністративно - господарські с
анкції можуть бути застосова
ні до суб»єкта господарюванн
я протягом шести місяців з дн
я виявлення порушення, але не
пізніше як через один рік з д
ня порушення цим суб»єктом в
становлених законодавчими а
ктами правил здійснення госп
одарської діяльності, крім в
ипадків, передбачених законо
м.
Позивач звернувся до суду
17.05.2006р. з вимогою про стягнення
6 942 грн. 86 коп. несплачених штраф
них санкцій за нестоворення
робочих місць для працевлашт
ування інвалідів за 2004р., тобто
після сплинення річного стр
оку, встановленого нормами с
т.. 250 ГПК України.
Таким чином, суд дійшов вірн
ого висновку, що адміністрат
ивно-господарська санкція до
відповідача не може бути зас
тосована і правомірно відмо
вив у задоволенні позовних в
имог.
Відповідно до ст. 224 Кодек
су адміністративного судочи
нства України суд касаційної
інстанції залишає касаційну
скаргу без задоволення, а суд
ові рішення без змін, якщо в
изнає, що суди першої та апеля
ційної інстанцій не допустил
и порушень норм матеріальног
о і процесуального права при
ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 221, 224, 231 К
одексу адміністративного су
дочинства України, колегія с
уддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Луга
нського обласного відділенн
я ФСЗІ залишити без задоволе
ння, а постанову господарськ
ого суду Луганської області
від 07.07.2006р. та ухвалу Луганськог
о апеляційного господарсько
го суду від 20.11.2006р. без змін
Ухвала набирає чинн
ості з моменту проголошенн
я і оскарженню не підлягає.

Судді :