Справа № 22-а-1149/2007
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2007-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Бірук В.О. Справа № 22-а-1149/07
районний суд Рівненської області ряд. стат. звіту № 21
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
липня 2007 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду
в складі :

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів - Носа С.П., Пліша М.А.

при секретарі - Рахмановій
Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1на постанову Радивилівського районного суду Рівненської області
від 03 квітня 2007 року у справі за його позовом до управління Пенсійного фонду
України у Радивилівському районі Рівненської області про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з
позовом, у якому просив зобов'язати управління Пенсійного фонду України у
Радивилівському районі Рівненської області призначити йому пенсію за віком на
пільгових умовах як працівнику, що був зайнятий на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, з часу первинного звернення у травні 2006 року.

Оскаржуваною постановою Радивилівського районного суду
Рівненської області від 03 квітня 2007 року у задоволенні вказаного позову
відмовлено за безпідставністю.

У поданій апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1. просить
зазначену постанову скасувати і ухвалити нову, якою повністю задоволити його
позовні вимоги, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та невідповідність його висновків обставинам справи. Вимоги
за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що він більше встановленого строку
повний робочий день працював на посаді машиніста по обслуговуванню
аміачно-холодильної установки на пункті охолодження молока, яка відноситься до
Списку № 2 робіт із шкідливими та важкими умовами праці та відповідає
передбаченим п.”б” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” вимогам до
осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Вважає, що
відсутність атестації робочих місць на СВК “Маяк” не може бути підставою для
відмови у призначенні йому пільгової пенсії та вказує, що суд, при вирішенні
спору, невірно застосував норми ст. 100 Закону України “Про пенсійне
забезпечення”.

Під час апеляційного розгляду справи апелянт та його
представник повністю підтримали вимоги за апеляційною скаргою і надали суду
пояснення відповідно до її змісту.

Представники відповідача у судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1. заперечили, оскільки вважають її безпідставною, а оскаржуване
рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників
судового розгляду, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги у
їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга
підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Згідно п.”б” ч.1 ст. 13 Закону України “Про пенсійне
забезпечення” на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від
місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці - за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки після досягнення 55
років і при стажі роботи не менше 25 років, з яких не менше 12 років 6 місяців
на зазначених роботах.

Колегією суддів безспірно встановлено,
що позивач ОСОБА_1. безперервно у період з вересня 1977 року до 11 березня 1995
року працював машиністом з обслуговування аміачно-холодильної установки в
сільськогосподарському виробничому кооперативі “Маяк”, що, зокрема,
підтверджується записами у його трудовій книжці (а.с. 7-10), яка є основним
документом про трудову діяльність працівника. Згідно довідки вказаного
кооперативу за № 620 від 24.06.2005 року ОСОБА_1. був зайнятий на відповідних
роботах повний робочий день та іншої роботи у цей час не виконував.

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2
виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що
дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 р., при
визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п.п. “а”, ”б”
ч.1 ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” застосовуються Списки, що
чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах або за професіями, незалежно від дати
внесення цієї посади чи професії до Списків (приклад вірного застосування
даного положення наводиться у додатку № 1 до Порядку).

Позивач ОСОБА_1. працював на СВК “Маяк” включно до березня
1995 року, тобто у період дії постанови Кабінету Міністрів України № 162 від
11.03.1994 р. “Про затвердження Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових
умовах“, яка втратила чинність лише у 2003 році на підставі постанови Кабінету
Міністрів України № 36 від 16.01.2003 р.

Вказаною постановою № 162 від 11.03.1994
р. під індексом 341 робота машиніста холодильних установок, що
обслуговують аміачно-холодильні установки, віднесена до Списку № 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, а
тому весь період роботи ОСОБА_1. за цією роботою на СВК “Маяк” слід зарахувати
до пільгового стажу.

Крім того, вже згаданою постановою
Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 р., яка була чинною на час
звернення позивача до пенсійних органів за призначенням пенсії відповідно до
п.”б” ч.1 ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, та є чинною на
даний час, робота машиніста холодильних установок, що обслуговують
аміачно-холодильні установки, також віднесена до Списку № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників, який надає право на пенсію за віком на пільгових
умовах.

Згідно п.п.4; 4.5 Порядку проведення атестації робочих
місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від
01.08.92 N 442, яка набула чинності з 21 серпня 1992 року, атестація робочих
місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором,
але не рідше одного разу на 5 років. Якщо ж атестація з 21.08.1992 р. не
проводилася, чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997
р., право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період
роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації
до 21.08.1992 р. включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення
атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо
за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 р., право на
пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

З матеріалів справи вбачається, що у
період роботи позивача ОСОБА_1. атестація на СВК “Маяк” не проводилася, однак
його трудовий пільговий стаж відповідно до вимог вказаної норми станом на 21
серпня 1992 року становив понад 14 років, тобто більше передбаченого п.”б” ч.1
ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” стажу роботи із шкідливими і
важкими умовами праці відповідно до Списку № 2, визначеного законодавцем
тривалістю у 12 років 6місяців.

Крім того, відсутність атестації робочих
місць на СВК “Маяк”, на думку колегії суддів, не може бути підставою для
відмови у реалізації позивачем свого законного права на пенсію за віком на
пільгових умовах, оскільки її непроведення мало місце не з його вини як
працівника, а виключно з вини адміністрації вказаного підприємства, яке в силу
вимог п.4 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 01.08.1992 р. “Про
Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці” було зобов'язане
здійснити її проведення, а також відповідних компетентних органів державної
виконавчої влади, на яких законом покладено функції з контролю за її
організацією та проведенням.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів
приходить до переконання, що управління Пенсійного фонду України у
Радивилівському районі Рівненської області як суб'єкт владних повноважень,
відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах
відповідно до п.”б” ч.1 ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” з
підстав невіднесення виконуваної ним на СВК “Маяк” роботи до Списку № 2, діяло не на підставах, що передбачені Конституцією і
чинними законами України, тобто неправомірно, а тому позовні вимоги у даній
справі про зобов'язання призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах
як працівнику, що був зайнятий на роботах із шкідливими і важкими умовами праці
з часу його первинного звернення у травні 2006 року підлягають задоволенню в
повному обсязі.

При вирішенні даного публічно-правового
спору судом першої інстанції помилкового застосовано положення ст. 100 Закону
України “Про пенсійне забезпечення”, якою врегульовано порядок призначення
пенсії за віком особам, які працювали до введення в дію цього Закону, тобто до
01 січня 1992 року, на роботах із шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених раніше діючим законодавством, оскільки позивач у справі
продовжував працювати на посаді машиніста з обслуговування аміачно-холодильних
установок СВК “Маяк” й після набрання чинності вказаним законом, у період, коли
відповідна робота була віднесена до Списку № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці постановою Кабінету
Міністрів України №162 від 11.03.1994 р., а не раніше діючим законодавством, як
встановлено вказаною нормою.

Крім того, слід вважати безпідставним покликання
суду першої інстанції на “Список № 2 производств, цехов, профессий и должностей
на подземних работах, на работах с вредними условиями труда и в горячих цехах,
работа в которих дает право на государственную пенсию на льготних условиях и в
льготних размерах”, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від
22.08.1956 р. який втратив чинність з прийняттям постанови Кабінету Міністрів
СРСР № 10 від 26.01.1991 р., тобто до звільнення позивача ОСОБА_1. з роботи на
СВК “Маяк” у 1995 році, що виключає можливість його застосування до спірних
правовідносин в силу вимог вже згаданого п.3 Порядку застосування Списків № 1
та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005
р.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до
висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам
справи та порушення ним норм матеріального права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з
прийняттям нової, якою позовні вимоги ОСОБА_1. слід задоволити повністю.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, п.п.3, 4 202, 205, 207 КАС України, колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Постанову Радивилівського районного суду Рівненської
області від 03 квітня 2007 року у справі за його позовом до управління
Пенсійного фонду України у Радивилівському районі Рівненської області про
визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання призначити пенсію на
пільгових умовах скасувати і прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1.
задовольнити повністю.

Визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду
України у Радивилівському районі Рівненської області щодо призначення ОСОБА_1
пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язати відповідача призначити йому
пенсію відповідно до п.”б” ч.1 ст.13 Закону
України “Про пенсійне забезпечення” з дня його звернення до пенсійних
органів за її призначенням у травні 2006 року
(згідно ч.1 ст. 83 Закону України “Про пенсійне забезпечення”).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
І.Я.Олендер

Судді
М.А.Пліш

С.П.Нос