Справа № 22-а-3754/2007
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2007-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст. Сливка М.І. Справа
№ 22-а-3754/07
Іршавський районний суд Закарпатської обл. (№ 2а-47/07) Рядок
статзвіту № 21
Доповідач: Шавель Р.М.
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2007 року м.Львів
Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого - судді Шавеля Р.М.,
суддів Олендера
при секретарі - Соколовській А.С.,
з участю осіб, які взяли участь у справі:
позивача: - ОСОБА_1.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської обл. на постанову
Іршавського районного суду Закарпатської області від 09.07.2007р. у справі за
позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі
Закарпатської області, третя особа Сільськогосподарське товариство із обмеженою
відповідальністю /СТзОВ/ «Берегиня», про визнання незаконними дій по призначенню
пенсії за вислугу років, -
в с т а н о в и л а:
14.06.2007р. позивач ОСОБА_1звернувся до суду з позовом, в якому просить
визнати незаконними дії відповідача Управління Пенсійного фонду України в
Іршавському районі Закарпатської обл. при розгляді питання про призначення йому
пенсії за вислугу років; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в
Іршавському районі Закарпатської обл. зарахувати йому до спеціального трудового
стажу період роботи звальщиком /звалювачем/ лісу з 01.07.1987р. по 20.08.1993р.
в колгоспі ім.Жданова, колгоспі ім.Гагаріна, пайовій
сільській спілці /ПСС/ ім.Гагаріна та СТзОВ «Берегиня» с.Сутківці
Ярмолинецького району Хмельницької обл. та прийняти рішення про призначення
йому пенсії за вислугу років; стягнути з відповідача на його користь 1500 грн.
завданої моральної шкоди (а.с.5-7).
Постановою Іршавського районного суду Закарпатської обл. від 09.07.2007р.
позов ОСОБА_1задоволений частково, визнано незаконними дії Управління
Пенсійного Фонду України в Іршавському районі Закарпатської обл. при розгляді
питання про призначення позивачу пенсії за вислугу років, зобов'язано
Управління Пенсійного Фонду України в Іршавському районі Закарпатської обл.
зарахувати позивачу до спеціального трудового стажу період роботи звальщиком
/звалювачем/ лісу з 01.07.1987р. по 20.08.1993р. в колгоспі ім.Жданова,
колгоспі ім.Гагаріна, ПСС ім.Гагаріна та СТзОВ «Берегиня» с.Сутківці
Ярмолинецького району Хмельницької обл. та прийняти рішення про призначення
йому пенсії за вислугу років; в решті позовних вимог відмовлено та роз'яснено
позивачу право звернутися за вирішенням позовної вимоги про стягнення моральної
шкоди у порядку цивільного судочинства (а.с.27-32).
Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив
відповідач Управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі
Закарпатської області, який покликаючись на порушення норм матеріального і
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить
суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції в частині
задоволених позовних вимог.
Апелянт вказує, що в порушення норм процесуального права він не був
належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, копія рішення по
справі не скеровувалася судом в установлені строки на адресу відповідача.
В частині порушення судом норм матеріального права зазначає, що при
зустрічній перевірці пільгового стажу роботи ОСОБА_1. працівниками Управління
Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі Хмельницької обл. було
встановлено, що позивач дійсно працював у ПСС
ім.Гагаріна, нині СТзОВ «Берегиня», за період з 01.07.1987р. по 20.08.1993р.,
але підтвердити пільговий стаж вальщика ОСОБА_1. немає можливості, так як в
книгах по оплаті праці відсутня назва посади, яку займав ОСОБА_1Протоколи № 6
від 30.06.1987р. та № 7 від 22.08.1993р., на підставі яких видана уточнююча
довідка, також є відсутніми.
Є спеціальний перелік посад на
лісозаготівельних роботах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу, затв.
постановою РМ СРСР № 1173 від 22.08.1956р., розділ ХХІІ «Лесозаготовки»,
робочий на лісозаготівлі права на пільгове пенсійне забезпечення не має.
Оскільки ніяких первинних документів (накази,
дані про тарифікацію, особові рахунки, розпорядження (накази) про закріплення
за певним обладнанням, інструкція техніки безпеки, тощо) немає, то підстави для
зарахування періоду роботи з 01.07.1987р. по 20.08.1993р. в пільговий стаж є
Згідно п.20 Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних
записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р., в тих
випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на
пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, організацій або їх правонаступників, і тільки так може
встановлюватися спеціальний трудовий стаж (а.с.35-37).
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до вимог Закону України
«Про пенсійне забезпечення»:
вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах,
виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності
до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
ст.52 - право на пенсію за вислугу років мають робітники і
майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях
і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання.
ст.55 - право на пенсію за вислугу років мають робітники,
майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях
і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, -
за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів України:
* чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній
* жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.
Відповідно до п.20 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки
або відповідних записів в ній, затв. постановою КМ України № 637 від
12.08.1993р., у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсію за вислугу років, установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються
уточнюючі довідки підприємств.
Згідно Списку профессий и должностей
работников предприятий лесной промышленности и лесного хозяйства, постоянно
действующих лесопунктов, лесничеств, лесозаготовительных участков независимо от
их ведомственной подчиненности, занятых на лесозаготовках, лесохозяйственных
работах, подсочке леса и лесосплаве, работа в которых дает право на пенсию за
выслугу лет, затв. постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріата ВЦСПС N
384/18-22 від 27.09.1990р., вальщики лісу включені до Списку професій, які
дають право на пенсію за вислугою років.
Як встановлено судом першої інстанції, в період з
01.07.1987р. по 20.08.1993р. ОСОБА_1.,
ІНФОРМАЦІЯ_1.н., працював на заготовці лісу в колгоспі ім.Жданова в с.Сутківці
Ярмолинецького району Хмельницької області.
З 15.02.1989р. колгосп ім.Жданова
перейменований в колгосп ім.Гагаріна, з 05.11.1992р. - колгосп ім.Гагаріна
перейменований в ПСС ім.Гагаріна, а з 28.01.2000р. останнє реорганізоване в
Згідно довідок про підтвердження трудового
стажу, виданих СТзОВ «Берегиня», ОСОБА_1працював звальщиком по заготівлі лісу у
ПСС ім.Гагаріна з повним робочим днем (а.с.8-16).
Відповідно до довідки Управління Пенсійного
фонду України в Ярмолинецькому районі Хмельницької обл. станом на 20.08.2006р.
ПСС ім.Гагаріна повністю сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування за 1992-1995рр. (а.с.19).
Таким чином, вищевказаними документами в
сукупності, яких є достатньо для прийняття відповідного рішення,
підтверджується робота позивача в період з
01.07.1987р. по 20.08.1993р. звальщиком лісу.
Факт роботи позивача також ствердили в
судовому засіданні свідки, які працювали разом з позивачем: ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
ОСОБА_4. (а.с.25-26).
Не заперечують вказані самі обставини і
представники третьої особи СТзОВ «Берегиня», про що свідчить подана ними заява
Між тим, органами пенсійного фонду не був
підтверджений наявний трудовий стаж позивача по причині відсутності первинних
документів, які б підтверджували наявну в уточнюючій довідці із СТзОВ
«Берегиня» інформацію про роботу ОСОБА_1. (а.с.17).
Як з'ясовано судом, після досягнення
55-річного віку, 01.10.2006р. позивач звернувся до відповідача із відповідною
заявою про призначення йому пенсії за вислугу років.
Також встановлено, що відмова у призначенні
пенсії позивачу була лише усною, а подані ним документи - повернуті без
повідомлення про відмову у призначенні пенсії у встановленому законом порядку.
Відповідно ст.82 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» документи про
призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії, не пізніше 10
днів з дня їх надходження.
Повідомлення про відмову в призначенні
пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає
пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше
5 днів після винесення відповідного рішення
Однак цього обов'язку по відношенню до
позивача відповідач не виконав, незважаючи на значний час з моменту звернення
за призначенням пенсії.
При вирішенні позовних вимог в частині
стягнення моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що вказані
вимоги є спором про право, який має розглядати ся в порядку
цивільно-процесуального судочинства, через що в цій частині відмовлено в
Однак, такий висновок суду суперечить ч.2
ст.21 КАС України, відповідно до якої вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з
вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди
вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Як слідує з роз'яснень, що містяться в п.3 постанови ВС
України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я,
у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість
продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Однак, заявляючи вимоги про відшкодування
моральної шкоди, позивач не навів переконливих доказів заподіяння йому
моральної шкоди, не вказав конкретно в чому полягала ця шкода, з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди.

За таких обставин колегія суддів вважає, що в
частині позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди слід
відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ст.201 КАС України однією з підстав для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання,
але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив
справу, однак помилкового вказав, що вирішення вимог про відшкодування
моральної шкоди слід розглядати в порядку цивільно-процесуального судочинства і
неправильно застосував положення ч.2 ст.21 КАС України, через що постанову суду
першої інстанції слід змінити в цій частині шляхом зміни мотивів відмови у
задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди.

В решті постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
постанови суду, а тому підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Наведені апелянтом порушення норм процесуального права (несвоєчасне
отримання судових повісток та скерування копії судового рішення) не призвели до
неправильного вирішення справи і не вплинули на остаточні висновки суду першої
інстанції, а тому не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, п.2 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.201, ч.2 ст.205,
ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської області задоволити
частково.

Змінити постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від
09.07.2007р. в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог про
стягнення моральної шкоди та виключити з мотивувальної частини постанови
покликання на те, що вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди слід
розглядати в порядку цивільно-процесуального судочинства, залишивши в решті
постанову суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції
протягом одного місяця з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий: Р.М.Шавель

Судді: І.Я.Олендер

М.А.Пліш