Справа № 22а-3648/2008
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2008-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

___ _ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а -3648/08
Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 38,41
інстанції - Тимченко С.О.
(справа №2а-175-07)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
- судді Мартиненка О.В.
(доповідач),

суддів
- Поплавського В.Ю., Уханенка
С.А.,

при секретарі судового засідання -
Усевич Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.11.2007 р.
у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції,
Верховної Ради України, ОСОБА_2. в особі
заступника голови Вищої ради юстиції про визнання незаконними дій, визнання незаконними та скасування рішень,
поновлення на посаді судді та голови Покровського районного суду
Дніпропетровської області, -

в с т а н о в и л а:

05.02.2007р. ОСОБА_1. звернувся до Покровського районного
суду Дніпропетровської області з позовною заявою (адміністративним позовом) до
Вищої ради юстиції України, в якому просив: визнати рішення Вищої ради юстиції №622 від 15.11.2006р. «Про
внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1. з посади
судді Покровського районного суду Дніпропетровської області за порушення
присяги» - незаконним; скасувати рішення Вищої ради юстиції №622 від
15.11.2006р. «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення
ОСОБА_1. з посади судді Покровського районного суду Дніпропетровської області
за порушення присяги».

Листом судді апеляційного суду Дніпропетровської
області Кузнєцова В.О. від 01.03.2007 р.
(а.с. 18) визначена підсудність розгляду адміністративного позову і матеріали направлені
до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області.

28.03.2007 р. позивач уточнив позовні вимоги у додатковій
позовній заяві (а.с. 28-34)

і просив суд: - визнати незаконним та скасувати рішення Вищої ради юстиції №622 від 15.11.2006р. «Про
внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1. з посади
судді Покровського районного суду Дніпропетровської області за порушення
присяги»; - визнати незаконною та
скасувати постанову Верховної Ради України № 627-V від 08.02.2007 р. «Про
звільнення суддів у зв'язку з порушенням присяги»; - поновити ОСОБА_1 на посаді
судді із третім кваліфікаційним класом, а також голови Покровського районного
суду Дніпропетровської області з 07.03.2007 р.; - визнати незаконними дії
ОСОБА_2. в особі заступника голови Вищої ради юстиції з приводу ініціювання
звільнення судді.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської
області від 07.05.2007 р. (суддя Завізіон Т.В.) адміністративна справа за
позовом ОСОБА_1. до Вищої ради юстиції України, Верховної Ради України,
ОСОБА_2. про визнання незаконними та скасування рішень, визнання незаконними
дій та поновлення на посаді судді, а також голови Покровського районного суду
Дніпропетровської області була передана на розгляд

Покровському районному суду
Дніпропетровської області за територіальною підсудністю за місцем проживання
позивача (а.с. 97).

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської
області від 19 червня 2007р. (суддя Єланський О.Г.) адміністративна справа за
позовом ОСОБА_1. до Вищої ради юстиції України, Верховної Ради України,
ОСОБА_2. про визнання незаконними та скасування рішень, визнання незаконними
дій та поновлення на посаді судді, а також голови Покровського районного суду
Дніпропетровської області була передана на розгляд Павлоградському
міськрайонному суду Дніпропетровської області у зв'язку з заявленими
самовідводами суддів (а.с. 140).

Постановою колегії суддів Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 27.11.2007 р. ( судді Тимченко С.О.
(головуючий), Пономаренко І.П., Сторожук С.М.) в задоволенні позовних вимог
було відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Павлоградському міськрайонному суду
Дніпропетровської області від 27.11.2007 р. та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу
мотивовано неповним з'ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення
для справи, не відповідністю висновків суду обставинам справи, та порушенням
судом матеріального та процесуального права.

При цьому скаржник зазначає, що провадження у Вищій раді
юстиції та дії заступника голови Вищої ради юстиції ОСОБА_2. з приводу
ініціювання звільнення судді здійснені не у відповідності із передбаченим законом
порядком дисциплінарного провадження щодо звільнення судді місцевого загального
суду. На думку скаржника, встановлення у процедурі розгляду визначеним законом
органом офіційного звернення, в якому міститься відомості про порушення суддею
присяги судді можливе тільки у порядку дисциплінарного провадження. Вказані у
оскаржуваному рішенні Вищої ради юстиції обставини щодо розгляду конкретних
цивільних справ були предметом розгляду кваліфікаційної комісії суддів
загальних судів Дніпропетровського апеляційного округу і рішенням вказаної
кваліфікаційної комісії від 10.12.2003 р. в порушенні дисциплінарного провадження було відмовлено.
У відповідності з п. 2 ст. 71 КАС України обов'язок доказування правомірності
оскаржуваного рішення Вищої ради юстиції №622 від 15.11.2006р. покладається
саме на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У
оскаржуваному рішенні Вищої ради юстиції зроблений висновок щодо законності та
обґрунтованості рішень, як відносно тих, які на даний час набрали законної сили
і навіть таких, які знаходяться на розгляді в касаційній інстанції. Вища рада
юстиції не є судовим органом і не вправі перевіряти судові рішення, давати
правову оцінку діям суддів при здійсненні ними правосуддя, чи будь-яким іншим
чином втручатись в діяльність суду. У
судовому засіданні недоведені обставини повноважності Вищої ради юстиції на 15
листопада 2006 р., оскільки на той час існував Указ Президента України про
втрату чинності Указів Президента України щодо призначення ОСОБА_3., ОСОБА_4. та
ОСОБА_5. членами Вищої ради юстиції. Висновки суду про відсутність
обґрунтування позовних вимог щодо порушення законодавства під час розгляду
Верховною Радою України питання про звільнення позивача з посади судді не
відповідають обставинам справи

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів встановила таке.

У відповідності з п. 1
ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на
спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби. Згідно п. 15 ст. 3 КАС України публічною службою
є, зокрема, професійна діяльність суддів.

Відносини, пов'язані з обранням/призначенням суддів на
посади та звільненням їх з посад врегульовані нормами частин четвертої, п'ятої
статті 126, частини третьої статті 127, частини першої статті 128, пункту 1
частини першої статті 131 Конституції України.

Перше призначення на посаду професійного судді суду
загальної юрисдикції строком на п'ять років здійснює Президент України шляхом
видання указу, а рішення про обрання безстроково всіх інших суддів, крім суддів
Конституційного Суду України, приймає Верховна Рада України у вигляді
постанови.

Суддя звільняється з посади органом, що його обрав або
призначив, з підстав, визначених у частині п'ятій статті 126 Конституції
України. Президент України чи Верховна Рада України на підставі подання Вищої
ради юстиції приймають рішення про звільнення професійного судді з посади.

Отже, Президент України, Верховна Рада України реалізують
передбачені Конституцією України владні повноваження шляхом прийняття
відповідних актів про призначення/обрання суддів на посади або про звільнення
їх з посад.

З урахуванням вимог п. 2 ст. 17 КАС України та ст. 14
Закону України «Про Конституційний Суд України» акти Верховної Ради України та
Президента України про обрання/призначення суддів на посади та про звільнення
їх з посад за зверненнями осіб, визначених у ст. 104 КАС України, підлягають
розгляду адміністративними судами на відповідність Законам України за їх
юридичним змістом та щодо додержання встановленої законодавством України
процедури їх розгляду, ухвалення тощо.

Враховуючи
вимоги статті 55 Конституції України, правову позицію, викладену у п. 6 Рішення
Конституційного Суду України № 7-рп/2002 (справа щодо актів про
обрання/призначення суддів на посади та про звільнення їх з посад) та приписи
п. 1 ст. 17 КАС України судова колегія
вважає, що вирішення питань, пов'язаних з трудовими спорами суддів та
оскарженням актів Вищої ради юстиції з приводу обрання/призначення суддів на
посади та про звільнення їх з посад є справами адміністративної юрисдикції, на
які поширюється компетенція адміністративних судів.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 1-9,
т.2), 20.04.2006 р. до Вищої ради юстиції надійшла пропозиція члена Вищої ради
юстиції ОСОБА_2. про прийняття подання про звільнення ОСОБА_1. з посади судді
Покровського районного суду Дніпропетровської області за порушення присяги в
порядку, передбаченому ст. 30 та 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції».

Вказана пропозиція була надана Вищій раді юстиції за
результатами перевірки звернень народного депутата України ОСОБА_6. й голови
правління ВАТ «Просянський гірничо-збагачувальний комбінат» Плакасова О.М., які
надійшли в квітні 2005 р., та звернень народного депутата України Катеренчука
М.Д. й голови правління «Просянський
гірничо-збагачувальний комбінат» Новікова А.М., які надійшли в жовтні 2005 р.,
проведеної членом Вищої ради юстиції ОСОБА_2. за дорученням Голови Вищої ради юстиції від 04.05.2005р. (а.с.
240, т. 1).

27.04.2006р. ОСОБА_1. був ознайомлений з пропозицією
члена Вищої ради юстиції ОСОБА_2. щодо його звільнення з посади судді (а.с. 9).

15.11.2006р.
відбулося засідання Вищої ради юстиції, у порядку денного якого, зокрема,
містилося розгляд пропозиції члена Вищої ради юстиції ОСОБА_2. про прийняття
подання про звільнення ОСОБА_1. з посади судді Покровського районного суду
Дніпропетровської області за порушення присяги, внесеної за результатами
перевірки обставин, викладених у зверненнях народного депутата України ОСОБА_6.
й голови правління ВАТ «Просянський гірничо-збагачувальний комбінат» Плакасова
О.М. а також у зверненнях народного депутата України Катеренчука М.Д. й голови
правління «Просянський
гірничо-збагачувальний комбінат» Новікова А.М.,

Як
вбачається з матеріалів справи (а.с. 38-40, т. 2), позивач був запрошений та
особисто прийняв участь у вказаному засіданні Вищої ради юстиції.

До
засідання Вищої ради юстиції позивач був ознайомлений з його правами та
обов'язками на засіданні Вищої ради юстиції. (а.с. 38).

За
результатами обговорення та голосування Вища рада юстиції прийняла рішення про
внесення подання до Верховної ради про звільнення ОСОБА_1 з посади судді
Покровського районного суду Дніпропетровської області за порушення присяги.

29.01.2007 р. Вища рада юстиції направила до Верховної
ради України подання, у якому було запропоновано звільнити ОСОБА_1. з посади
судді Покровського районного суду Дніпропетровської області за порушення
присяги.

Рішенням Конституційного Суду України № 9-рп/2002 (справа
про Закон України "Про Вищу раду юстиції") визнано такими, що
відповідають Конституції України (є конституційними) положення пункту 4 частини
першої статті 30 Закону України "Про Вищу раду юстиції", за яким до
Вищої ради юстиції з пропозицією про прийняття подання про звільнення судді з
посади може звернутися член Вищої ради юстиції та положення частини
першої статті 31 Закону України "Про Вищу раду юстиції", згідно з
яким Вища рада юстиції "за власною ініціативою вносить подання про
звільнення суддів з посади до органу, який їх призначив або обрав".

Конституційний
Суд України вважає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 131
Конституції України тільки Вища рада юстиції має виключне конституційне
повноваження вносити подання про звільнення суддів з посади і що будь-яких
застережень чи обмежень у реалізації цього повноваження Конституція України не
передбачає. Подання про звільнення судді за загальними обставинами може
бути внесене за пропозицією кваліфікаційної комісії суддів або за власною
ініціативою, тобто за пропозицією члена Вищої ради юстиції за наслідками
перевірки відповідних даних.

З огляду на викладене, не можна погодитись з доводами
апелянта, що встановлення у процедурі розгляду офіційного звернення, в якому
міститься відомості про порушення суддею присяги судді, можливе тільки у
порядку дисциплінарного провадження.

З цих же підстав судова колегія не погоджується з
доводами апелянта, що вказані у оскаржуваному рішенні Вищої ради юстиції
обставини щодо розгляду конкретних цивільних справ, були предметом розгляду
кваліфікаційної комісії суддів загальних судів Дніпропетровського апеляційного
округу і рішенням вказаної кваліфікаційної комісії від 10.12.2003 р. в
порушенні дисциплінарного провадження
було відмовлено.

Водночас, судова колегія зауважує, що листом № 90 від
26.03.2007 р. Голова кваліфікаційної комісії суддів загальних судів
Дніпропетровського апеляційного округу О.Я. Леон (а.с. 70) повідомив, що
рішення Вищої ради юстиції № 622 від 15.11.2006 р. про внесення подання щодо
звільнення ОСОБА_1. з посади судді кваліфікаційною комісією суддів загальних
судів Дніпропетровського апеляційного округу не ініціювалось, а вказані рішення
кваліфікаційної комісії від 10.12.2003 р. та від 31.03.2006 р. і відповідно
матеріали дисциплінарного провадження не мають ніякого відношення до питання
звільнення судді ОСОБА_1. по рішенню Вищої ради юстиції.

Як вбачається з матеріалів справи, доводи позивача щодо
неправомірності оскаржуваного рішення Вищої ради юстиції фактично обмежені
твердженнями про відсутність, у цього органу повноважень на здійснення
перевірок судових рішень та на надання правової оцінки діям суддів при
здійсненні ними правосуддя чи будь-яким іншим чином втручатись в діяльність суду.

У зв'язку з цим судова колегія вважає за необхідне
зазначити наступне.

У Рішенні Конституційного Суду України № 9-рп/2002
(справа про Закон України "Про Вищу раду юстиції"), яке є
обов'язковим до виконання на території України і є остаточним, вказано, що
відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в
Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення
цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Важливим
засобом забезпечення ефективного функціонування органів правосуддя та
незалежності суддів є Вища рада юстиції, діяльність якої цілком зосереджена
саме в цій сфері. Конституційний Суд України у вказаному Рішенні також
зазначив, що Вища рада юстиції зобов'язана перевіряти звернення народних
депутатів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини так
само, як і звернення інших посадових осіб, органів державної влади і місцевого
самоврядування, кожного громадянина, якщо в них містяться відомості про
наявність передбачених частиною п'ятою статті 126 Конституції України підстав
для звільнення судді з посади, про факт дисциплінарного проступку судді
Верховного Суду України або судді вищого спеціалізованого суду, і за
результатами перевірки приймати відповідне рішення. За Законом (зокрема,
статтею 40) перевірки здійснюються за дорученням Вищої ради юстиції, Голови або
його заступника одним із членів Вищої ради юстиції, який за наслідками
перевірки складає довідку з викладенням фактичних обставин, виявлених під час
перевірки, висновків і пропозицій. Таким чином, внесення членом Вищої ради
юстиції за наслідками здійсненої ним перевірки пропозиції щодо подання про
звільнення судді з посади є необхідною складовою механізму реалізації
конституційних повноважень Вищої ради юстиції, передбачених пунктами 1, 3
частини першої статті 131 Конституції України. Що стосується перевірки судових
справ, то Конституційний Суд України зазначив, що ознайомлення (без права
витребування нерозглянутої справи) не означає перевірку судової справи по суті
і не є втручанням у процес здійснення правосуддя. Це обумовлена конкретними
особливостями справи, що розглядається Вищою радою юстиції, перевірка
матеріалів і обставин, інформація щодо яких міститься саме в судовій справі.
Закон надає таке право Вищій раді юстиції для забезпечення здійснення нею своїх
конституційних повноважень.

Згідно ст. 131 Конституції України Вища рада юстиції
складається з двадцяти членів. Верховна Рада України, Президент України, з'їзд
суддів України, з'їзд адвокатів України, з'їзд представників юридичних вищих
навчальних закладів та наукових установ призначають до Вищої ради юстиції по
три члени, а всеукраїнська конференція працівників прокуратури - двох членів
Вищої ради юстиції.

У відповідності зі ст. 16 Закону України «Про вищу раду
юстиції» Вища рада юстиції є повноважною за умови призначення на посаду не менш
як трьох четвертих від її конституційного складу та складення ними присяги,
враховуючи тих осіб, які входять до Вищої ради юстиції за посадою.

У відповідності з довідкою, наданою Вищою радою
юстиції (а.с. 34), станом на
15.11.2006р. до складу цього органу входили наступні особи: ОСОБА_2, ОСОБА_7,
ОСОБА_3., ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_5, ОСОБА_17. Всього до складу Вищої ради
юстиції входило 15 осіб, що складає мінімальну конституційну мінімальну
кількість.

Як вбачається з протоколу №14 від 15.11.2006 р. (а.с. 39,
т. 2), на засіданні Вищої ради юстиції, яке відбулося 15.11.2006 р., рішення
про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1. з посади
судді приймалося наступними членами Вищої ради юстиції: ОСОБА_7, ОСОБА_3., ОСОБА_8,
ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16.,
ОСОБА_5, ОСОБА_17.

Член Вищої ради юстиції ОСОБА_12 на засіданні був
відсутній, а член Вищої ради юстиції
ОСОБА_2 у відповідності зі ст. 30 Закону України «Про Вищу раду юстиції» у
голосуванні з приводу прийняття вказаного рішення участі не приймала, оскільки
саме вона порушила питання перед Вищою радою юстиції про його звільнення з
посади судді.

26.06.2006 р. Президент України видав Указ № 582/2006
«Про визнання таким, що втратили чинність, деяких Указів Президента України».

Відповідно до зазначеного Указу втратили чинність Укази
Президента України № 387/2004 від 01.04.2004 р. та № 1138/2004 від
25.09.2004р., згідно з якими членами Вищої ради юстиції були призначені ОСОБА_5,
ОСОБА_3. та Задорожній А.В.

27.06.2006 р. Президент України видав Указ №589/2006 «Про
призначення членів Вищої ради юстиції», яким призначив членами Вищої ради
юстиції ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від
29.06.2006 р. (а.с. 31, т. 2) за позовом ОСОБА_3. та ОСОБА_5. до
Президента України про визнання протиправним Указу № 582/2006 від 26.06.2006 р.
було вжито заходів забезпечення позову: зупинено дію Указу Президента України № 582/2006 від
26.06.2006 р. «Про визнання таким, що втратили чинність, деяких Указів
Президента України» в частині втрати чинності Указом Президента України від
25.09.2004 р. № 1138 та № 589 від
27.06.2006 р. «Про призначення членів Вищої ради юстиції»; заборонено Вищій
раді юстиції приймати рішення про припинення ОСОБА_3. та ОСОБА_5. повноважень
членів Вищої ради юстиції.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від
03.07.2006 р. (а.с. 32, т. 2) за заявою Представника Президента України було
скасовано забезпечення адміністративного позову
ОСОБА_3. та ОСОБА_5. до Президента України у вигляді зупинення дій
Указів Президента України № 582/2006 від 26.06.2006 р. «Про визнання таким, що
втратили чинність, деяких Указів Президента України» в частині втрати чинності
Указом Президента України від 25.09.2004 р.
№ 1138 та № 589 від 27.06.2006 р. «Про призначення членів Вищої ради
юстиції» та заборони Вищій раді юстиції
приймати рішення про припинення ОСОБА_3. та ОСОБА_5. повноважень членів Вищої
ради юстиції, яке було вжито ухвалою судді Шевченківського районного суду м.
Києва від 29.06.2006 р.

Ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 06.12.2006р. (а.с. 33, т. 2) за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3. ухвала
судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.07.2006 р. була
скасована.

Отже,
судова колегія дійшла висновку, що на час прийняття рішення про внесення
подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1. з посади судді, Вища
рада юстиції була повноважною, оскільки дія Указу Президента України № 582/2006
від 26.06.2006 р. «Про визнання таким, що втратили чинність, деяких Указів
Президента України» була зупинена ухвалою судді Шевченківського районного суду
м. Києва від 29.06.2006 р.

Як вбачається з матеріалів справи, порушення законодавства під час розгляду Верховною
Радою України питання про звільнення позивача з посади судді виявилось, на його
думку, в тому, що засідання Комітету та пленарне засідання Верховної Ради
України з цього приводу відбулося за його відсутності, хоча законом
передбачено, що присутність судді при розгляді питання про його звільнення є
обов'язковою.

З цього
приводу судова колегія зазначає, що приписи статей 19 та 20 Закону України «Про
порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною
Радою України» щодо обов'язкової участі судді у засіданні Комітету Верховної
Ради України та обов'язкової присутності судді на пленарному засіданні
Верховної Ради України при розгляді питання про його звільнення, визначають
обов'язок саме судді бути присутнім у вказаних випадках, а не заборону
проведення засідань відповідних органів Верховної Ради України у разі неявки
судді.

З огляду на викладене, підстави для скасування
постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
27.11.2007 р. відсутні.

Керуючись ст.ст. ч.3 ст. 160, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС
України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 27.11.2007 р. у справі №2а-175-07 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 05 березня 2008
року.

Головуючий:

Судді: