Справа № к-19801/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Житомирської області від 15
травня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства "Енергетична компанія
"Житомиробленерго" в особі Народицького РЕМ і Управління праці та
соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації про
стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України "Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", -

встановила:

В серпні 2005 року ОСОБА_1
звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що він працює в акціонерному
товаристві в смт
Народичі, яке відповідно Переліку населених пунктів відноситься до зони безумовного (обов'язкового) відселення і відповідно до
ст. 39 Закону України від 28 лютого 1991
року №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ) він
має право на доплату в розмірі 3-х мінімальних заробітних плат.

Проте, такі виплати йому були
проведені відповідачем у розмірах, менших, ніж це передбачено Законом №796-ХІІ
і на період з 01.08.2002 р по 01.08.2005 р. сума недоплати склала 26 184,7
грн., які просив стягнути із ВАТ "Енергетична компанія
"Житомиробленерго" в особі Народицького РЕМ та зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації
Житомирської області перерахувати кошти
для вказаної доплати до його заробітної плати акціонерному товариству.

Рішенням Народицького районного
суду Житомирської області від 14 грудня 2005 року позовні вимоги ОСОБА_1 було
задоволено частково і стягнуто з ВАТ "ЕК "Житомиробленерго" в
особі Народицького РЕМ на користь
позивача 22 896,59 грн. доплати за роботу в зоні радіаційного забруднення та 3
796,20 грн. допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування без
врахування відрахувань обов'язкових платежів, зборів і податків та 266,94 грн.
державного мита. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення
Народицької районної державної адміністрації перерахувати на розрахунковий
рахунок ВАТ "ЕК "Житомиробленерго" в особі Народицького РЕМ вище зазначені кошти.

Постановою апеляційного суду
Житомирської області від 15 травня 2006 року задоволено апеляційну скаргу ВАТ
"ЕК "Житомиробленерго", рішення суду першої інстанції скасовано
та ухвалено нову постанову, якою в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

В касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення норм матеріального права, ненадання всебічної,
об'єктивної і повної оцінки усім доказам по справі, просить постанову
апеляційного суду Житомирської області від 15 травня 2006 року скасувати та
залишити в силі рішення Народницького районного суду Житомирської області від
14 грудня 2005 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що позивач проживає у с. Селець та працює у ВАТ "Енергетична компанія
"Житомиробленерго" в особі Народицького РЕМ, яке відповідно
Переліку населених пунктів відноситься до зони безумовного (обов'язкового) відселення. Згідно 39 Закону №796-ХІІ, громадянам, які працюють у
зоні безумовного (обов'язкового) відселення провадиться доплата у розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Судом також встановлено, що доплати
позивачу за вказаний ним період виплачувалися не згідно Закону №796-ХІІ , а відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі
- постанова КМ України № 836).

У зв'язку з цим слід зазначити, що
з моменту прийняття постанови КМ України №836 встановлені нею розміри виплат
залишались незмінними, в той час як Верховною Радою України неодноразово
змінювався розмір мінімальної заробітної плати.

Оскільки ні Верховна Рада України,
ні Кабінет Міністрів України в
наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягає застосуванню ст. 39 Закону №796-ХІІ
з урахуванням розміру мінімальної плати за оскаржуваний період проведення доплат. Виходячи з вищенаведеного та
відповідно вимог ст. 39 Закону №796-ХІІ суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, при цьому вірно визначив компенсаційні суми, які
повинен йому виплатити відповідач за місцем роботи з урахуванням кратності
мінімальних заробітних плат та частково виплачених сум, а оскільки
розпорядником коштів по виплаті доплат до заробітної плати являється Управління
праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації
Житомирської області, то суд обґрунтовано зобов'язав його перерахувати стягнуту
суму заборгованості на користь ВАТ "Енергетична компанія
"Житомиробленерго" в особі Народицького РЕМ.

Зазначений висновок підтверджується
тим, що законами України, що приймались у період 2001-2004 років стосовно
розмірів заробітної плати за вказані періоди, не встановлювались обмеження щодо
застосування розмірів заробітної плати, встановлених цими нормативними актами,
зокрема, для реалізації положень ст.ст. 37, 39, 51 Закону №796-ХІІ.

Лише у 2006, 2007 роках дію абзацу
3 частини 1 статті 37 Закону №796-ХІІ було зупинено в частині виплати
компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати
згідно із Законами України від 20 грудня 2005 року № 3235-IV та від 19 грудня
2006 р. № 489-V.

В аналогічному порядку була
зупинена дія у 2006 році й абзацу третього частини першої статті 39 цього
Закону в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 19 грудня 2006 року
№ 489-V.

Суд апеляційної інстанції,
скасовуючи рішення суду першої інстанції незаконно та безпідставно послався на ті обставини,
що при вирішенні даного спору необхідно
керуватися Постановою КМ від 26.07.1996
р №836, що суперечить вимогам Закону №796-ХІІ, який має вищу юридичну силу по
відношенню до урядових нормативних актів.

Зважаючи на те, що судами обох
інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, однак,
апеляційна судова інстанція при
винесенні постанови про відмову у задоволенні позову порушила норми
матеріального права та ухвалила помилкове рішення, що призвело до безпідставного
скасування законного рішення суду першої інстанції, то на підставі ст. 226 КАС України постанова суду
апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223,
226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Постанову апеляційного суду
Житомирської області від 15 травня 2006 року - скасувати, а рішення
Народицького районного суду Житомирської області від 14 грудня 2005 року -
залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з
моменту підписання та за наявності підстав, встановлених ст. 237 КАС України,
може бути оскаржена до Верховного Суду України.

Судді: