Справа № 2а-69/2007
Суддя: Скляров В.В.
Дата ухвалення: 2007-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2а-69/2007рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2007 року м.
Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Склярова
В.В.,

при секретарі - Кухаревої Н.І.,

за участю позивача - ОСОБА_1, представника відповідача -
Кізілова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
М.Краматорську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини A3546 м. Краматорська Донецької
області про визнання дій незаконними та стягнення несплаченої частини надбавки
за безперервну службу

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача позов не визнав.

15.02.2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому просив визнати дії командування військової частини A3 546,
щодо нарахування та виплати йому щомісячної надбавки за безперервну службу
згідно Указу Президента України від 05.05.2003 року № 389 в заниженому розмірі,
незаконними, та стягнути несплачену надбавку за безперервну службу у розмірі
-7083 грн 59 коп.

Представник відповідача позов не визнав , та суду пояснив
, що грошове забезпечення позивачу виплачувалось у відповідності розпоряджень
Міністра оборони України та в межах коштів, затверджених кошторисів.

Вислухавши пояснення позивача , представника відповідача
, дослідивши докази по справі, суд встановив :

ОСОБА_1 з 07.12.1984 року проходив безперервну військову
службу в Збройних Силах України. Починаючи з 31.07.1995 року перебував на
посаді начальника служби ; з 28.04.1998 року по теперішній час - заступника
командира частини та знаходиться на грошовому забезпеченні в військовій частини A3546 м. Краматорська Донецької
області у військовому званні - майор ( а.с.7)

З витягу послужного
списку видно, до безперервна військова служба позивача на 1 травень 2003
року складала -18 календарних років 4 місяця, а з лютого 2004 року понад 20
календарних років. Станом на 01.01.2007 року позивач має 22 роки 00 місяців 25
днів безперервного календарного стажу служби. Крім того , служба позивача
оцінювалась позитивно, він має 43 заохочень, 3 грамоти , 40 подяк (а.с. 6) .

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12. 1991 року №
2011-XII , грошове забезпечення визначається виходячи з
посадового окладу, окладу за військовим званням, наукового ступеня і вченого
звання, тривалості і умов військової служби.

Згідно п. 1.1 ст. 1 «Положення про порядок виплати
грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України», яке було
затверджене наказом Міністра оборони України від 05.03.2001р. № 75 , грошове
забезпечення військовослужбовців складається: з окладів грошового утримання і
додаткових видів грошового забезпечення. До окладів грошового утримання
відносяться оклад за військове звання і посадовий оклад. Додаткові види
грошового забезпечення включають підвищення посадового окладу, надбавки,
доплати, одноразові і щомісячні винагороди, морське грошове забезпечення,
матеріальні, грошові допомоги і премію.

На підставі Указу Президента України від 5 травня 2003
року № 389 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Державного комітету у справах охорони державного
кордону України і Управління державної охорони України за безперервну службу»,
який був виданий з єдиною метою - підвищення рівня соціального захисту
військовослужбовців Міністру оборони України надано право встановлювати
військовослужбовцям, які мають високі результати в службовій діяльності і
залежно від стажу служби, щомісячні надбавки за безперервну військову службу в
Збройних Силах України в розмірах: понад 15 років - до 50 відсотків ; понад 20 років -до 70 відсотків, а понад 25
років - до 90 відсотків.

2

Таким
чином, щомісячна надбавка
за безперервну військову службу в Збройних Силах України позивача входить в загальну структуру грошового забезпечення з 1 травня 2003 року,
а її розмір залежить від безперервної вислуги років і показників службової
діяльності.

Положення п. І «Указу» повністю відображені і в п.п. 1.2
п. І інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра
оборони України від 26.05.2003 року № 149 і зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 28 травня 2003 року №411/7732, де зокрема також вказується на
те, що військовослужбовцям, що мають високі результати в службовій діяльності і
залежно від стажу служби, а саме понад 20 і 25 календарних років, виплачується
щомісячна надбавка за безперервну військову службу в розмірі відповідно до 70
відсотків та до 90 відсотків від грошового забезпечення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач
отримував грошове забезпечення в заниженому розмірі. Відповідно довідки доплата
різниці між фактично виплаченою надбавкою за безперервну службу та надбавкою
відповідно Указу Президента від 05.03.2003 року № 389 становить - 7083 грн. 59
коп. (а.с.10)

Суд вважає дії відповідача - військової частини А3546 м.
Краматорська Донецької області, незаконними та такими , що порушують права
позивача.

Посилання відповідача на те, що позивачу здійснювались
виплати грошового забезпечення з урахуванням щомісячної надбавки за безперервну
військову службу Збройних Силах України в межах коштів, затверджених
кошторисів, суд вважає безпідставними та не обґрунтованими, так, як : згідно п.
1 «Указу» на відповідача покладається обов'язок виплачувати позивачу з 1 травня
2003 року надбавку за безперервну військову службу в Збройних Силах України в
розмірі залежно від вислуги років, порядок і умови виплати даної надбавки
згідно п. 2 «Указу» визначає Міністр оборони України; в статті 4 «Інструкції»
визначений порядок і умови виплати надбавки, так згідно пунктів 4.3 - 4.6 ст. 4
«Інструкції» надбавка не виплачується у випадках попередження про неповну
службову відповідність, посадового пониження, понижения у військовому званні на
один ступінь, позбавлення сержантського (старшинського) звання, військового
звання старший солдат (старший матрос), у випадках арешту в дисциплінарному
порядку з утриманням на гауптвахті, у випадках винесення обвинувального вироку,
який вступив в законну силу, у разі винесення судом ухвали про притягнення до
адміністративної відповідальності за здійснення корупційних дій і у випадках
накладення дисциплінарних стягнень, таких як звільнення з військової служби у
зв'язку з невиконанням умов контракту або по службовій невідповідності,
позбавлення військового звання прапорщика (старшого прапорщика) із звільненням
з військової служби в запас. Яких-небудь інших обмежень по виплаті зазначеної
надбавки, в розмірах менших ніж 70 та 90 відсотків при наявності безперервної
вислуги років понад 20 та 25 років у даному конкретному випадку «Інструкцією»
не передбачено;

- віддані
розпорядження Міністром оборони України від 25 травня 2003 року №146/2095 і
ін., по своєму значенню фактично встановлюють не порядок і умови виплати
надбавки, а її розмір, що явно суперечить вимогам п. 2 «Указу», дані
розпорядження, як вказується в їх змісті, видані на виконання п. 2 «Указу» і
виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на 2003-2005 роки, але згідно
п.2 «Указу» виплата даної надбавки в 2003 році повинна здійснюватися не з фонду
грошового забезпечення, а з грошових коштів , передбачених в Державному бюджеті
на утримання Збройних Сил України, а з і січня 2004 року на підставі п.3
«Указу», Кабінет Міністрів України зобов'язаний передбачати асигнування на
грошове забезпечення військовослужбовців з урахуванням даної надбавки;

- згідно
паспорта бюджетної програми на 2004 рік, затвердженого сумісним наказом
Міністерств

фінансів і оборони України від 31 січня 2004 року №
15/37, в 2004 році середньомісячна сума

грошового забезпечення старшого офіцерського складу
повинна складати 2056 грн. 30 коп.;

- розпорядженням Міністра оборони України від 25 травня
2003 року № 146/2095 не припинялася дія п.п. 1.2 п. 1 «Інструкції», яка на
відміну від вищеназваного розпорядження, пройшла встановленим порядком
реєстрацію в Міністерстві юстиції України і затверджена Міністром оборони
України того ж дня, що і розпорядження,
тобто 25 травня 2003 року.

Судом встановлено, что
позивачу за період з 01.05.2003 року повинна виплачуватись щомісячна
надбавка у розмірі 50 %, а з лютого 2004 року по 01.01.2006 року - 70 %, але за
винятком грудня 2003 року та січня 2004 року виплачувалась в заниженому
розмірі.

Як встановлено в судовому засіданні , відповідачем
нараховувалося і виплачувалося

позивачу грошове забезпечення , виходячи з наявного фонду
грошового забезпечення, а не

відповідно вимог п. 1-3 «Указу».

3

Суд вважає , що дії відповідача, щодо виплати позивачу
вказаної надбавки в обмеженому розмірі є незаконним. Відповідно ст. 2 «Закону»
ніхто не має права обмежувати військовослужбовців і членів їх сімей в правах і
свободах визначених законодавством України. Згідно 1 ст. 9 «Закону» держава
гарантує військовослужбовцям матеріальне і інше забезпечення в розмірах,
стимулюючих зацікавленість громадян
України у військовій службі.

Разом з тим, наказом Міністра оборони України № 88 від
19.03.2004 року встановлено з 01.01.2004 року виплату щомісячної надбавки
окремим категоріям військовослужбовців військової служби правопорядку в
Збройних Силах України у відсотках до грошового забезпечення при стажі служби
понад 15 років - 50 відсотків , понад 20 років - 70 відсотків, понад 25 років -
90 відсотків, а наказом Міністра оборони України № 308 від 30.07.2004 року
встановлено з 01.06.2004 року виплату щомісячної надбавки військовослужбовцям
структурних підрозділів центрального апарату Міністерства оборони, Генерального
штабу Збройних Сил України, інспекції безпеки польотів авіації, головному
управлінню залізничних військ, управлінню по фінансуванню військових частин і
організацій центрального підкорення, центру інформації обліку і статистики,
головному командному центру, головному управлінню оперативного забезпечення,
головному управлінню Військової служби правопорядку, головному квартирний -
експлуатаційному управлінню, управлінню служби пошуку - Збройних Сил України,
управлінню пожежної безпеки Озброєних Сил України, військово-музичному
управлінню, управлінню верифікації Збройних Сил України, військовій інспекції
енергонагляду Збройних Сил України у відсотках до грошового забезпечення при
стажі служби понад 15 років-50 відсотків, понад 20 років - 70 відсотків , понад
25 років - 90 відсотків.

Суд бере до уваги те , що стаття 24 Конституції України
гарантує громадянам рівні права перед законом. Рівність прав
військовослужбовців перед Законом полягає в їх рівному праві па соціальний
захист, гарантований ст. 17 Конституції України.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей» встановлено, що грошове
забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового
звання кваліфікації наукового ступеня і вченого звання, тривалості і умов
військової служби. Будь-яких вказівок на привілеї в отриманні розміру надбавки
за безперервну службу одних військовослужбовців у порівнянні з іншими, залежно
від проходження служби в центральному апараті Міністерства оборони України,
Генеральному штабі Збройних Сил України, або в установах, закладах та частинах
видів Збройних Сил України ні Конституція України, ні Закон, ні Указ Президента
не містять. Тому військовослужбовці, які займають рівні посади, мають однакове
звання, кваліфікацію, вчене звання і науковий ступінь, вислугу років і умови
служби і не відрізняються по інших ознаках, одержуючи однакове по виду грошове
забезпечення, повинні одержувати і однаковий розмір надбавки за безперервну
службу згідно пункту І Указу Президента, який не може залежати від того, де
військовослужбовець проходить військову службу - в центральному апараті
Міністерства оборони або військовому комісаріаті. Наявність цієї диспропорції в
розмірах грошового забезпечення військовослужбовців є, по суті, ущемленням в
правах одних військовослужбовців у порівнянні з іншими.

Таким чином, суд, оцінюючи надані сторонами докази,
вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати слід віднести за рахунок
держави, оскільки сторони звільнені від сплати судового збору.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 17, 24
Конституції України, ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 року, Указом Президента
України від 05.05.2003 року № 389 «Про надбавки військовослужбовцям ЗС України,
Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету в справах охорони
державного кордону України і Управління державної охорони України за
безперервну службу», ст.ст. 2, 17, 71, 158, 159, 161, 162, 163 КАС України, суд
-,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати дії командування військової частини A3 546, щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної надбавки за безперервну службу у
Збройних Силах України згідно Указу Презедента України від 05.05.2003 року №
389 в заниженому розмірі, незаконними Зобов'язати військову частину А3546 м.
Краматорська Донецької області провести ОСОБА_1 перерахунок грошового
забезпечення з урахуванням надбавки за безперервну службу у Збройних Силах
України

4

Стягнути з
військової частини А3546 м. Краматорська Донецької області на
користь ОСОБА_1 невиплачену
надбавку за безперервну службу
у розмірі 7083 грн. 59 коп.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана до Апеляційного суду
Донецької області через Краматорський міський суд протягом 10 днів із дня її
проголошення. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Апеляційного
суду Донецької області через Краматорський міський суд протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга,
подані після закінчення строків, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної
інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення
строку.

Постанова набирає законної сили по закінченню строку на подання
заяви про апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги у
зазначений вище строк то після закінчення апеляційного розгляду справи, якщо
постанову не скасовано.

Постанова ухвалені
в нарадчій кімнаті і надрукована в
одному примірнику.