Справа № 22-а-320/2008
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
62 Головуючий 1 інстанції -
Суддя доповідач
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2008 року колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного
суду у складі: головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів:
Подобайло З.Г., Григорова А.М.

при секретареві - Спесивцевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті
Харкові апеляційну скаргу територіального управління державної судової
адміністрації в Харківській області, до якої приєдналась Державна судова
адміністрація України, на постанову Червонозаводського районного суду міста
Харкова від 31 липня 2007 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до територіального
управління державної судової адміністрації в Харківській області,
Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів
України, Державного казначейства України про стягнення втраченої частини
заробітку, -

В с т а н о в и л а:

У
березні 2007 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 , судді Близнюківського
районного суду Харківської області звернулися до Червонозаводського районного
суду міста Харкова з адміністративним позовом до територіального управління
державної судової адміністрації в Харківській області, Державної судової
адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України про стягнення втраченої частини заробітку про стягнення з
Державної судової адміністрації на їх користь втрату частини заробітної плати,
пов'язану з утриманням податку відповідно до Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» за 2004 - 2006 роки, у розмірах: ОСОБА_1 - 13.340,58
грн., ОСОБА_2 - 11.175,74 грн., ОСОБА_3 - 11.596,62 грн.

Рішенням Червонозаводського
районного суду від 31.07.2007 року позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
задоволені в повному обсязі.

Будучі незгодним з
постановою суду першої інстанції, посилаючись на невірне застосування судом
норм матеріального та процесуального права, територіальне управління державної
судової адміністрації в Харківській області апеляційною скаргою, до якої
приєдналась Державна судова адміністрація України, просить скасувати постанову
Червонозаводського районного суду міста Харкова від 31.07.2007 року та прийняти
нову постанову, якою стягнути суму податку з єдиного казначейського рахунку
Державного бюджету України.

В
засіданні колегії суддів представник територіального управління державної
судової адміністрації в Харківській області та Державна судова адміністрація
України вимоги та обґрунтування апеляційної скарги підтримав.

В засідання колегії суддів позивачі
та представники відповідачів: Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України не прибули, хоча про місце, дату та час слухання справи
були повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.
196 Кодексу адміністративного судочинства

України, - неприбуття в
судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і
місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а постанову Червонозаводського
районного суду міста Харкова від 31 липня 2007 року слід скасувати з направленням справи на новий судовий
розгляд, виходячи з наступного.

Статтею 3 п. 2.3 та статтею
11 Закону України „ Про статус суддів ”, статтями 126, 130 Конституції України
визначено гарантії незалежності суддів, згідно яких держава забезпечує
фінансування та належні умови для функціонування судів та діяльності суддів як
складову конституційних гарантій їх незалежності і недоторканості.

Позивачі в обґрунтування
своїх позовних вимог зазначають, що вони працюють суддями Близнюківського
районного суду Харківської області та відповідно до ст.1 Указу Президента України
«Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 року за
№584/95 звільнені від сплати прибуткового податку.

У зв'язку з набранням
чинності з 01.01.2004 року Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»
зазначений Указ Президента України втратив чинність.

Відповідно до Розпорядження
Кабінету Міністрів України від 20 січня 2004р. № 22-р дозволено Голові
Конституційного Суду України та головам судів загальної юрисдикції здійснювати
у 2004р. компенсаційні виплати суддям у розмірі до 100 відсотків посадового
окладу в разі, коли сума нарахованої заробітної плати за місяць після сплати
податку на доходи фізичних осіб, буде нижчою ніж розмір середньомісячної
заробітної плати, нарахованої судді за четвертий квартал 2003р.

Однак, кошторисом
територіального управління державної судової адміністрації в Харківській
області кошти на компенсацію суддям втрати частини заробітку, пов'язаної зі
стягненням податку, передбачено не було.

Незважаючи на положення
зазначеного Розпорядження відповідач Державна судова адміністрація України
жодних компенсаційних виплат не провело, що призвело до зменшення фактично
отриманої позивачами заробітної плати, тому вони просять суд стягнути з
Державної судової адміністрації на користь кожного позивача певної суми, як
відшкодування втрати частини заробітної плати, пов'язаної з утриманням податку
з доходів фізичних осіб.

Зі
змісту позовних вимог вбачається, що позивачами оскаржуються дії Державної
судової адміністрації України щодо невиплати окремо кожному з позивачів
компенсації за втрату частини заробітної плати, пов'язану з утримання податку з
доходів фізичних осіб, тобто фактично позовні вимоги щодо виплати компенсації є
індивідуальними та стосуються інтересів окремо кожного позивача, оскільки
розмір втраченого заробітку є різним.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства
України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Частиною 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України
визначено територіальну підсудність адміністративних справ з приводу оскарження
правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи - за місцем
проживання (перебування, знаходження) позивача.

Виходячи з наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, вважає, що ця адміністративна справа належить до територіальної
підсудності суду за місцем проживання (перебування, знаходження) окремо кожного
з позивачів, тому позовні вимоги не могли бути розглянуті в одному провадженні.

Отже,
при розгляді та вирішенні справи судом першої
інстанції було порушено правила територіальної підсудності, що у свою чергу
привело до позбавлення права, як позивачів, та і відповідачів по справі, на
розгляд справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена.

Відповідно до Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого
Указом Президента України від 3
березня 2003 року №182/2003 Державна судова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади зі
спеціальним статусом, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом
Міністрів України.

Серед
інших завдань, покладених на Державну судову адміністрацію України, підпунктом 13 пункту 4 передбачене виконання функцій головного розпорядника
бюджетних коштів, передбачених на фінансове забезпечення діяльності судів
загальної юрисдикції та діяльності кваліфікаційних комісій
суддів усіх рівнів, органів суддівського самоврядування,
інших органів і установ судової системи та ДСА України,
а підпункт 14 даного пункту передбачає здійснення матеріального і соціального забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставці, а також
працівників апаратів судів.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України
кожен має право на участь у розгляді своєї справи в адміністративному суді
будь-якої інстанції в порядку передбаченому КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 204 Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування судового рішення і направлення справи на новий
судовий розгляд до суду першої інстанції є розгляд та вирішення справи
неповноважним складом суду.

З огляду на встановлені судом
апеляційної інстанції факти порушення судом першої інстанції правил підсудності
адміністративної справи, колегія суддів вважає, що справу розглянуто та
вирішено неповноважним складом суду, оскільки розгляд та вирішення цієї справи
Кодексом адміністративного судочинства України віднесено до суду за місцем
проживання (перебування, знаходження) окремо кожного позивача, тому постанова суду
першої інстанції підлягає скасування, а справа направленню на новий судовий
розгляд.

Крім того, із матеріалів справи
вбачається, що до суду звернулось декілька позивачів з одним адміністративним
позовом, але Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає
можливості розглядати справи різних позивачів, вимоги яких ґрунтуються на
різних індивідуальних актах суб'єкта владних повноважень.

Тому, колегія суддів зазначає, що при новому
судовому розгляді справи, суду першої інстанції необхідно вирішити питання про
роз'єднання позовних вимог в окремі провадження та у порядку ст.22 Кодексу
адміністративного судочинства України, відповідно до вимог ч.2 ст.19 Кодексу
адміністративного судочинства України передати справу до належного суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196,
ч. 6 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 204, ч. 6 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скарги територіального
управління державної судової адміністрації в Харківській області, до якої
приєдналась Державна судова адміністрація України - задовольнити частково.

Постанову Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 31 липня
2007 року - скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції у іншому складі
суду.

Ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України у касаційному
порядку протягом місяця.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) З.Г. Подобайло

(підпис) А.М. Григоров

Повний
текст ухвали виготовлений 21.01.2008 року.

Згідно з оригіналом

Суддя Л.В.
Мельнікова