Справа № 2-а-10/2008
Суддя: Дудніченко В.М.
Дата ухвалення: 2008-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-10/2008р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
лютого 2008 року
м. Звенигородка

Звенигородський районний суд, Черкаської області в складі

Головуючого судді:
Дудніченко В.М.

При секретарі:
Літвін Н.М.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщені Звенигородського районного суду адміністративну справу за
позовом: фізичної особи ОСОБА_1 до юридичної особи Управління праці і соціального захисту
населення Звенигородської районної державної адміністрації (м. Звенигородка
вулиця Енгельса, 135, Черкаської області)
про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги учаснику
війни,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в особі її представника
ОСОБА_2 просить суд стягнути із Управління праці та соціального захисту
населення Звенигородської районної державної адміністрації 3148.18 грн., недоплаченої щорічної разової допомоги як
учаснику війни, відповідно вимог
ст.ст.8,22,48 Конституції України, Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року., та 150 грн. за надану правову допомогу.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення
Звенигородської райдержадміністрації позов не визнає, просить суд позов ОСОБА_1
залишити без розгляду в зв»язку з відсутністю предмету спору, так як належні
виплати які передбачені ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993
року, ст.. 95 Конституції України, Закону України «Про державний бюджет на 2007
рік», були виплачені в повному об»ємі.

Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов
підлягає до задоволення з наступних
мотивів:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 являється учасником війни, що підтверджується довідкою
Управління праці соціального захисту населення Звенигородської
райдержадміністрації та посвідченням учасника війни НОМЕР_1 видано на ім»я ОСОБА_1
і відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22. 10. 1993 року з послідуючими змінами та
доповненнями щорічно до 5 травня отримувала одноразову допомогу до Дня перемоги
в 2004 році 0.0 грн., в 2005 році 50 грн., в 2006 році 50 грн., в 2007 році 55
грн..

Виплати проводилась по лінії Управління праці і соціального захисту
населення Звенигородської районної державної адміністрації.

Відповідно до вимог п. 20 ст.14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» відповідачі ОСОБА_1 повинні виплачувати разові грошові допомоги у вигляді трьох
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до діючого законодавства мінімальна пенсія за віком у 2004 році
була 102грн. 85 коп., 2005 році 332 грн., у 2006 році 359 грн. у 2007 році 410
грн. 06 коп.

Таким чином Управління праці і соціального захисту населення
Звенигородської районної державної адміністрації повинно ОСОБА_1 виплачувати
наступні разові грошові допомоги:

В
2005 році 332 х 3 = 996 грн.

В
2006 році 359 х 3 = 1077 грн.

В
2007 році 410 грн. 06 коп. х 3 = 1230 грн. 18 коп.

ОСОБА_1 не доплачено:

2005
р. 946 грн. (996-50)

2006
р. 1027 грн. (1077-50)

2007
р. 1175 грн. 18 коп. (1230.18-55).

Всього
на загальну суму 3148.18 грн.

По даний час грошова допомога в повному обсязі ОСОБА_1 не виплачено.

Кожен громадянин України має право на соціальний захист (ст.46 Конституції
України).

Виходячи з положень ст.ст. 8, 22, 46 Конституції України виплата щорічної
разової грошової допомоги учасникам війни, інвалідам війни та іншим категоріям
осіб, зазначеним у Законі України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” є соціальною гарантією і не можуть бути скасованими, а
також не можуть бути звужені за їх змістом і обсягом при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних законів. Тому суд прийшов до висновку, що в
даному спорі щодо розміру разової грошової допомоги слід керуватись не законами
про Державний бюджет України на відповідний рік, а Законом України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”, оскільки він, як Закон постійної дії, має
прерогативу над законами про Державний бюджет України на 2004 рік, 2005 рік,
2006 рік та 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 20-рп/2004
визнано таким, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними )
положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік”, а саме
ст.44, якою встановлено, що у 2004 році виплата щорічної разової допомоги
відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, зокрема, учасникам війни непередбачена.

Згідно рішення Конституційного суд України
від 11.07. 2007 року у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів
України щодо відповідності (конституційності) положень статей 29, 36, ч.2 ст.
62, ч.1 ст. 66, п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст. 71
ст. 98, ст.ст. 101, 103, 111 Закону України « Про Державний бюджет України на
2007 рік» визнано такими, що не відповідають
конституції України ( є неконституційними) ст.. 29 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» якою призупинено виплата пільг
згідно Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Ст. 17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” встановлено порядок виплат разової грошової допомоги,
зокрема, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення.

Доводи представника відповідачів про те, що ОСОБА_1 проведено виплати в
повному об»ємі, суд не приймає до уваги так як відповідно до ст.8 Конституції
України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція
України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Суд на підставі п.2 ст. 256 КАС України
вважає, що постанова підлягає до негайного виконання, мотивуючи тяжким матеріальним станом ОСОБА_1

ОСОБА_1 понесла судові витрати в сумі 150 грн. за надану правову допомогу,
дану суму необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Управління праці і соціального захисту населення Звенигородської районної
державної адміністрації звільнити від
сплати судового збору на підставі ст.. 4 п.34
Декрету КМ України « Про державне мито».

ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору на підставі ст.. 4 п. 18 Декрету КМ України
« Про державне мито».

На підставі ст..ст.3,8,55 Конституції
України. Рішення Конституційного Суду України №5- рп/2002 від 20.03.2002 року,
Рішення Конституційного суду України №20-рп/2004 від 01.12.2004 року. Рішення
Конституційного суду України від 11.07. 2007року. Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10. 1993 року з
послідуючими змінами та доповненнями. Керуючись ст.ст. 6, 49, 51, 56, 58, 59,
87, 90, 91, 94, 104, 106 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позов задоволити. Стягнути
із Управління праці і соціального захисту населення Звенигородської
районної державної адміністрації, Черкаської області на користь ОСОБА_1 3148.18
грн., недоплаченої разової щорічної грошової допомоги як учаснику війни, та 150 грн. за надану правову
допомогу.

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині стягнення із
відповідача Управління праці та соціального захисту населення Звенигородської
районної державної адміністрації на користь позивача ОСОБА_1 суму недоплаченої
йому щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій в розмірі
3148.18 грн.

Управління праці і соціального захисту населення Звенигородської районної
державної адміністрації звільнити від
сплати судового збору на підставі ст.. 4 п.34
Декрету КМ України « Про державне мито».

ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору на підставі ст.. 4 п. 18 Декрету КМ України
«Про державне мито».

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного
суду. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня
проголошення постанови, а апеляційна скарга
протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява та апеляційна скарга
подаються до апеляційного адміністративного суду через Звенигородський районний суд,
одночасно копія апеляційної скарги надсилається до Київського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається в строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Дудніченко В.М.