Справа № 326/2007
Суддя: Ювченко Л.П.
Дата ухвалення: 2007-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 326 Головуючий у 1 інстанції
Категорія 13 Доповідач
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2007 року Апеляційний
суд Донецької області у складі:

Головуючої: Ювченко Л.П. Суддів: Азевич В.Б., Бондаренко
Л.І. При секретарі: Тума
О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ
України у Донецькій області,

на постанову Артемівського міського
суду Донецької області від 28.12.2006
року по справі за позовом ОСОБА_1
до ГУ МВС України у Донецькій області про визнання дій ГУМВС
України у Донецькій області про відмову у визнанні учасником бойових дій
незаконним,

ВСТАНОВИВ:

Апеляційною скаргою ГУ МВС України у
Донецькій області оскаржується постанова Артемівського міськрайонного суду
Донецької області від 28
грудня 2006 року,
якою задоволено позов ОСОБА_1
Визнано незаконними дії відповідача про відмову у визнанні ОСОБА_1 учасником
бойових дій та зобов»язано відповідача визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій і видати йому посвідчення
встановленого зразка.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування постанови суду першої інстанції як такої, що не
відповідає вимогам діючого законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що
в грудні 2006 року
позивач звернувся до суду з даним позовом і вказав, що з 1986 по 1990 рік він навчався
у Новосибірському вищому військовому командному училищі МВС СРСР . За рішенням
уряду CRCP неодноразово залучався до виконання спеціальних завдань в
умовах надзвичайного стану та при збройних конфліктах по нормалізації
обстановки, відновлення законності та правопорядку на територій республік Закавказзя та Середньої Азії.

Так, у Вірменські РСР м.Єреван він
перебував у відрядженні з 23
березня 1988року до 31 березня 1988 року згідно
наказу начальника НВВКУ МВС СРСР№71с/ч;

Крім того у Вірменській РСР
м.Єреван ,м.Кафан, м.Горіс він перебував у відрядженні з 16 червня 1988р. до
5 серпня 1988 року згідно
наказу начальника НВВКУ МВС СРСР №145
с/ч.

2

В цей час відбувався Нагорно-Карабахський військовий
конфлікт між азербайджанським та вірменським населенням, було введено
надзвичайне становище, встановлена комендантська година, введені війська МО СРСР та МВС
СРСР.

Позивач виконував завдання по
охороні громадського порядку, брав участь у збройних конфліктах.

Крім того, направлявся в
Азербайджанську РСР м.Баку з 24
листопада 1988р. до 17
лютого 1989 р.
згідно наказу начальника НВВКУ МВС СРСР №285
с/ч. Де проходив службу в бойовій обстановці з застосуванням вогнепальної
зброї для попередження нападів на військовослужбовців з боку конфліктуючих
сторін.

ОСОБА_1
звернувся до відповідача з заявою про визнання його учасником бойових дій,
але комісія надала відповідь про відмову у задоволенні заяви про визнання
позивача учасником бойових дій.

Представник відповідача заперечував проти позову.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1, виходив
з того, що є загальновідомі факти, що в період відокремлення союзних республік
Союзу РСР, зокрема у кавказьких республіках виникали етнічні конфлікти, що
супроводжувались збройними сутичками. Інформація про них замовчувавлась
відповідно до партійної ідеології на час існування СРСР. А тому Вірменія та
Азербайджан не включені до переліку держав і періодів бойових дій на їх
території відповідно до постанови КМУ від 08.02.1994р. за №63.Тому на підставі
ст.6 п.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Суд апеляційної інстанції вважає,
що такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам діючого
законодавства.

Відповідно п.2 ст.6 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками
бойових дій визнаються :учасники бойових дій на території інших
країн-військовослужбовці Радянської Армії, військово-Морського Флоту Комітету
державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці
Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та
технічних спеціалістів і радників), працівників відповідних категорій, які за
рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали, чи перебували
у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у
бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних Сил
України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи
рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внітрішніх
справ України, інших утворених відповідно до законів України військових
формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для
виконання миротворчих місій або у відрядження в держави, де в цей період велися
бойові дії.

Перелік держав, зазначених у цьому
пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку держав і
періодів бойових дій на їх території, затвердженого постановою КМУ від
08.02.1994р. №63 , вказані
позивачем ОСОБА_1 держави і періоди -
не включені у вказану постанову.

Посилання позивача на пункт «Інші
країни- після 1979 року»також
безпідставні. Зазначена примітка №6
про те, що Генеральним штабом Збройних сил колишнього Союзу РСР після 1979 року
направлялись військові фахівці в країни на території яких велися бойові дії.
Військовим фахівцям у таких випадках пільги надавались на підставі довідок 10 Головного
управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у
бойових діях.

Вказаний пункт також не стосується позивача. Аналіз діючого законодавства
свідчить про те, що час перебування позивача ОСОБА_2 у відрядженнях у 1988,1999р.р. в республіках бувшого СРСР
під час навчання у Новосибірському вищому військовому командному училищі МВС СССР для участі в

3

спеціальних операціях та для виконання завдань по забезпеченню охорони
громадського порядку, як значиться в наказах згідно архівної довідки а.с.10- не
дає підстав для визнання його учасником бойових дій.

У позові ОСОБА_1
слід відмовити, скасувавши рішення суду першої інстанції, як постановлене з
порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення
справи, відповідно до вимог п.4 ст.202 КАС України.

Апеляційну скаргу слід
задовольнити. По справі прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст. 199; 202; 207 КАС України, суд
апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області
задовольнити.

Постанову Артемівського
міськрайонного суду Донецької області від 28
грудня 2006 року
скасувати.

Відмовити у позові ОСОБА_1 до Головного
управління МВС України в Донецькій області про визнання дій Головного
Управління МВС України в Донецькій області про відмову в визнанні учасником
бойових дій незаконними.

Постанова може бути оскаржена
протягом місяця у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України .