Справа № 2а-515/2008
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2008-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-515/08
Харківський окружний адміністративний
суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2008 року, м. Харків
Справа № 2а-515/08

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: П'янової Я.В.

При секретарі: Бездітко Ю.В.

За участю представників сторін:

Позивача: Малюка В.А.

Відповідача:
Межирицького А.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду позовну заяву Кредитної спілки
„Самопоміч” до ДПІ у Московському районі м.Харкова про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Кредитна спілка „Самопоміч”,
звернувся до Харківського окружного адміністративного
суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м.
Харкова № /0 від 20 квітня 2007 р. та № /1 від 27 червня
2007 р. про донарахування податку з доходів з фізичних осіб (основний платіж в
розмірі 60506,66 грн. та штрафні санкції в розмірі 121013,32 грн.). Згідно з
наданими до суду уточненнями позовних вимог позивач просить суд визнати
протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової
інспекції у Московському районі м. Харкова № /0 від 20 квітня 2007
р., № /1 від 27 червня 2007 р. та № /2 від 19.09.2007 р.
про донарахування податку з доходів з фізичних осіб (основний платіж в розмірі
60506,66 грн. та штрафні санкції в розмірі 121013,32 грн.).

В судовому
засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник
позивача пояснив, що діяльність кредитних спілок регулюється Законом України
„Про кредитні спілки”. З 01.01.2005 р. оподаткування процентів на пайові
внески, а також на внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки
регулюється п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”,
який встановлює, що ставка податку становить 5 відсотків від об'єкта оподаткування,
нарахованого податковим агентом як процент на вклад (внесок) до кредитної
спілки, створеної відповідно до закону. Представник вважає, що при застосуванні
цієї норми слід враховувати, що відповідно до п.п.22.1.4 п.22.1 ст.22 Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб” - п.п.4.2.12 п.4.2 цього Закону в
частині включення до загального місячного оподатковуваного доходу доходів у
вигляді процентів на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок (у
тому числі картковий рахунок), вклад до небанківських фінансових установ згідно
із законом або процентів (дисконтних доходів) на депозитний (ощадний)
сертифікат та п.п.9.2.1 і 9.2.2 пункту 9.2 статті 9 цього Закону у частині
оподаткування процентів набирають чинності з 1 січня 2010 року. Таким чином, з
норм п.п.22.1.4 ст.22 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”
випливає, що застосування п.7.2 цього Закону призупинено і не застосовується,
отже, виплата процентів на внески членам кредитної спілки, включаючи проценти
на пайові внески та внески (вклади) на депозитні рахунки, підлягає
оподаткуванню відповідно до п.7.2 ст.7 цього Закону з 01.01.2010 р., а тому
донарахування податку з доходів фізичних осіб за 2006 рік та застосування
штрафних санкцій є неправомірним.

Таким чином,
представник позивача зазначає, що Кредитна спілка „Самопоміч” не здійснювала
стягнення податку з виплаченого членам
кредитної спілки доходу у вигляді процентів на їх пайові внески та
перерахування цього податку до бюджету, оскільки керувалась при цьому нормами
Закону України „Про кредитні спілки” та нормами п.п.22.1.4 п.22.1 ст.22 Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб”, а тому податкове зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб в сумі 60161,72 грн. та штрафних санкцій в
розмірі 120323,44 грн., визначене спірними податковими повідомленнями-рішеннями
є неправомірними.

Крім того,
представник позивача пояснив, що безпідставним є посилання відповідача на
порушення позивачем порядку відображення в облікових документах каси кредитної
спілки витраченої підзвітними особами готівки без подання підтверджуючих
документів, чим на думку відповідача порушено норми, встановлені п.7.41 розділу
7 „Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні”,
затверджених Постановою Національного банку України від 15.12.2005 року, № 637.
На думку перевіряючих, позивачем не було підтверджено господарські витрати
грошових коштів, виданих на закупку канцтоварів в розмірі 2653,42 грн.
Представник позивача пояснив, що відповідно до „Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні”, затверджених Постановою Національного банку
України від 15.12.2005 року за № 637 працівниками позивача до авансових звітів
про використання виданої з каси готівки були надані чеки, квитанції та інші
розрахункові документи, які відповідно до норм чинного законодавства містять
всі необхідні реквізити, які дають можливість ідентифікувати їх як
розрахункові. Податкові накладні до авансових звітів не додавались, оскільки не
є розрахунковим документом, який підтверджує понесені витрати. Податкові
накладні дійсно були виписані на ім'я СПД-ФО ОСОБА_1 і не мають жодного
відношення до діяльності КС „Самопоміч”. За таких обставин, вважає представник
позивача, органом податкової служби безпідставно донараховано позивачу податок
з доходу фізичних осіб в розмірі основного платежу 344,94 грн. та штрафних
санкцій 689,88 грн.

Відповідач,
Державна податкова інспекція у Московському районі м. Харкова, надав
заперечення на адміністративний позов, в якому виклав свою позицію проти
доводів позивача та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному
обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що податкові повідомлення-рішення
ухвалені на підставі висновків акту планової перевірки, в якому відображені
порушення позивачем вимог чинного законодавства та підтверджені належними
доказами.

Представник
відповідача в судовому засіданні повністю підтримав позицію, викладену в
запереченнях. Представник податкового органу пояснив, що в порушення Методичних
рекомендацій щодо ведення бухгалтерського обліку кредитною спілкою та
об'єднаною кредитною спілкою, що затверджені Розпорядженням Держфінпослуг від
18.12.03 р. за № 171 нарахування і виплата процентів членам кредитної спілки на
додаткові пайові внески проводиться позивачем на рахунку 673 „Розрахунки з
членами кредитної спілки за нарахованою платою (процентами) на пайові внески.
Тому прослідити по бухгалтерському обліку виплату процентів на додатковий
пайовий внесок не можливо. На запит відповідача позивач надав відповідь з
посиланням на п.п.9.2.2 п.9.2 ст.9 Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб” - „Податковий агент, який нараховує проценти, надає податковий
розрахунок загальної суми нарахованих процентів та загальної суми утриманих з
них податків у складі податкової декларації з податку на прибуток підприємств у
строки, встановлені законом для такого податку. При цьому інформація щодо
окремого банківського вкладного (депозитного) або поточного (у тому числі
карткового) рахунку фізичної особи, суми нарахованих на нього процентів, а
також відомостей щодо такої фізичної особи-вкладника не надається”. При цьому
позивач надав загальну суму нарахованого і виплаченого шляхом капіталізації на
пайові внески проценти у розрізі місяців.

Представник
відповідача вважає, що відповідно до п.1.10 ст.1 Закону України „Про
оподаткування прибутку підприємств” від 28.12.1994 р., № 334/94-ВР (у редакції
Закону України від 22.05.1997 року, № 283/97-ВР, зі змінами та доповненнями)
проценти (для цілей справляння податку) визначено як „платіж, який здійснюється
позичальником на користь кредитора у вигляді плати за використання залучених на
визначений строк коштів або майна. До процентів включаються платіж за
використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит, платіж за
використання коштів, залучених у депозит, платіж за придбання товарів у
розстрочку, платіж за використання майна, отриманого в користування (орендні, у
тому числі лізингові та рентні операції). Проценти нараховуються у вигляді
відсотків на основну суму заборгованості або фіксованих сум. У разі коли
залучення коштів здійснюється шляхом продажу облігацій, казначейських
зобов'язань або ощадних (депозитних) сертифікатів, емітованих позичальником,
сума процентів визначається шляхом нарахування відсотків на номінал такого
цінного паперу, виплати фіксованої премії чи виграшу або шляхом визначення
різниці між ціною розміщення та ціною погашення такого цінного паперу (сума
дисконту).

На думку
представника відповідача в даному випадку позивач мав керуватись ч.3 ст.23
Закону України „Про кредитні спілки”, відповідно до якої нерозподілений доход,
що залишається у розпорядженні кредитної спілки за підсумками фінансового року,
розподіляється за рішенням загальних зборів, у тому числі між членами кредитної спілки, пропорційно
розміру їх пайових внесків у вигляді відсотків (процентів). При цьому в першу
чергу відбувається необхідне поповнення капіталу та резервів. Сума доходу, яка
розподіляється на додаткові пайові членські внески, визначається з дотриманням
умови, що доходність додаткових пайових членських внесків не може перевищувати
більш ніж у два рази середньозважену процентну ставку доходності внесків
(вкладів) членів кредитної спілки на депозитних рахунках за їх наявності. Решта
доходу, що залишилася після формування капіталу і резервів та розподілу на
додаткові пайові членські внески, розподіляється на обов'язкові пайові членські
внески.

Представник
відповідача вважає, що виходячи із зазначеного посилання позивача на п.п.9.2.2
п.9.2 ст.9 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” є неправомірним,
оскільки призупинення Законом України „Про Державний бюджет України на 2005
рік” оподаткування доходів у вигляді процентів на поточний або депозитний
(вкладний) банківський рахунок (у тому числі картковий рахунок), вклад до
небанківських фінансових установ згідно із законом або процентів (дисконтних
доходів) на депозитний (ощадний) сертифікат стосується лише порядку
оподаткування процентів, нарахованих на вклади членів кредитної спілки на
депозитні рахунки. Цих же процентів стосуються і зміни, внесені до Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб” щодо оподаткування таких
процентів, починаючи з 01.01.2005 року. Тому, на думку представника
відповідача, відповідно до п.п.9.2.3 п.9.2 ст.9 Закону України „Про податок з
доходів фізичних осіб” „оподаткування процентів (у тому числі дисконтних
доходів), сплачених (нарахованих) з інших підстав, ніж зазначені у п.п.9.2.1
цього пункту, здійснюється у загальному порядку, встановленому Законом для
доходів, що кінцево оподатковуються при їх виплати, за ставкою, зазначеною у
п.7.1 ст.7 цього Закону (13% в 2005-2006 рр.).

Крім того,
представник відповідача пояснив, що позивачем порушено порядок відображення в
облікових документах каси кредитної спілки витраченої підзвітними особами
готівки без подання підтверджуючих документів, чим на думку відповідача
порушено норми, встановлені п.7.41 розділу 7 „Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в Україні”, затверджених Постановою
Національного банку України від 15.12.2005 року, № 637, оскільки до авансових
звітів підзвітних осіб надані податкові накладні, які підтверджують факт
придбання товарів, зазначених у звітах СПД-ФО ОСОБА_1, а не особами, яким
видавались грошові кошти під звіт. Представник відповідача вважає, що
відповідачем правомірно донараховано позивачу податок з доходів фізичних осіб в
розмірі основного платежу 344,94 грн. та штрафних санкцій 689,88 грн.

Дослідивши матеріали справи і надані
сторонами докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив
таке.

З 05.03.2007
року по 06.04.2007 року співробітниками ДПІ у Московському районі м. Харкова
була проведена виїзна планова перевірка КС „Самопоміч” з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005 р.
по 31.12.2006 р., за наслідками якої складений акт від 12.04.2007 р. №
1900/22-111/22684157.

Документальною
перевіркою встановлено порушення п.п.4.3.2 п.4.3 ст.4, п.п.9.10.1 (б) п.9.10
ст.9 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” № 889-ІУ від
22.05.2003 р. із змінами та доповненнями, а саме: неутримання та
неперерахування податку з доходів фізичних осіб у серпні-грудні 2005 року, у
лютому-грудні 2006 року у розмірі 344,94 грн., п.п.9.2.3 п.9.2 ст.9 Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб” № 889-ІУ від 22.05.2003 р. із
змінами та доповненнями, а саме: неутримання та неперерахування податку з
доходів фізичних осіб у липні-грудні 2005 р., березні 2006 р., червні 2006 р.,
вересні 2006 р., грудні 2006 р. у розмірі 60161,72 грн., п.7.41 розділу 7
„Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні” від
15.12.2004 року за № 637, а саме: встановлено порушення норми порядку
відображення в облікових документах каси кредитної спілки витраченої
підзвітними особами готівки, без подання ними підтверджуючих документів у
періоді з 01.07.2005 року по 31.12.2006 року.

На
підставі висновків перевірки відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення № /0 від 20 квітня 2007 року.

Не
погоджуючись з зазначеним повідомленням-рішенням, позивачем було ініційовано
процедуру адміністративного оскарження, у ході якої відповідачем ухвалені
податкові повідомлення-рішення № /1 від 27 червня 2007 року та №
/2 від 19 вересня 2007 року.

Суд дійшов
висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному
обсязі, виходячи з таких підстав.

Відповідно
до ст.1 Закону України „Про кредитні спілки” від 20.12.2001 р. № 2908-111 (далі
- Закон № 2908) кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована
фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних
засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та
наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів
кредитної спілки. Кредитна спілка є
фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання
фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Згідно з
частиною 1 ст.21 Закону № 2908 кредитна спілка відповідно до свого статуту:

- приймає
вступні та обов'язкові пайові та інші внески від членів спілки;

- залучає
на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у
готівковій, так і в безготівковій формі.

Згідно з
частиною 1 ст.19 Закону № 2908 майно кредитної спілки формується за рахунок,
зокрема вступних, обов'язкових пайових та інших внесків членів кредитної спілки
(крім внесків (вкладів) на депозитні рахунки).

Отже,
пайовий внесок - це кошти, які передаються для діяльності кредитної спілки.

Згідно з
ч.3 ст.21 Закону № 2908 „нерозподілений доход, що залишається у розпорядженні кредитної
спілки за підсумками фінансового року, розподіляється за рішенням загальних
зборів, у тому числі між членами кредитної спілки, пропорційно розміру їх
пайових внесків у вигляді відсотків (процентів). При цьому в першу чергу
відбувається необхідне поповнення капіталу та резервів. Сума доходу, яка
розподіляється на додаткові пайові членські внески, визначається з дотриманням
умови, що доходність додаткових пайових членських внесків не може перевищувати
більш ніж у два рази середньозважену процентну ставку доходності внесків
(вкладів) членів кредитної спілки на депозитних рахунках за їх наявності. Решта
доходу, що залишилась після формування капіталу і резервів та розподілу на
додаткові пайові членські внески, розподіляється на обов'язкові пайові членські
внески.

Відповідно
до п.1.3 ст.1 Закону України № 889 дохід з джерелом його походження з України -
будь-який дохід, одержаний платником
податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів
діяльності на території України, у тому числі, але не виключно, у вигляді,
зокрема, доходів, що виплачуються (надаються) резидентами у вигляді виграшів.

У п.2.1
ст.2 Закону № 889 передбачено, що платником податку є резидент, який отримує як
доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи.

Порядок
нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету регулюється
ст.8 Закону № 889, у п.п.8.1.1 якої зазначено, що податковий агент, який
нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує
податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку,
визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Відповідно до
п.1.15 ст.1 Закону № 899 податковий агент - юридична особа (її філія,
відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво
нерезидента-юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового
статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за
порушення норм цього Закону.

Згідно з
п.п.4.2.12 п.4.2 ст.4 Закону № 889 до складу загального місячного
оподатковуваного доходу включається, зокрема, дохід у вигляді процентів
(дисконтних доходів), дивідендів та роялті, виграшів, призів; інші доходи, крім
зазначених у пункті 4.3 цієї статті.

Пунктом
7.2 ст.7 Закону № 889 передбачено, що ставка податку становить 5 відсотків від
об'єкта оподаткування, нарахованого податковим агентом як:

- процент
на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок (у тому числі
картковий рахунок);

-
процентний або дисконтний дохід за іменним ощадним (депозитним) сертифікатом;

- процент
на вклад (внесок) до кредитної спілки, створеної відповідно до закону;

-
інвестиційний дохід, який виплачується компанією, що управляє активами
інституту спільного інвестування, відповідно до закону;

- дохід за
іпотечним сертифікатом фонду операцій з нерухомістю;

- дохід,
який виплачується управителем фонду інвестування будівництва;

- дохід
учасника фонду банківського управління;

- в інших
випадках, прямо визначених відповідними нормами цього Закону.

Однак, при
застосуванні цієї норми слід виходити з того, що відповідно до п.п.22.1.4
п.22.1 ст.22 Закону № 889 підпункт 4.2.12 пункту 4.2 статті 4 цього Закону у
частині включення до загального місячного оподатковуваного доходу доходів у
вигляді процентів на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок (у
тому числі картковий рахунок), вклад до небанківських фінансових установ згідно
із законом або процентів (дисконтних доходів) на депозитний (ощадний)
сертифікат та підпункти 9.2.1 і 9.2.2 пункту 9.2 статті 9 цього Закону в
частині оподаткування процентів набирають чинності з 1 січня 2010 року.

Таким
чином, з норми п.п.22.1.4 п.22.1 ст.22 Закону № 889 вбачається, що виплата
процентів на внески членам кредитної спілки, включаючи проценти на пайові
внески та внески (вклади) на депозитні рахунки, підлягає оподаткуванню
відповідно до п.7.2 ст.7 Закону № 889 з 01.01.2010 року, а тому донарахування
позивачу податку з доходів фізичних осіб є неправомірним.

Посилання
відповідача на те, що оподаткування процентів (у тому числі дисконтних
доходів), сплачених (нарахованих) з інших підстав, ніж зазначені у підпункті
9.2.1 цього пункту Закону № 889, зокрема, визначеними ч.3 ст.21 Закону України
„Про кредитні спілки”, а саме: розподіл нерозподіленого доходу, що залишається
у розпорядженні кредитної спілки за підсумками фінансового року та який
розподіляється за рішенням загальних зборів, у тому числі між членами кредитної спілки,
пропорційно розміру їх пайових внесків у вигляді відсотків (процентів), то
відповідно до п.п.9.2.3 п.9.2 ст.9 Закону № 889 оподаткування здійснюється в
загальному порядку, встановленому цим Законом для доходів, що кінцево
оподатковуються при їх виплаті, за ставкою, визначеною у пункті 7.1 статті 7
цього Закону № 889, не приймається судом
до уваги з наступних підстав.

Згідно з
п.7.1 ст.7 Закону № 889 ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта
оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2-7.3 цієї статті.

Однак,
пунктом 7.2 ст.7 Закону № 889 визначена єдина ставка податку у розмір 5% від
об'єкта оподаткування, нарахованого податковим агентом як процент на вклад
(внесок) до кредитної спілки, створеної відповідно до закону.

Ставка 13%
визначена п.22.3 ст.22 Закону № 889, яким встановлено, що починаючи з 1 січня
2004 року та до 31 грудня 2006 року ставка оподаткування, визначена пунктом 7.1
статті 7 цього Закону, встановлюється на рівні 13 відсотків від об'єкта
оподаткування.

Відповідно
до п.п.9.2.3 п.9.2 ст.9 Закону № 889 оподаткування процентів (у тому числі
дисконтних доходів), сплачених (нарахованих) з інших підстав, ніж зазначені у
підпункті 9.2.1 цього пункту, здійснюється у загальному порядку, встановленому
цим Законом для доходів, що кінцево оподатковуються при їх виплаті, за ставкою,
визначеною у пункті 7.1 статті 7 цього Закону.

Підпунктом
9.2.1 п.9.2 ст.9 Закону №889 встановлено, що податковим агентом платника
податку при нарахуванні (сплаті) на його користь доходів, визначених у пункті
7.2 статті 7 цього Закону є особа, які здійснює таке нарахування (сплату).
Загальна сума податків, утриманих протягом звітного податкового місяця з таких
нарахованих (сплачених) процентів платнику податку, сплачується
(перераховується) таким податковим агентом до бюджету у строки, визначені
законом для місячного податкового періоду.

Окрім
того, підпунктом „в” підпункту 4.3.5 п.4.3 ст.4 Закону № 889 встановлено, що до
складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника
податку не включаються такі доходи (що не підлягають відображенню в його річній
податковій декларації): суми виплат чи відшкодувань (крім заробітної плати чи
інших виплат та відшкодувань за цивільно-правовими договорами), що здійснюються
з урахуванням норм пункту 9.7 статті 9 цього Закону іншими неприбутковими
організаціями (крім кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ)
та благодійними фондами України, чий статус визначається відповідно до закону,
на користь отримувачів таких виплат, крім будь-яких виплат або відшкодувань
членам керівних органів таких організацій або фондів та пов'язаним з ними
фізичними особами.

Щодо
порушення позивачем п.п.4.3.2 п.4.3 ст.4, п.п.9.10.1 (б) п.9.10 ст.9 Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб” № 889-ІУ від 22.05.2003 р. із
змінами та доповненнями, а саме: неутримання та неперерахування податку з
доходів фізичних осіб у серпні-грудні 2005 року, у лютому-грудні 2006 року у
розмірі 344,94 грн., порушення порядку відображення в облікових документах каси
кредитної спілки витраченої підзвітними особами готівки, а саме - без подання
ними підтверджуючих документів у періоді з 01.07.2005 року по 31.12.2006 року,
суд зазначає на таке.

Відповідно
до п.7.41 розділу 7 „Положення про ведення касових операцій в національній
валюті в Україні”, затвердженого Постановою Національного банку України № 637
від 15.12.2004 року під час перевірки правильності оформлення видач готівки

під звіт як на відрядження, так і на інші потреби
встановлюється достовірність підтвердних документів, що додаються до звітів про використання коштів.

Відповідно
до п.2 Наказу ДПА України 19.09.2003 р. за № 440, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 9.10.2003 р. за № 915/8236 „Про затвердження форми
Звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт, та Порядку
складання вказаного Звіту” - звіт
про використання коштів, наданих на
відрядження або під
звіт, надається до закінчення
третього банківського дня, наступного
за днем, у якому
платник податку завершує таке відрядження або завершує виконання окремої
цивільно-правової дії

за дорученням та за рахунок податкового агента
платника податку, що
надав кошти під звіт.

Представником
позивача надані документи, які свідчать, що звіти про використання коштів,
наданих на відрядження або під звіт, заповнені особисто працівниками позивача,
які отримали грошові кошти у касі підприємства на виконання доручення щодо
купівлі господарських товарів. До цих звітів надані документи, що підтверджують
купівлю відповідних господарських товарів.

Відповідно
до п.1.2 розділу І „Положення про ведення касових операцій в національній
валюті в Україні”, затвердженого Постановою Національного банку України № 637
від 15.12.2004 року - документом, що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти,
надрукований у випадках, передбачених
Законом України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", і
зареєстрований у встановленому порядку реєстратором
розрахункових операцій або заповнений вручну є розрахунковий документ встановлених
форми та змісту (касовий
чек, товарний чек,
розрахункова квитанція, проїзний документ тощо).

Відповідно
до п.14 „Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових
операцій для різних сфер застосування”, затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України № 199 від 18.02.2002 року чеки всіх звітів повинні містити
такі загальні реквізити: назву і адресу господарської одиниці; індивідуальний
номер платника, перед яким друкуються
великі літери "ПН". У разі коли суб'єкт підприємницької діяльності не
зареєстрований як платник ПДВ, замість
індивідуального номера
платника повинен бути надрукований ідентифікаційний код згідно
з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або ідентифікаційний номер
згідно з ДРФО (для фізичних
осіб), а замість літер "ПН" - літери "ІД"; фіскальний номер
реєстратора, перед яким друкуються великі літери "ФН";

заводський номер реєстратора; логотип виробника.

Всі
перераховані обов'язкові реквізити містять і чеки, видані „МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ”.
Інформація щодо СПД ОСОБА_1 у цих чеках носить лише довідкову інформацію і
свідчить про особливості внутрішнього порядку цього закладу щодо здійснення
покупок. Ці особливості полягають в тому, що для здійснення покупок
допускаються лише особи, які мають перепустки на ім'я осіб, які внесені до
реєстру закладу. Саме такою перепусткою, яка була видана на ім'я ОСОБА_1, і
скористалися працівники позивача при виконанні доручення позивача.
Представником відповідача ці факти не заперечувались.

Факт використання
виданих грошових коштів підзвітними особами відповідно до наданих підтвердних
документів підтверджується також і актами про оприбуткування придбаних товарів
у бухгалтерському обліку та їх використання у господарській діяльності
позивача.

З врахуванням
викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість проведеного відповідачем
з цих підстав нарахування позивачеві податку з доходів фізичних осіб в розмірі
344,94 основного зобов'язання та 689,88 грн. - штрафних санкцій.

За таких
обставин позовні вимоги про скасування податкових
повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Московському районі м.
Харкова № /0 від 20 квітня 2007 року та № /1 від 27 червня
2007 року, № /2 від 19 вересня 2007 року є обґрунтованими і
підлягають задоволенню повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.
94, 160, 161, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
Харківський окружний адміністративний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити в повному обсязі.

Скасувати
податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова № /0 від 20 квітня 2007 року, № /1 від 27
червня 2007 року, № /2 від 19.09.2007 року.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному
обсязі.

Апеляційна
скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги
одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає
законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Постанова в повному обсязі виготовлена 04.02.2008 р.

Суддя
Я.В.П'янова