Справа № 2а-740/08
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2008-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
2а-740/08: не визначено.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 20.03.2008. Забезпечено надання загального доступу: 16.05.2008.
Номер судового провадження: не визначено
Справа № 2а-740/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2008 року Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді-Самойлової В.В.

при секретарі- Демченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ТОВ « ІнтерАМІ» ЛТД до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про скасування рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить скасувати рішення відповідача про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків № 269 від 08.06.2007р., посилаючись на те, що оплату страхових внесків проведено одночасно з отриманням коштів на оплату праці або до їх отримання, але відповідач при винесенні оскаржуваного рішення невірно застосував норми Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058 від 09.07.2003р., яким передбачено, що перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці ( виплату доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів ( послуг). Тобто, виконання страхувальником обов»язку щодо сплати страхових внесків залежить від факту отримання коштів на оплату праці ( виплату доходу).

Представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивач помилково прирівняв обов’язок страхувальника сплачувати авансові платежі до іншого обов’язку – остаточно розрахуватися із Пенсійним фондом до закінчення граничного терміну сплати внесків. Тобто, позивач зміщує ці поняття та помилково вважає, що Закон України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058 від 09.07.2003р. передбачає лише один порядок сплати внесків – одночасно з виплатою заробітної плати. А тому згідно ст. ст. 19, 20 вищезазначеного Закону страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду, незалежно від факту виплати заробітної плати ( доходу).

Заслухавши сторони, дослідивши докази суд вважає, що позов задоволенню не підлягає зі слідуючих підстав.

Встановлено, що ТОВ « ІнтерАМІ» ЛТД зареєстровано в Управлінні Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова як платник страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

08.06.2007р. Управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, керуючись ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” винесено рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків № 269 від 08.06.2007р., на підставі якого нараховано штраф у сумі 26092,29 грн. та пеня – 5256,03 грн., оскільки позивачем страхові внески, нараховані за лютий-березень 2007 року сплачені відповідно 12.04.2007р., 28.04.2007р., 31.05.2007р., чим порушено вимоги п. 6 ст. 19 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058 від 09.07.2003р., де передбачено, що страхові внески страхувальниками нараховуються на суми фактичних витрат на оплату праці працівників незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Відповідно до частини 6 ст. 20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Тобто, вищезазначений Закон не передбачає обов’язку сплати страхових внесків незалежно від факту заробітної плати, а навпаки згідно з абз. 8 ч. 6 ст. 20 Закону перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням ( перерахуванням) коштів на оплату праці ( виплату доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням ( перерахуванням) коштів на оплату праці ( виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

Крім того, порядок визначення розміру страхових внесків, встановлений ст. 19 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” та п. 4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, відповідно до яких розмір страхових внесків розраховується виходячи із суми фактичних витрат на оплату праці ( грошове забезпечення) працівників.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на помилковому висновку про те, що Закон України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” не передбачає обов»язку сплати страхових внесків незалежно від факту виплати заробітної плати (доходу). Тобто, вимоги позивача ґрунтуються на аналізі вибіркових положень ст. 20 вищевказаного Закону, в якій зазначені строки та порядок сплати нарахованих страхових внесків. Але не враховані положення ч. 6 ст. 19 цього ж Закону, яка визначає порядок їх нарахування.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” страхові внески нараховуються на суми, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати. В ч. 1 та 2 ст. 19 цього Закону визначено суми, на які нараховуються страхові внески. До них насамперед відносяться витрати роботодавця на виплату заробітної плати найманим працівникам. Отже, в ст. 19 цього ж Закону прямо зазначено, що страхові внески нараховуються на суму заробітної плати незалежно від того, чи були вони виплачені працівникам після їх нарахування.

Згідно абз. 1 ч. б ст. 20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” страхувальники зобов»язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для страхувальників-роботодавців є календарний місяць. Проте позивачем страхові внески, нараховані за лютий-березень 2007 року сплачені відповідно 12.04.2007р., 28.04.2007р., 31.05.2007р.

Крім цього, абзацем. 5 ч. б ст. 20 вищевказаного Закону передбачено, що у разі здійснення протягом базового звітного періоду виплат, на які нараховуються страхові внески, платники одночасно з видачею зазначених сум зобов»язані сплачувати авансові платежі у вигляді сум страхових внесків, що нараховуються на ці виплати. Згідно абз. 6 ч. б ст. 20 цього ж Закону при недостатності коштів у страхувальника для здійснення в повному обсязі виплати заробітної плати (доходу) та одночасної сплати авансових платежів, виплата зазначених сум ( коштів на оплату праці) та сплата страхових внесків (авансових платежів) здійснюється в пропорційних розмірах у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України. Тобто, абзаци 5 та 6 ч. б ст. 20 цього Закону регулюють сплату саме авансових платежів, які справляються страхувальником-роботодавцем у разі виплати заробітної плати (доходу) протягом базового звітного періоду, за який нарахована така заробітна плата.

Таким чином, у разі виплати протягом звітного місяця заробітної плати, нарахованої за звітний місяць, одночасно із виплатою цих сум у пропорційних розмірах роботодавцем сплачуються авансові платежі зі страхових внесків. Решта несплачених сум страхових внесків, нарахованих за звітний місяць, має бути перерахована роботодавцем на рахунок органу Пенсійного фонду до 20 числа місяця, наступною за звітним, що можна назвати остаточним розрахунком. В той же час, посилаючись на ч.ч. 6, 12 ст. 20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, позивач прирівняв обов»язок страхувальника сплачувати авансові платежі до іншого обов»язку – остаточно розрахуватися із Пенсійним фондом до закінчення граничного терміну сплати внесків. Тобто позивач зміщує ці поняття та помилково вважає, що цей Закон передбачає лише один порядок сплати внесків – одночасно з виплатою заробітної плати.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки Законом України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” не визначено пріоритет виплати заробітної плати перед сплатою страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 159 КАСУ, ст.ст. 19, 20, 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 01.12.2003р. суд, –

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові ТОВ « ІнтерАМІ» ЛТД до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про скасування рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня її проголошення, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ – з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя-

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...