Справа № К-4673/06
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2007-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 серпня 2007 року м. Київ

Суддя Вищого адміністративного суду України Панченко
О.І., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю
"Будівельне підприємство-14" на рішення Галицького районного суду
м. Львова від 17 серпня 2004 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 травня 2005 року у справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - ТзОВ) "Будівельне підприємство-14",
третя особа Управління державної реєстрації Львівської міської ради, про
скасування рішення загальних зборів та державної реєстрації ТзОВ
"Будівельне підприємство-14", -

встановив:

В серпні 2004 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в
якому вказували, що рішення про реорганізацію ЗАТ "Будівельне
підприємство-14", прийняте на загальних зборах акціонерів 14.02.03 є
незаконним, а тому державна реєстрація новоствореного ТзОВ "Будівельне підприємство-14" проведена
з порушенням законодавства і повинна бути скасована.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 серпня 2004 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 23 травня 2005 року, позов було задоволено та скасовано
рішення загальних зборів Закритого акціонерного товариства "Будівельне
підприємство-14" від 14.02.03. Одночасно скасовано державну реєстрацію
Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне підприємство-14",
повернувши сторони в первинний стан.

Не погоджуючись із постановленими по справі судовими рішеннями, ТзОВ
"Будівельне підприємство-14"
звернулося до Верховного Суду України з касаційною скаргою в порядку
визначеному ЦПК України 1963 року, в якій, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права, просило зазначені рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Листом Верховного Суду України від 12.12.2005 р. на
підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України зазначену касаційну скаргу зі справою було передано до
Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку касаційного
провадження.

У відкритті касаційного адміністративного провадження
заявнику необхідно відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст. 4 КАС України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 17 КАС України до компетенції
адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами
владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України, справа
адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень, згідно з пунктом 7 частини 1
вищезгаданої статті КАС, - це орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні
ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідачем у даній справі є господарське товариство,
яке згідно чинного законодавства не може здійснювати владні управлінські
функції у розумінні статті 3 Кодексу, оскільки такими не наділене ні в силу
закону, ні в силу делегованих повноважень.

Зміст спору в даному випадку складають, в першу чергу,
корпоративні правовідносини, які згідно п.4 ч.1 ст. 12 ГПК України (із
змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 15.12.2006 р. №483-V) виключені
з-під компетенції адміністративних судів.

Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації
товариства, то слід зазначити, що всі заявлені позовні вимоги у справі
об'єктивно тісно пов'язані між собою і відокремити позовні вимоги стосовно
цивільно-правових відносин від вирішення публічно-правового спору на даний час
неможливо, а тому вони повинні вирішуватись
спільно.

Статтею 1 ЦПК України (в редакції 1963 року), який
діяв на час розгляду справи, було передбачено, що законодавство про цивільне
судочинство встановлює порядок розгляду справ по спорах, що виникають з
цивільних, сімейних, трудових та колгоспних правовідносин, справ, що виникають
з адміністративно-правових відносин, і справ окремого провадження. Справи, що
виникають з адміністративно-правових відносин, і справи окремого провадження
розглядаються за загальними правилами судочинства, крім окремих винятків,
встановлених цим Кодексом та іншими законами України. При цьому пріоритет
надається позовному провадженню, що підтверджується змістом ч.7 ст. 2486
ЦПК України (в редакції 1963 року), згідно якої суд, встановивши при
розгляді скарги наявність спору про право, який розглядається у порядку
позовного провадження, залишає скаргу без розгляду і роз'яснює заявнику його
право на пред'явлення позову на загальних підставах.

Крім того, слід зазначити, що за правилами глав 29-32, 36
ЦПК України 1963 року розгляд даної справи в судах не здійснювався, а тому
заявлені вимоги у даній справі не відносяться до компетенції адміністративного
суду й повинні вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 214 КАС України,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо
справа не підлягає касаційному розгляду у порядку касаційного провадження.

Зважаючи на викладене, касаційне провадження у Вищому
адміністративному суді України відкритим бути не може, оскільки з метою
дотримання процесуальної форми щодо порядку оскарження судових рішень дана
цивільна справа підлягає перегляду за правилами цивільного процесуального
законодавства відповідним судом касаційної інстанції.

З урахуванням наведеного та керуючись п.1 ч. 4 ст. 214
КАС України,

ухвалив:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне
підприємство-14" на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 серпня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області від 23 травня 2005 року;

2. Касаційну скаргу зі справою направити за належністю до
Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає, крім
випадків, передбачених ст. 237 КАС України.

Суддя Вищого

адміністративного суду України О.І. Панченко