Справа № К-25182/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
листопада 2007 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :
головуючого-судді
суддів: Лиски
при секретарі Ліщинській В.О.,
за участю представника позивачки ОСОБА_1, представників
Вінницької обласної ради Бойка П.С., Олійник А.М. та Війтівської сільської ради
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Війтівської сільської
ради Бершадського району Вінницької області, Комісії з питань поновлення прав
реабілітованих Вінницької обласної ради про визнання права власності на майно в
порядку спадкування, витребування його з чужого незаконного володіння,
скасування рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Вінницької
обласної ради № 1 від 25 лютого 2005 року, -
в с т а н о в и л а :
В березні 2003 року ОСОБА_3 звернувся до Бершадського районного суду
Вінницької області з позовом до комісії Бершадської районної ради з питань
поновлення прав реабілітованих Вінницької області, Війтівської сільської ради
Бершадського району Вінницької області на неправомірні дії комісії з питань поновлення прав
реабілітованих , та стягнення компенсації .
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що згідно рішення комісії з питань
поновлення прав реабілітованих
Вінницької обласної ради від 11 березня 2003 року його було визнано
незаконно репресованим та реабілітовано і встановлено грошову компенсацію в
розмірі 112 гривень 50 копійок.
Посилаючись на несправедливість зазначеного рішення, позивач просив
встановлений рішенням комісії розмір компенсації визнати несправедливим,
стягнути з Війтівської сільради 4684 гривні, вартості забраного майна, 2775
гривень компенсації за інше майно, повернути йому 5 га землі, або сплатити за нею
передбачену законом компенсацію .
Після смерті у травні 2003 року ОСОБА_3 правонаступником у справі є його
донька ОСОБА_2, яка 07 червня 2005 року
звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила скасувати рішення комісії
з питань поновлення прав реабілітованих Вінницької обласної ради № 1 від 25
лютого 2005 року, якою залишено без змін рішення Комісії з питань поновлення
прав реабілітованих Бершадської районної ради від 17 липня 2001 року про
призначення ОСОБА_3 грошової компенсації в розмірі 112,50 грн., визнати за нею в порядку спадкування за
законом право власності на вилучені в 1944 році Війтівською сільською радою у
її батька ОСОБА_3. 118 листків бляхи, 3,27 кв.м. соснових дошок та 1,56 кв.м.
дубових дошок і зобов'язати Війтівську сільську раду повернути їй вказані
будівельні матеріали, або стягнути на її користь їх вартість станом на 2005 рік
Ухвалою Бершадського районного
суду Вінницької області від 25 липня
2005 року позовну заяву ОСОБА_2 до
Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, Комісії з
питань поновлення прав реабілітованих Вінницької обласної ради про визнання
права власності на майно в порядку спадкування, витребування його з чужого
незаконного володіння, скасування рішення комісії з питань поновлення прав
реабілітованих Вінницької обласної ради № 1 від 25 лютого 2005 року та
позовну заяву ОСОБА_3 до Війтівської сільської ради Бершадського району
Вінницької області, Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Бершадської
районної ради про визнання неправомірними дій
об'єднано в одне провадження.
Рішенням Бершадського районного
суду Вінницької області від 23 грудня
2005 року, в позові ОСОБА_2 відмовлено .

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 25 травня 2006 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 було відхилено, рішення
Бершадського районного суду Вінницької
області від 23 грудня 2005 року було залишено без змін .

На зазначені судові рішення ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій вона
просить їх скасувати та постановити нове про задоволення її позову.

При цьому вона посилається на порушення судами норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позову, суди першої та апеляційної
інстанції виходили з того, що відповідачі, встановивши розмір грошової
компенсації за втрачене майно в сумі 112 гривень 50 копійок, діяли в межах
своїх повноважень та у спосіб, передбачений Законом України "Про
реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" і "Положенням про
порядок виплати компенсацій, повернення майна або відшкодування його вартості
реабілітованим громадянам", затвердженим постановою Кабінету Міністрів
України від 18 лютого 1993 р. N 112.

Згідно ст. 5 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні" для осіб, які відбували покарання у вигляді
позбавлення волі або примусового поміщення у лікувальні заклади і згодом
реабілітовані відповідно до статті 1 цього Закону, встановлено грошову компенсацію
у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць позбавлення
волі, але не більш як 75 мінімальних заробітних плат.

Одноразово як грошова компенсація реабілітованій особі виплачується до 15
мінімальних заробітних плат, а решта належних грошей - протягом наступних п'яти
років.

У разі можливості, на вимогу реабілітованого, вся нарахована грошова
компенсація може бути виплачена одноразово. Виплата компенсації спадкоємцям не
проводиться, крім випадків, коли компенсація була нарахована, але не отримана
реабілітованим.

Вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок незайнятий, а
майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою.
При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель та
майна.

Не підлягають поверненню (компенсації) будівлі та інше майно, що було
націоналізовано (муніципалізовано) на підставі відповідних нормативних актів.

Заяви про компенсацію та повернення майна подаються не пізніше трьох років
з моменту набрання чинності цим Законом або з дня одержання особою довідки про
реабілітацію згідно з цим Законом.

Порядок виплати компенсації, повернення майна або відшкодування його
вартості реабілітованим регулюється Положенням, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України.

Так, відповідно до п.п. 17, 18 вказаного Положення, вартість майна
визначається:

будівель і споруд, що збереглися на момент розгляду заяви комісією, але
повернути їх реабілітованому або його спадкоємцю першої черги нема можливості,
- за діючим на день розгляду заяви оцінними нормами державного обов'язкового
страхування з урахуванням їх зносу на день вилучення;

худоби, птиці та сільськогосподарської продукції, якщо в архівних
документах вказана їх якісна характеристика (вага, вид тощо), - за
закупівельними цінами, що діють на момент розгляду заяви;

іншого майна, якщо в архівних документах вказана його якісна
характеристика (модель, марка тощо), - за середніми ринковими цінами, що
діють в районі (місті) на момент розгляду заяви, з урахуванням його зносу на
день вилучення.

У разі коли неможливо повернути майно або відшкодувати його вартість у
порядку, передбаченому пунктами 12 і 15 цього Положення, реабілітованим на
сім'ю виплачується грошова компенсація у розмірі до 15 мінімальних заробітних
плат.

Як було встановлено судами, будь-які архівні дані щодо якісних
характеристик вилученого у ОСОБА_3. майна відсутні, а відтак відповідачами з
дотриманням вимог наведених нормативних актів прийнято рішення щодо
встановлення грошової компенсації в розмірі 112 гривень 50 копійок.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судами прийняті законні і
обґрунтовані рішення, під час розгляду справи порушень норм матеріального чи
процесуального права ними допущено не було.

Доводи касаційної скарги зроблених судами висновків не спростовують, а тому
оскаржувані судові рішення повинні залишатися без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230 КАС
України, колегія суддів, -

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 228, 230 КАС України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення
Бершадського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2005 року та
ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25 травня 2006 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду касаційної інстанції може
бути оскаржено до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :