Справа № К-21093/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
листопада 2007 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :
суддів - Бутенка
розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну
справу за позовом Кам'янко-Дніпровського міжрайонного прокурора до Відділу
державної виконавчої служби Кам'янко-Дніпровського районного управління юстиції
в Запорізькій області, треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про скасування
в с т а н о в и л а :
У листопаді 2005 року Кам'янко-Дніпровський міжрайонний прокурор звернувся
до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 08.11.2002 року з
Кам'янко-Дніпровського районного суду Запорізької області до ВДВС
Кам'янко-Дніпровського РУЮ надійшов виконавчий лист № 2-400 за 2002 рік, згідно
якого ОСОБА_2. та ОСОБА_3. були зобов'язані передати житловий будинок з
Цього ж дня державним виконавцем було відкрито виконавче провадження.
Станом на 08.11.2002 року ОСОБА_1. був недієздатним, а його опікуном був
брат ОСОБА_4., який того ж таки дня звернувся до державного виконавця із
заявою, в якій просив повернути виконавчий лист без виконання. 08 листопада
2002 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого
листа без виконання.
Посилаючись на те, що згадана постанова державного виконавця від 08.11.2002
року винесена незаконно, з порушенням ст. 145 КЗпШС України оскільки ОСОБА_4.,
як опікун ОСОБА_1., не мав права відмовлятись від належних підопічному майнових
прав без дозволу органу опіки і піклування, просив визнати її незаконною і
Постановою Кам'янко-Дніпровського районного суду Запорізької області від 24
лютого 2006 року позов задоволено.
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 травня 2006 року це
судове рішення скасовано і провадження у справі закрито з тих підстав, що ВДВС
Кам'янко-Дніпровського РУЮ ліквідований, а спірні правовідносини не допускають
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1. подав касаційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

При цьому він посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального
і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Оскаржене судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що
оскільки відділ Державної виконавчої служби Кам'янко-Дніпровського районного
управління юстиції в Запорізькій області, який є відповідачем у справі,
ліквідовано відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 19 серпня
2005 року N 1482/К "Про ліквідацію відділів Державної виконавчої служби
територіальних управлінь юстиції",
то провадження у справі підлягає закриттю.

Однак при цьому апеляційним судом не враховано, що в зв'язку з
реформуванням системи державної виконавчої служби відповідно до Закону України
"Про внесення змін до законів України "Про державну виконавчу
службу" та "Про виконавче провадження" від 23 червня 2005 року N
2716-IV та постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2005 року N 320, за
наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2005 року N 1482/12 відділи
державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції
України, Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського
міських, районних, районних у містах, міжрайонних управлінь юстиції
ліквідовано.

Наказом Департаменту державної виконавчої служби від 19.08.2005 року N 3/к
"Про утворення органів державної виконавчої служби" створена у складі
Департаменту державної виконавчої служби Державна виконавча служба Автономної
Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Наказом Департаменту державної виконавчої служби від 26.10.2005 року N 46/к
утворені у складі Департаменту державної виконавчої служби Державна виконавча
служба у районах, містах (містах обласного значення), районах у містах.

Знов утворені підрозділи прийняли від ліквідованих відділів Державної
виконавчої служби всі виконавчі провадження та архівні матеріали, а тому
колегія суддів дійшла висновку, що до новоутворених органів державної
виконавчої служби застосовується процесуальне правонаступництво.

Слід також зазначити, що відповідно до статті 1 Закону України "Про
державну виконавчу службу", державна виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до
законів України.

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до статті 3 цього ж Закону, департамент державної виконавчої
служби є урядовим органом державного управління, який діє у складі Міністерства
юстиції України, на яке покладається реалізація єдиної державної політики у
сфері примусового виконання рішень.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2005
р. N 320 "Про утворення урядового органу державного управління у складі
Міністерства юстиції", у складі Міністерства юстиції утворюється
Департамент державної виконавчої служби на базі органів державної виконавчої
служби.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про державну виконавчу службу", в
редакції Закону України "Про внесення змін до законів України "Про
державну виконавчу службу" та "Про виконавче провадження" N
2716-IV від 23 червня 2005 року,
Департамент державної виконавчої служби є урядовим органом державного
управління, який діє у складі Міністерства юстиції України, на яке покладається
реалізація єдиної державної політики у сфері примусового виконання рішень.

До складу Департаменту державної виконавчої служби входять:

державна виконавча служба Автономної Республіки Крим, областей та міст
Києва і Севастополя;

державна виконавча служба у районах, містах (містах обласного значення),
районах у містах.

Виконання рішень, перелік яких встановлено законом, покладається на
державних виконавців.

При ухваленні оскарженого судового рішення апеляційний суд не з'ясував, на
який орган державної виконавчої влади покладено функції держави з примусового
виконання рішень суду і кому саме передано вказане виконавче провадження, в
зв'язку з чим передчасно прийняв рішення про закриття провадження у справі.

Згідно ст. 53 КАС України у разі
вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір,
суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної
сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в
адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в
такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Адміністративний суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не
до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не
припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача
належним відповідачем.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді
рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, закривши провадження у справі, суд апеляційної інстанції своїм
рішенням фактично позбавив позивача на реалізацію конституційного права
оскаржити до суду дії органу державної виконавчої служби.

Таке становище не узгоджується також із статтею 6 Європейської Конвенції
про захист прав та основоположних свобод
людини, яка відповідно до статті 9 Конституції є частиною національного
законодавства України і згідно якої кожна людина при визначенні її
громадянських прав і обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд
впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно
до закону.

Згідно статті 8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого
людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції
під час розгляду справи були допущені порушення норм матеріального та
процесуального права, які призвели до ухвалення ним незаконного рішення.

За таких обставин, згідно вимог ст. 227 КАС України, оскаржена ухвала
апеляційного судів підлягає скасуванню,
а справа направленню до суду апеляційної інстанції для продовження
розгляду.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 221, 223, 227, 230 КАС України, колегія суддів,
-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 травня 2006 року
скасувати.

Справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду касаційної інстанції може
бути оскаржено до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :