Справа № К-2887/06
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2007-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

13 серпня 2007 року м. Київ

Суддя Вищого адміністративного суду України Панченко
О.І., розглянувши касаційну скаргу Державної податкової адміністрації у
Харківській області на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 січня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області від 12 травня 2004 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації у Харківській області,
Управління податкової міліції ДПА у Харківській області, відділення Державного
казначейства України в Дзержинському районі м. Харкова, відділення Державного казначейства України в
Дергачівському районі Харківської області, виконавчого комітету Дзержинської
районної у м. Харкові ради про визнання права власності на тютюнові вироби і
стягнення коштів із застосуванням індексації від їх реалізації, про визнання
неправомірними дій співробітників Управління податкової міліції та рішення
виконавчого комітету про визнання тютюнових виробів безхазяйним майном, -

встановив:

В листопаді 1998 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі
скаргою на дії посадових осіб податкової міліції Харківської області, в якій
просив визнати неправомірними їх дії щодо вилучення у нього тютюнових виробів.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова
від 28 січня 2004 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково та
визнано неправомірними дії співробітників Управління податкової міліції ДПА у
Харківській області з приводу вилучення у нього тютюнових виробів у кількості
82498 пачок, встановивши право власності на них за позивачем. Також визнано
неправомірним рішення виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Харкові
ради від 27.07.1999 р. про визнання вказаних тютюнових виробів безхазяйним майном.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 136338,02 грн.
матеріальної шкоди та 1463,58 грн. моральної. В частині позову щодо індексації
повернутих грошових коштів - відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12
травня 2004 року рішення суду першої інстанції в частині визнання
неправомірними дій співробітників Управління податкової міліції ДПА у
Харківській області та стягнення
моральної шкоди - скасовано і в цій частині постановлено нове рішення про
відмову у задоволенні позову.В частині відшкодування матеріальної шкоди розмір
суми зменшено до 67971,80 грн. В решті рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із постановленими по справі судовими
рішеннями, ДПА у Харківській області звернулася до Верховного Суду України з
касаційною скаргою в порядку визначеному ЦПК України 1963 року, в якій,
посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,
порушення норм матеріального і процесуального права, просила рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 28 січня
2004 року скасувати повністю, а ухвалу апеляційного суду Харківської області
від 12 травня 2004 року - скасувати в частині залишення рішення районного суду
без змін, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Листом Верховного Суду України від 03.10.2005 р. на
підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України зазначену касаційну скаргу зі справою було передано до
Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку касаційного
провадження.

У відкритті касаційного адміністративного провадження
заявнику необхідно відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст. 4 КАС України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Предметом спору у даній справі є захист права приватної
власності на незаконно вилучене майно та стягнення коштів, втрачених позивачем
внаслідок неправомірного вилучення.

Тобто між сторонами існує спір про право, який має
приватноправовий характер, що в свою чергу виключає розгляд цієї справи в
порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,
прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Щодо вимог позивача про визнання неправомірними дій
співробітників Управління податкової міліції та рішення виконавчого комітету
слід зазначити, що в даному випадку всі заявлені позовні вимоги об'єктивно
тісно пов'язані між собою і відокремити позовні вимоги щодо цивільно-правових
відносин від вирішення публічно-правового спору на даний час неможливо, а тому
вони повинні вирішуватись спільно.

Статтею 1 ЦПК України (в редакції 1963 року), який діяв
на час розгляду справи, було передбачено, що законодавство про цивільне
судочинство встановлює порядок розгляду справ по спорах, що виникають з
цивільних, сімейних, трудових та колгоспних правовідносин, справ, що виникають
з адміністративно-правових відносин, і справ окремого провадження. Справи, що
виникають з адміністративно-правових відносин, і справи окремого провадження
розглядаються за загальними правилами судочинства, крім окремих винятків,
встановлених цим Кодексом та іншими законами України. При цьому пріоритет
надається позовному провадженню, що підтверджується змістом ч.7 ст. 2486
ЦПК України (в редакції 1963 року), згідно якої суд, встановивши при розгляді
скарги наявність спору про право, який розглядається у порядку позовного
провадження, залишає скаргу без розгляду і роз'яснює заявнику його право на
пред'явлення позову на загальних підставах.

За правилами глав 29-32, 36 ЦПК України 1963 року розгляд
даної справи в судах не здійснювався, спір вирішено в порядку позовного провадження,
а тому у відповідності з положеннями пунктів 7, 10 Прикінцевих та перехідних
положень Кодексу адміністративного судочинства України заявлені вимоги у даній
справі на даний момент не відносяться до компетенції адміністративного суду і
повинні вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 214 КАС України,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо
справа не підлягає касаційному розгляду у порядку касаційного провадження.

Зважаючи на викладене, касаційне провадження у Вищому
адміністративному суді України відкритим бути не може, оскільки з метою
дотримання процесуальної форми щодо порядку оскарження судових рішень дана
цивільна справа підлягає перегляду за правилами цивільного процесуального
законодавства відповідним судом касаційної інстанції.

З урахуванням наведеного та керуючись п.1 ч. 4 ст. 214
КАС України,

ухвалив:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою Державної податкової адміністрації у Харківській області на
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 28 січня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 12 травня 2004 року;

2. Касаційну скаргу зі справою направити за належністю до
Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає, крім
випадків, передбачених ст. 237 КАС України.

Суддя Вищого

адміністративного суду України О.І. Панченко