Справа № 22-а-153/2007
Суддя: Фединяк В.Д.
Дата ухвалення: 2007-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20"
березня 2007 року м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого Фединяка
В.Д.,

суддів: Ясеновенко
Л.В., Соколовського В.Д.,

секретаря Білик
Л.З.,

за
участю: позивача
ОСОБА_1.,

представника
сільської ради Рудько В.Д.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на постанову
Богородчанського районного суду від 01 лютого 2007 року, -

встановила:

У жовтні
2006 року ОСОБА_1звернувся в суд з позовом до Манявської сільської ради про
визнання незаконним рішення зазначеної ради від 08 жовтня 2006 року,
посилаючись на те, що рішенням вищевказаної ради йому неправомірно відмовлено у
приватизації частини земельної ділянки, яка використовується ним як заїзд до
господарства.

У
процесі розгляду справи ОСОБА_1. збільшив позовні вимоги і просив стягнути з
Манявської сільської ради 10933 грн. затрачених на влаштування спірного заїзду
до його господарства і зобов'язати вказану раду дати згоду на приватизацію
цього заїзду, вважаючи, що відповідачем порушено його право на приватизацію
землі.

Постановою
Богородчанського районного суду від 01 лютого 2007 року відмовлено ОСОБА_1 у
задоволенні позову.

Не
погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу, в якій
ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення і задовольнити поданий
ним позов, вказуючи на те, що вирішуючи спір у справі, суд допустив порушення
норм процесуального права, так як не вирішив його вимогу щодо відшкодування
збитків та не притягнув до участі у розгляді цієї справи ОСОБА_2. для
з'ясування питання щодо заїзду до її господарства.

На думку
апелянта, суд також прийшов до помилкового висновку про необхідність
влаштування заїзду до господарства ОСОБА_2. за рахунок спірної земельної
ділянки, так як з цього приводу не представлено доказів.

У
судовому засіданні ОСОБА_1. апеляційну скаргу підтримав, просить задовольнити
подану ним скаргу.

Представник
Манявської сільської ради апеляційну скаргу не визнав, вважає апеляційну скаргу
безпідставною.

Справа №
22-а-153/2007р. Головуючий
у І інст. Могила А.Б.

Категорія
12 Доповідач-суддя
Фединяк В.Д.

2

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові докази, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи
ОСОБА_1. у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що частина
земельної ділянки по АДРЕСА_1 Богородчанського району, на яку претендує позивач
є заїздом загального користування і відноситься до земель комунальної
власності, які не підлягають приватизації. Оскільки Манявська сільська рада не
брала зобов'язань перед ОСОБА_1. по відшкодуванню затрат, понесених ним по
влаштуванню заїзду до господарства позивача, то і в цій частині також
відмовлено у позові.

Висновок суду
відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

За
змістом п.3 ст. 83 ЗК України встановлено, що до земель комунальної власності,
які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального
користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи тощо).

Так,
представленими суду доказами: викопіровками графічних матеріалів с Манява
Богородчанського району (а.с. 32); схемою виносу в натурі будівель належних
ОСОБА_1., ОСОБА_3., ОСОБА_2.,
ОСОБА_4. (а.с. 8, 29, 30); даними, які містяться в акті узгоджувальної комісії
Манявської сільської ради від 10.12.2003 року (а.с. 10) підтверджується, що
земельна ділянка, на яку претендує позивач є заїздом загального користування,
відноситься до земель комунальної власності і приватизації не підлягає.

За таких
обставин, відповідно ст. 83 ЗК України суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, відмовивши ОСОБА_1. у задоволенні позову, оскільки
відмовляючи позивачу в передачі у приватну власність заїзду загального
користування, Манявська сільська рада діяла в межах закону і право власності чи
право користування ОСОБА_1. цією землею не було порушене, що підтверджується
доказами у справі.

Правильним
є також висновок суду, яким відмовлено ОСОБА_1. у відшкодуванні 10933 грн., так
як зобов'язань по відшкодуванню позивачу коштів затрачених ним на влаштування
громадського заїзду Манявська сільська рада не приймала. Зазначені обставини
підтверджуються відсутністю письмових доказів з цього приводу.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, викладених в
оскаржуваному рішенні, тому не підлягають до задоволення.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає оскаржувану постанову суду по суті правильною і
такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Підстав для скасування постанови суду у справі, за доводами апеляційної скарги,
не встановлено.

На
підставі наведеного, керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а постанову Богородчанського районного
суду від 01 лютого 2007 року в даній справі - без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після набрання нею законної сили.