Справа № 2-а-1015/2007
Суддя: Сторчак В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Вінниця, вул. Островського, 14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2007 року
Справа № 2-а-1015/07

За позовом

ОСОБА_1, мАДРЕСА_1

до

Військової частини 4114, м.Львів, вул..Стрійська, 146;

до

Військової частини 3008, м.Вінниця, вул.Некрасова, 72;

до

Головного управління ВВ МВС України, м.Київ,
вул.Народного ополчення,9А

про

Про визнання протиправними дій

Cуддя В. Сторчак

при
секретарі судового засідання О.Заболотній, за участю представників
сторін:

від позивача:

від відповідача

від відповідача

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено
позов про визнання протиправними дій командування військової частини 3008,
Головного управління ВВ МВС України та військової частини 4114 по
незабезпеченню позивача продовольчими пайками протиправними та такими, що
суперечать Конституції України та Закону України "Про соціальний захист
військовослужбовців та членів їх сімей".

Позивач
просить стягнути солідарно з військової частини 3008, Головного управління ВВ
МВС України та військової частини 4114 компенсацію за ненадане продовольче
забезпечення в сумі 13 807грн. 01коп.

Позов
мотивовано тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині 3008,
яка знаходиться на продовольчому та фінансовому забезпеченні Головного
управління ВВ МВС України, та Управлінні Західного територіального командування
ВВ МВС України, яке знаходиться на продовольчому та фінансовому забезпеченні у
військової частини 4114.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно
до ч.2 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян
України, які знаходяться на службі в Збройних Силах України.

В судовому
засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Та просив суд стягнути
13807,01 грн. грошової компенсації за
ненадане продовольче забезпечення.

Відповідач суду
пояснив, що позов не визнає, оскільки позивач звільнявся 26.12.2005 року, а на
той момент набув чинності Закон України ,, Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів" котрим призупинено дію ст..9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їхніх сімей» в
частині отримання грошової компенсації замість речового майна. Позивач вправі
звернутися до військової частини та отримати речове майно в натурі.

Суд, дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу приходить до висновку
, що в позові слід відмовити з наступних підстав : згідно ст..9-1 Закону
України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей» позивач мав право на отримання грошової компенсації замість не
отриманого речового майна, але з
11.03.2000р. набув чинності Закон України „ Про деякі заходи що до
економії бюджетних коштів" котрим призупинено дію ст..9-1 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їхніх сімей» в
частині отримання грошової компенсації замість речового майна тому згідно
вищезазначеного закону позивач втратив право на отримання грошової компенсації
замість речового майна.

Крім
того, згідно до ч.7 Прикінцевих та перехідних положень КАС України після
набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України - заяви і
скарги у справах що виникають з адміністративно-правових відносин, і не
розглянуті до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України,
- розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. А тому згідно до ч.2
ст.99 КАС України для звернення до суду за захистом прав особи встановлюється
річний строк, який обчислюється з дня , коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав.

Положення
ст. 23 (3) Кодексу законів про працю
України, якою передбачено що строк позовної давності у справах про звільнення
починається з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки, - в даному випадку не застосовується.

Оскільки позивач
був повідомлений про звільнення в грудні 2005 року, з цього часу і обчислюється річний строк для звернення до
суду за захистом прав. Однак позивач звернувся до суду лише в травні 2007 року.

Позивачем
не доведено, відповідно до вимог ст.71 КАС України , наявність поважних причин
пропуску передбаченого законом строку.

Згідно
до ч.І ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, якщо на
цьому наполягає одна із сторін. Представники відповідачів на цьому наполягають.

Закон України „
Про деякі заходи що до економії бюджетних коштів" від 17 лютого 2000р. на
даний час є чинним, тому виходячи з вищевикладеного суд прийшов до висновку ,
що в позові слід відмовити.

Враховуючи
вищевикладене, керуючись ст..2 Законом України „ Про деякі заходи що до
економії бюджетних коштів" ст. ст. 9, 11, 17, 69-72, 94,99, 100, 186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити.

Судові
витрати компенсуються за рахунок держави.

На постанову
суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
його прийняття. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Якщо заяву про
апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана в строк
20 днів, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Суддя:

Секретар: