Справа № К-6450/07
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Співака В.І.,

суддів Білуги С.В.,

Гаманка
О.І.,

Заїки М.М.,

Загороднього А.Ф.,

при секретарі Замезі Ю.І.,
за участю позивача ОСОБА_1 та представника Апарату Верховної Ради України
Веселовського П.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційні
скарги ОСОБА_1 та представника Апарату Верховної Ради України на
постанову Дарницького районного суду м.
Києва від 28.12.2006 р. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04.04.2007 р.
у справі за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про скасування
розпорядження щодо звільнення, надання невикористаної оплачуваної 150-денної
відпустки з виплатою належної матеріальної допомоги на оздоровлення, зміну
запису в трудовій книжці, -

встановила:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Апарату Верховної Ради
України про скасування розпорядження щодо звільнення, надання невикористаної
оплачуваної 150-денної відпустки з виплатою належної матеріальної допомоги на
оздоровлення, зміну запису в трудовій книжці.

Постановою
Дарницького районного суду м. Києва від 28.12.2006 р., залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04.04.2007 р., позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано розпорядження керівника Апарату Верховної Ради
України від 22.05.2006 р. №1342 про звільнення ОСОБА_1 - незаконним, змінено
дату звільнення позивача з 22.10.2006 р. на підставі пункту 2 статті 36 Кодексу
законів про працю України, стягнуто з відповідача Апарату Верховної Ради
України на її користь 48908,36 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

У касаційній скарзі, уточненнях та доповненнях до
касаційної скарги ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм
процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанцій
змінити в частині визначення дати звільнення її з роботи в останній день
150-денної відпустки, початком якої вважати дату прийняття рішення Вищим
адміністративним судом України, а період від дати незаконного звільнення
25.05.2006 р. до дати прийняття рішення Вищим адміністративним судом України
визнати строком її стажу державного службовця, у зв'язку з поновленням на
роботі через незаконне звільнення з відповідним записом у трудову книжку і
виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також застосувати
ст. 8 Цивільного кодексу України (аналогія закону і права) та взяти до уваги
невиплату їй відпускних грошей відповідно до статті 116 Кодексу законів про
працю України із застосуванням санкцій статті 117 цього Кодексу,
зобов'язати Апарат Верховної Ради
України усунути порушення закону, якого він допустився, відрахувати страхові
внески до Пенсійного фонду України, та надати належно оформлену довідку про її
заробітну плату з урахуванням відрахованих страхових внесків і наданої
матеріальної допомоги.

У касаційній
скарзі представник Апарату Верховної Ради України, посилаючись також на
порушення судами норм процесуального та матеріального права, просить скасувати постанову Дарницького районного суду
м. Києва від 28.12.2006 р. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від
04.04.2007 р. і направити справу на новий розгляд.

Перевіривши наведені доводи касаційної скарги та рішення
судів щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню, а касаційна скарга представника Апарату Верховної Ради України
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді
помічника - консультанта народного депутата України ОСОБА_2. з 15.05.2002 р.
Розпорядженням керівника Апарату Верховної Ради України №1342 її було звільнено
із займаної посади з 25.05.2006, у зв'язку з припиненням повноважень народного
депутата України. Цим же розпорядженням позивачу необхідно було провести
виплату компенсації за 150 календарних днів невикористаної відпустки в межах
фонду, встановленому народному депутату України
ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про статус народного
депутата України» від 17.11.1992 р. №2790-ХІІ та Положення про
помічника-консультанта народного депутата України народний депутат України
особисто здійснює підбір помічників-консультантів та організацію їх роботи,
особисто розподіляє місячний фонд заробітної плати, а також затверджує графік
відпусток помічникам-консультантам та погоджує їх заяви. В свою чергу, до
Апарату Верховної Ради України або до виконавчих апаратів органів місцевого
самоврядування помічники-консультанти прикріплюються лише для кадрового та
фінансового обслуговування.

Згідно частини 4 статті 80 Кодексу законів про працю
України забороняється ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом
двох років підряд, а також ненадання їх протягом робочого року особам віком до
вісімнадцяти років та працівникам, які мають право на щорічні додаткові
відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами чи з особливим характером
праці.

Суди першої та апеляційної інстанції, задовольняючи
частково позовні вимоги позивача, не з'ясували усі обставини у справі щодо
правомірності не надання відпустки ОСОБА_1 протягом чотирьох років, а також чи
виплачувалась компенсація за невикористану відпустку з грошового фонду, який
виділявся народному депутату на утримання помічників-консультантів, та чи
складався і затверджувався графік відпусток.

За
таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без
задоволення, а касаційну скаргу
представника Апарату Верховної Ради України - задовольнити. Постанову
Дарницького районного суду м. Києва від 28.12.2006 р. та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 04.04.2007 р. скасувати, оскільки вони постановлені з
порушенням норм процесуального права, що могло призвести до неправильного
вирішення справи і не може бути усунено судом касаційної інстанції, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись
ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ухвалила
:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Касаційну
скаргу представника Апарату Верховної Ради України задовольнити.

Постанову
Дарницького районного суду м. Києва від 28.12.2006 р. та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 04.04.2007 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Апарату
Верховної Ради України про скасування розпорядження щодо звільнення, надання
невикористаної оплачуваної 150-денної відпустки з виплатою належної
матеріальної допомоги на оздоровлення, зміну запису в трудовій книжці - скасувати,
а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий (підпис) В.І. Співак

Судді
(підписи) С.В. Білуга

О.І. Гаманко

М.М.
Заїка

А.Ф.
Загородній