Справа № К-3654/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака В.І.

суддів:
Білуги С.В.

Гаманка О.І.

Загороднього А.Ф.

Заїки М.М.,

при секретарі Мудрицькій
Ю.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на
рішення Луцького міського суду від 18.09.2003 р. та ухвалу апеляційного суду
Волинської області від 10.12.2003 р. по справі за скаргою ОСОБА_1 на
неправомірні дії командира військової частини А 1416 щодо невиплати компенсації
за невидане речове майно, -

встановила:

У серпні 2003 року ОСОБА_4 звернувся до суду
зі скаргою на неправомірні дії командира
військової частини А 1416 щодо невиплати компенсації за невидане речове майно
в сумі 3084,47 грн.

Рішенням Луцького міського суду від
18.09.2003 р. скаргу ОСОБА_1задоволено частково. Визнано неправомірними дії
командира в/ч А 1416 у відмові у виплаті грошової компенсації ОСОБА_1. за
неотримане речове майно, що утворилась до 11.03.2000 р. Зобов'язано командира
військової частини А 1416 нарахувати і виплатити ОСОБА_1. 789,08 грн. грошової
компенсації за речове майно та судові витрати в сумі 3,40 грн., а всього 792,48
грн. В решті вимог скарги відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 10.12.2003 р. вказане судове рішення
залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1- ОСОБА_2., не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної
інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та
апеляційної інстанції та постановити нове рішення про задоволення скарги в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки судові рішення
судів першої та апеляційної інстанції постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана
вірно, доводи касаційної скарги є необґрунтованими, підстав для скасування
судового рішення відповідно до статей 225 - 229 Кодексу адміністративного
судочинства України, не має.

Судами
вірно встановлено, що ОСОБА_1. проходив службу у в/ч А 1416 і 29.01.2002 р. був звільнений з
займаної посади у зв'язку із скороченням штатів.

Згідно довідки № 7 від 04.02.2002 р., виданої в/ч А 1416, до 11.03.2000 р.
позивачу підлягали до видачі предмети військового обмундирування на суму 789,08
грн.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці одержують за
рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки
або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Проте дію частини 2 статті 9 цього Закону призупинено в частині одержання
військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна (за винятком
військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України,
Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України,
Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який
зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців) згідно із Законом
України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 р. №
1459.

Закон України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від
17.02.2000 р. № 1459 на час розгляду справи не втратив чинності в частині
призупинення дії ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей», а тому судами зроблений обґрунтований
висновок щодо задоволення вимог ОСОБА_1по виплаті
грошової компенсації за неотримане речове майно, що утворилась до 11.03.2000
р., в сумі 789,08 грн.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що
не були доведені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Луцького міського суду від 18.09.2003 р. та
ухвалу апеляційного суду Волинської області від 10.12.2003 р. по справі за
скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії командира військової частини А 1416 щодо
невиплати компенсації за невидане речове майно - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
(підпис)

Судді
(підписи)