Справа № 22-а-989/2007
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2007-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № -22-а-989/2007 р. Головуючий
у 1 інстанції Драч Ю.І.
Суддя
доповідач Ситников О.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2007 року.
м. Київ.

Київський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Ситникова
О.Ф.,

Суддів: Бистрик
Г.М., Малиніна
В.В.,

при секретарі: Пустільнік
К.А.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу
за апеляційною скаргою відповідача Житомирської міської ради на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від
20 березня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради
про визнання недійсним та неправомірним рішення 13 сесії 21 скликання
Житомирської міської ради народних депутатів від 25 березня 1992 року «Про
механізм надання пільг щодо держмита», -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирської міської ради про
визнання недійсним та неправомірним рішення 13 сесії 21 скликання Житомирської
міської ради народних депутатів від 25 березня 1992 року «Про механізм надання
пільг щодо держмита».

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 20.03.2007 року
позов задоволено частково: визнано
неправомірним і скасовано рішення 13 сесії 21 скликання Житомирської міської
ради народних депутатів від 25 березня 1992 року «Про механізм надання пільг
щодо держмита». В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Не
погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач - Житомирська міська рада
звернулася з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що вказана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального права, тому вона підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення, яким направити справу на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу позивача від
інших учасників процесу до суду апеляційної інстанції в установлений судом
строк не надійшло.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення з'явившихся
учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних
підстав:

Судом встановлено, що рішенням 13 сесії 21 скликання Житомирської міської
ради народних депутатів від 25 березня 1992 року «Про механізм надання пільг
щодо держмита» міськфінвідділу доручено розглядати заяви про надання пільг щодо
державного мита та приймати відповідні рішення, підставою для надання яких може
бути скрутне матеріальне положення, підтверджене актом місткової податкової
інспекції про матеріально-майновий стан, в зв'язку з чим виражено прохання податкову інспекцію складати акти про
матеріальний стан заявника та робити висновки щодо можливості надання пільг.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції вважав, що оскільки
оспорюване рішення ґрунтувалося на вимогах Закону України « Про державне мито»
дія якого була зупинена Декретом Кабінету Міністрів України «Про Державне мито»
від 30.04.1993 року № 43-93 тому вказане рішення є неправомірним та таким що
підлягає скасуванню.

Проте з такими висновками суду не можна погодитися, оскільки вони не
відповідають встановленим по справі обставинам.

Оспорюваним рішенням 13 сесії 21 скликання Житомирської міської ради
народних депутатів від 25 березня 1992 року «Про механізм надання пільг щодо
держмита» першим пунктом надано право міськфінвідділу розглядати заяви про надання пільг щодо державного мита
та приймати відповідні рішення, тобто органом місцевого самоврядування в межах
своїх повноважень делеговано право надавати пільги по сплаті державного мита
міськфінвідділу.

З прийняттям Декрету Кабінету
Міністрів України «Про Державне мито» від 30.04.1993 року № 43-93 положення
цього рішення щодо його обґрунтування Законом України «Про державне мито»
втратили чинність, проте повноваження надані міськфінвідділу щодо розгляду заяв про надання пільг щодо державного мита
та приймати відповідні рішення залишились.

Як статтею 6 Закону України «Про державне мито», так і статтею 5 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про Державне мито» надано право органам місцевого
самоврядування встановлювати додаткові пільги щодо державного мита для окремих
платників.

Як вбачається з наведених суду доказів (а. с. 9, 10) фінансове управління
Житомирської міської Ради при прийнятті рішення про звільнення від сплати мита
Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 9 правильно
посилалось на оспорюване рішення в
частині надання йому повноважень щодо розгляду заяв про надання пільг по сплаті
державного мита та на вимоги Декрету Кабінету Міністрів України «Про Державне
мито» від 30.04.1993 року, яке було чинним при прийнятті відповідного рішення.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо неправомірності
оспорюваного рішення в цілому не грунутються на вимогах чинного законодавства,
а саме Декрету Кабінету Міністрів України «Про Державне мито», Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції не зазначив в
своєму рішенні, яким чином оспорюване рішення порушує особисті права, свободи чи інтереси позивача
в сфері публічно-правових відносин.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим по
справі обставинам, та потягли за собою неправильне застосування норм
процесуального права, судове рішення не може бути визнано таким, що відповідає
вимогам ст. 159 КАС України, тому воно підлягає скасуванню з постановленням
нового рішення яким позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст.
198,202, 205, 206
КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Житомирської міської
ради задовольнити частково.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 20.03.2007 року
скасувати та постановити по справі нове рішення яким позов ОСОБА_1 до
Житомирської міської ради про визнання недійсним та неправомірним рішення 13
сесії 21 скликання Житомирської міської ради народних депутатів від 25 березня
1992 року «Про механізм надання пільг щодо держмита» залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного Суду
України протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: