Справа № 22а-301/2007
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2007-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 301 /2007 р. Головуючий
у 1 інстанції Біло шпак О.В., Суддя
доповідач Ситников О.Ф.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2007 року.
м. Київ.

Київський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Ситникова
О.Ф.,

Суддів: Бистрик Г.М., Бєлової
Л.В.,

при секретарі: Пустільнік
К.А.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу
за апеляційною скаргою Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в м. Києві на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від
31 січня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,
-

В С Т А Н О В И В:

Постановою
Шевченківського районного суду м. Києва від 31.01.2007 року позов ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправною та
скасовано постанову територіального управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в м. Києві №
034990 від 15.11.2006 року про застосування фінансової санкції відносно
ОСОБА_1.

На вказану
постанову суду представник відповідача Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті подав апеляційну скаргу в якій він посилається на
невідповідність висновків суду обставинам справи, рішення постановлено з
порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просять скасувати
рішення суду з постановленням нового рішення яким відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_1

Письмових заперечень на апеляційну скаргу позивача від інших учасників
процесу до суду апеляційної інстанції в установлений судом строк не надійшло.

Заслухавши
у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення з'явившихся учасників
процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом першої інстанції встановлено,
що Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті в м. Києві, яка є
органом державного контролю на автомобільному транспорті, проводилась перевірка
дотримання вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" під час
виконання перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, в результаті якої 16.09.2006 р. було складено
акт перевірки.

Згідно
даного акту, під час перевірки виявлені такі порушення: водій ОСОБА_2 здійснює
перевезення на таксі, відсутні ліцензійна картка, дорожній лист, чим порушено
ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" та ст. 16 Закону
України "Про дорожній рух".

На
підставі вказаного акту, 15.11.2006 р. державним інспектором було складено
протокол про виявлене під час перевірки автотранспортного засобу порушення
законодавства про автомобільний транспорт. Даний протокол було складено
відносно водія ОСОБА_2.

Постановою
начальника територіального управління Головавтоінспекції в м. Києві Сергієнко
В.С. № 034990 від 15.11.2006 р. ОСОБА_1. було притягнуто до відповідальності за
порушення законодавства про автомобільний транспорт та до нього застосовано
фінансові санкції в сумі 1700 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно зазначив, що вищевказаний
протокол про виявлене під час перевірки автотранспортного засобу порушення було
складено відносно водія ОСОБА_2., а до відповідальності за порушення
транспортного законодавства було притягнуто іншу особу - ОСОБА_1, який ані з
актом , ані з протоколом ознайомлений не був, та йому не було запропоновано
надати пояснення щодо виявленого порушення, чим ОСОБА_1. був позбавлений права
на захист своїх прав та інтересів.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції правильно посилався на
вимоги статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", якою
визначено поняття автомобільного
перевізника, як фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній
основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи вантажів транспортними
засобами та правильно зробив висновок про те, що дана стаття не зазначає,
що перевізником є
лише власник транспортного
засобу.

Дані висновки ґрунтуються на тому, що перевезенням
пасажирів займався гр. ОСОБА_2, який керував автомобілем на законній підставі -
довіреності та на момент вчинення правопорушення був законним володільцем
транспортного засобу, тому відповідно до ст. 48 Закону України "Про
власність", на ОСОБА_2. поширюються положення цього закону і він має рівні
права та обов'язки поряд із власником.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, які
підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні та ухвалив рішення
відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального
права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. 198, 200, 205, 206 КАС України,
-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в м. Києві залишити без задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2007 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного Суду
України протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: