Справа № 2а-937/2007
Суддя: Романенко В.В.
Дата ухвалення: 2007-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а - 937/2007 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2007 року

Ялтинський міський
суд Автономної Республіки Крим у
складі: судді - Романенка В.В. при
секретарі - Кириловій К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду
в м. Ялта
адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1до Комітету з
охорони культурної спадщини
Автономної Республіки Крим,
про визнання неправомірними дій
по видачі висновку
про неможливість відводу
земельної ділянки і
зобов'язання виконати необхідні
дії по узгодженню
можливості відводу земельної ділянки,

встановив:

Позивач просить суд визнати неправомірними дії
Комітету з охорони культурної
спадщини Автономної Республіки
Крим (далі Комітет)
по видачі йому листа - висновку № 10818 від
24.10.2006 року про неможливість відводу
земельної ділянки площею 0,1245
га, розташованої за
адресою:АДРЕСА_1, для будівництва та
обслуговування житлового будинку, а також
зобов'язати Комітет виконати
дії по узгодженню
йому можливості відводу
вказаної земельної ділянки за
вказаною адресою для
указаної ним мети. Позовні вимоги мотивовані тим, що
висновком Комітету відмовлено в узгодженні відведення земельної ділянки у
зв'язку з тим, що вона розташована в охоронній зоні і нове будівництво не
передбачено. Вважає, що вищезазначена земельна ділянка не відноситься до
охоронної зони, у якій заборонено будівництво.

Представник Комітету
з охорони культурної
спадщини АРК у судове засідання не
з'явився сповіщений належним чином,
надав заперечення проти позову,
позов не визнає, просить розглянути справу у відсутність представника.

Заперечення мотивовані
тим, що при дачі
висновку позивачу про
неможливість відводу земельної
ділянки Комітет керувався
Постановою Уряду АРК №
330 від
16 листопада 1995 року, якою затверджено опорний
історико-архітектурний план та
комплексне охоронне зонування
пам'ятників історії, культури і природи
адміністративного району „Великої
Ялти”. На момент прийняття
вказаної Постанови до повноважень Уряду
входило прийняття рішень
про встановлення зон
охорони пам'ятників. Крім того, рішенням Верховного суду АРК від
25 травня 2001 року, набувшим чинності, встановлено, що прийняття постанови від 16 листопада 1995
року №330 Урядом АРК є обґрунтованим з
метою збереження об'єктів культурної спадщини.
До висновку про те, що земельна
ділянка, на яку претендує
позивач знаходиться в
межах охоронної зони
ландшафту, працівники комітету
прийшли внаслідок візуального
співставлення
картографічного матеріалу з планом, який надала їм
позивачка для погодження.

Дослідивши докази, вислухавши сторони, суд, вважає, що позовна
заява являється законною
та обґрунтованою і підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів держаної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі, на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням
Лівадійської селищної Ради №45 від 15
грудня 2005 року, ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту відводу земельної
ділянки орієнтованою площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1

У процесі розробки
проекту відводу земельної ділянки на виконання вимог ч. 9 ст. 118 ЗК України
позивачем отримані узгодження управління головного архітектора Ялтинського
міськвиконкому, Державної
Азово-Черноморської екологічної інспекції, Ялтинського міського управління земельних
ресурсів, Республіканського комітету по лісовому та мисливському
господарству, ППВКГ ЮБК.

З висновків головного архітектора Ялтинського
міськвиконкому: №05/1466 від 16 серпня 2006 року та Державної Азово-Черноморської екологічної інспекції №
11/1928 від 07.09.2007 року, Республіканського комітету по лісовому та
мисливському господарству №05-1/182 від 03.07.2007 року слідує, що земельна ділянка, проект
землеустрою якої розробляється ОСОБА_1, розташована згідно з Генпланом Великої
Ялти, не є об'єктом природно-заповідного фонду та природоохоронного
призначення.

Відповідно до ч.
6 ст. 123 Земельного
кодексу України проект
відведення земельної ділянки
погоджується із землекористувачем, органом з охорони
культурної спадщини .

Республіканським комітетом з охорони культурної спадщини Автономної
Республіки Крим 24.10.2006
року за №10818 позивачу видано
висновок про неможливість відведення
зазначеної земельної ділянки на підставі
Постанови Уряду АР Крим
№ 330 від 16 листопада
1995 року „Про затвердження
історико-архітектурного опорного плану
та комплексного охоронного
зонування пам'ятників історії, культури та
природи адміністративного району
“Великої Ялти”, оскільки земельна ділянка входить в зону охоронного
ландшафту, режим якої не передбачає
нового будівництва.

Разом з тим, пункт 3
статті 32 Закону України „Про охорону культурної спадщини", містить не
безумовну заборону на здійснення містобудівних, архітектурних або ландшафтних
перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земельних робіт на
охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам'яток,
історичних, ареалів населених місць, занесених до списку історичних населених
місць України, а лише на здійснення робіт без дозволу органа охорони культурної
спадщини.

Статтею 1 Закону
України „Про охорону культурної спадщини" встановлено, що зона
охоронюваного ландшафту встановлюється навколо пам'ятків.

Згідно зі статтями 2, 32 Закону України „Про
охорону культурної спадщини" зазначені зони повинні бути визначені
топографічно.

Але у матеріалах справи відсутні докази того,
що межі охоронної зони є винесеними в
натурі на місцевості, існує картографічний матеріал, що дозволяє встановити
розташування відповідних меж.

В засіданні суду представник відповідача не
надав доказів щодо місцезнаходження охоронної зони, її межі та місце
розташування спірної земельної ділянки на складання проекту відводу якої
позивачу дано дозвіл згідно з рішенням Алупкінської міської Ради.

Відповідно до вимог
ст.ст. 10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними
перед законом і судом. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Оскільки відповідачем
не надано доказів того, що в районі вищезазначеної земельної ділянки
орієнтованою площею 0,1245 га, розташованої в АДРЕСА_1, щодо якої позивачем здійснювалися заходи по
відведенню, знаходяться будь-які пам'ятники та що спірна земельна ділянка
відноситься до категорії земель історико-культурного призначення, а саме - до
зони охоронюваного ландшафту, також відсутні документи про включення спірної
земельної ділянки до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, державних
земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землевпорядження та
іншої проектно-планувальної документації, межі охоронної зони не визначені на
місцевості в натурі, охоронне свідоцтво не видавалося, суд дійшов висновку про те, що цей факт
виключає можливість встановлення наявності зони охоронюваного ландшафту в
районі спірної земельної ділянки.

Згідно довідки Ялтинського міського
управління земельних
ресурсів №18038-2/10-25 від
19.12.2006 року про склад
земельних угідь за статичним
звітом Державного комітету України
по земельних ресурсах „Облік
землі” (форма 6-зем) земельна
ділянка площею 0,15 га
розташована за адресою: АДРЕСА_1значиться по
обліку: - рядок 12.3
(шифр 96) „землі не передані у власність не надані у користування в
межах населеного пункту”, по виду
земельних угідь -
графи 22,23: „ ліси» в т.ч.
«землі покриті лісовою рослинністю».

Таким чином, дослідивши всебічно,
повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх
належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов
обґрунтованим та підлягаючим
задоволенню.

На підставі
викладеного та керуючись
ст. ст. 6, 9, 17; 160-163 КАС
України; ст. ст. 118, 123 ЗК
України; ст. ст. 1, 2, 32 Закону
України „Про охорону
культурної спадщини”, ст. 16 ЦК
України; ст. ст. 19, 55 Конституції України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати неправомірними дії Комітету
з охорони культурної
спадщини Автономної Республіки Крим
по видачі ОСОБА_1висновку № 10818 від 24.10.2006 року про неможливість відводу
земельної ділянки площею 0,1245 га
за адресою: АДРЕСА_1для будівництва
та обслуговування житлового
будинку та зобов'язати Комітет з охорони
культурної спадщини АРК виконати
необхідні дії по
узгодженню ОСОБА_1можливості відводу зазначеної земельної
ділянки.

Постанова суду
може бути оскаржена
в апеляційному порядку в
Апеляційний суд АРК
через Ялтинський міський
суд в порядку та строки
передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: