Справа № 22а-2223/2007
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2007-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22а - 2223/07 року
суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 38
інстанції - Ніколова І.С.
(справа
№2а-716/07)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2007 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
Мартиненка О.В.,

суддів -
Уханенка С.А., Поплавського В.Ю.,

при секретарі -
Портненко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Дніпропетровську апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 25 червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради
про стягнення недоплаченої одноразової щорічної допомоги учаснику бойових дій,

в с т а н о в и л а :

04 травня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду
з адміністративним позовом Управління праці, соціального захисту та житлових
субсидій Мелітопольської міської ради про стягнення недоплаченої одноразової
щорічної допомоги учаснику бойових дій за 2006 рік у розмірі 1545 грн. 00 коп.

Постановою
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 червня
2007 року в задоволенні вищезазначених
позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою задовольнити його позов, оскільки вважає, що судом не правильно застосовані
норми матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду та
доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій
на підставі посвідчення НОМЕР_1 від
29.03.2005 року і користується пільгами, встановленими Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від
22.10.1993 року N 3551-XII.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до ч.5 ст.12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» позивач
має право на отримання до 05 травня
щорічної одноразової грошової допомоги в розмірі п`ять мінімальних пенсій
за віком.

Однак відповідно до п.18 ст.77 Закону України «Про державний бюджет України
на 2006 рік» зупинено дію ч.5 ст.12 зазначеного Закону в частині визначення
розміру виплат щорічної одноразової грошової допомоги учасникам бойових дій.

Статтею 30 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік»
встановлено, що у 2006 році виплата щорічної разової грошової допомоги
відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 250 грн.

Сторони не заперечують ту обставину, що позивачу було виплачено щорічну
одноразову грошову допомогу у розмірі 250 грн.,
а тому у відповідності до ч.3 ст.72 зазначена обставина не підлягає
доказуванню.

Окрім того, Управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської
міської ради діяло відповідно до діючого законодавства, оскільки органи праці
та соціального захисту населення при здійсненні виплати щорічної разової
грошової допомоги відповідно до ст.ст.12-16 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII (ст.17-1 цього Закону від 22.10.1993 року N 3551-XII) виступають відповідно до ст.21 Бюджетного
Кодексу України лише, як розпорядники бюджетних коштів, а порядок виплати
разової грошової допомоги учасникам
бойових дій визначається Кабінетом Міністрів України, який має щорічно у
проекті Державного бюджету України передбачати цільові кошти необхідні для
виплати разової грошової допомоги
учасникам бойових дій (ч.2 Закону
України від 25.12.1998 р. N 367-XIV).

Оскільки, Постановою Кабінету Міністрів
України № 177 від 18.02.2004 р. «Про забезпечення щорічної виплати разової
грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» визначено, що
Міністерство фінансів України і Державне казначейство України
забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та
соціальної політики для виплати разової грошової допомоги у розмірах,
встановлених законом про державний бюджет на відповідний рік, а відповідно до
вимог ч.2 ст.95 Конституції України, будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків
визначаються виключно Законом про Державний бюджет України. Відповідач при нарахуванні щорічної допомоги, правильно
визначив її розмір, тому що ст.30 Закону України «Про державний бюджет України
на 2006 рік» N 3235-IV від 20.12.2005 р., встановлено, що у 2006 році виплата
щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі
250,00 грн..

Посилання позивача на рішення Конституційного
Суду України № 20-рп від 01.12.2004 р. щодо невідповідності Конституції України
ст.44 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» не є підставою
для задоволення позову, оскільки визнані неконституційними положення втрачають
чинність з дня ухвалення рішення, а саме з 01.12.2004 року та не стосуються
розмірів виплати разової грошової допомоги, які були встановлені у 2006 році.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої
інстанції про те, що відповідач діяв відповідно до діючого законодавства, а
тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції не було допущено порушень норм матеріального
та процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують висновки суду, а тому підстав для скасування
постанови суду не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст.199, ст.200, ст.205 КАС
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, постанову
Мелітопольського районного суду Запорізької області від 25 червня 2007
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця.

Головуючий

Судді