Справа № К-10047/06
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2007-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2007
року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Голубєвої Г.К., Костенка М.І., Усенко Є.А.,
Шипуліної Т.М.,

при секретарі Гончаренко Р.С.,

за
участю:

позивача
- ОСОБА_1,

представника
відповідача - Нітченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Чернігові

на постанову Київського апеляційного
господарського суду від 21 червня 2005 року

у справі № 3/65а

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у місті Чернігові

про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2005 року СПД - ФО ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ДПІ у
м. Чернігові про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень №
/0 та № /0 від 19 грудня 2004 року.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 04 травня 2005 року
позов задоволено частково.

Визнано недійсним податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Чернігові №
/0 від 09 грудня 2004 року про визначення СПД - ФО ОСОБА_1.
податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб, що є суб'єктами
підприємницької діяльності в сумі 287 685, 60 грн.

Визнано недійсним податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Чернігові №
/0 від 09 грудня 2004 року про визначення СПД - ФО ОСОБА_1.
податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 2 125, 05 грн., в
тому числі 1 417, 00 грн. - основного платежу та 708, 05 грн. - штрафних
(фінансових) санкцій.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ДПІ у м. Чернігові на користь СПД - ФО ОСОБА_1 42, 50 грн.
державного мита та 59, 00 грн. витрат на інформаційно -технічне забезпечення
судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21 червня 2005
року рішення господарського суду Чернігівської області скасовано в частині
відмови у задоволенні позову. В цій частині прийнято нове рішення, яке
викладено у наступній редакції:

«Визнати недійсним податкове повідомлення - рішення № /0 від 09 грудня
2004 року, прийняте Державною податковою інспекцією у м. Чернігові.

Визнати частково недійсним податкове повідомлення - рішення ДПІ у м.
Чернігові № /0 від 09 грудня 2004 року в частині визначення
податкових зобов'язань з податку на додану вартість в сумі 2 125, 05 грн. в т.
ч. 1 417, 00 грн. - основного платежу та 708,05 грн. - штрафних (фінансових)
санкцій.

В решті позову відмовити.»

В касаційній скарзі ДПІ у м. Чернігові, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить
скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 21 червня
2005 року в частині визнання недійсним податкового повідомлення - рішення ДПІ у
м. Чернігові № /0 від 09 грудня 2004 року та прийняти нове рішення,
яким відмовити позивачу в задоволенні позову в цій частині.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав
доводи касаційної скарги та просив її задовольнити.

В судовому засіданні позивач заперечував проти
задоволення касаційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні позивача та
представника відповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у м. Чернігові провела комплексну документальну перевірку дотримання
вимог податкового та валютного законодавства СПД - ФО ОСОБА_1 за період з 06
листопада 2001 по 30 червня 2004 року, за результатами якої складено акт №
284/17-219/ від 30 листопада 2004 року.

Перевіркою була встановлена розбіжність між сумою валового доходу по
деклараціях за ІV квартал 2001 року, за 2002 рік та між фактичним валовим
доходом, яка виникла внаслідок того, що СПД - ФО ОСОБА_1. у 2001 року
здійснював облік валового доходу по першій події, тобто вартість товару
відвантаженого споживачам, але не оплаченого, включав до валового доходу, в
результаті чого сума валового доходу за ІV квартал 2001 року була завищена на
79 554, 17 грн. Крім того, в акті перевірки було встановлено заниження суми валового
доходу у 2002 році на 92 341, 50 грн., яке відбулось внаслідок того, що у 2002
році СПД - ФО ОСОБА_1. до складу валового доходу включав не всі кошти, які на
дійшли на його розрахунковий рахунок від реалізації рибного борошна, кільки
пряної, тканей. Таким чином, в акті перевірки зроблено висновок про порушення
позивачем ст. 13, підпункту «а» п. 1 ст. 19 Декрету Кабінету України «Про
прибутковий податок з громадян».

В акті перевірки також зазначено про виключення зі складу валових витрат
вартості придбаного рибного борошна та транспортних послуг в розмірі 804 545,
54 грн. з посиланням на те, що угоди з ПП «ВКФ «Благо» та ПП «Везувій», за
якими були придбані зазначені товари, були визнані недійсними. З посиланням на
недійсність угод, укладених позивачем з ПП «ВКФ «Благо» та ПП «Везувій», в акті
також зроблено висновок про порушення позивачем підпункту 7.4.1 та підпункту
7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та заниження
сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість на 140 196, 00 грн. у
зв'язку з тим, що зі складу податкового кредиту виключаються суми податку на
додану вартість по податкових накладних, виписаних цими контрагентами.

Порушення СПД - ФО ОСОБА_1. п 9.3 ст. 9 Закону України «Про податок на
додану вартість», зафіксоване в акті перевірки, мало вираз в тому, що ним було
віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість за
податковою накладною № 205 від 05 листопада 2001 року, яка була виписана ПП
«ВКФ «Благо» на момент, коли він не був платником податку на додану вартість в
результаті чого сума податкових зобов'язань з податку на додану вартість була
занижена на 20 790, 00 грн.

Крім того, в ході перевірки було встановлено, що першою подією, яка
припадає на реалізацію 2,5 т. рибного борошна Тернопільській птахофабриці на
загальну суму 8 500, 00 грн., в тому числі податок на додану вартість 1 416, 67
грн., є відвантаження борошна по накладній № 7 від 26 грудня 2001 року в
результаті чого зроблено висновок про порушення позивачем підпункту 7.3.1 п.
7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та заниження суми
податкового зобов'язання з податку на додану вартість на 1 417, 00 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Чернігові прийняла податкове
повідомлення - рішення № 000216720/0 від 09 грудня 2004 року, яким визначено
суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб, що є
суб'єктами підприємницької діяльності, в розмірі 322 219, 20 грн., у тому числі
322 219, 20 грн. основний платіж, та податкове повідомлення - рішення №
/0 від 09 грудня 2004 року, яким визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі 254 029, 00 грн., у тому числі 162 403, 00
грн. основний платіж та 91 626, 00 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з
того, що з рішень господарського суду Чернігівської області у справах №
6/97д-3/321, № 6/98д-3/322, № 6/100д-3/323, № 16/44, № 16/45, № 16/46, № 16/47,
якими були визнані недійсними угоди, укладені позивачем з ПП «ВКФ «Благо» та ПП
«Везувій», вбачається, що ПП «ВКФ «Благо» та ПП «Везувій» не є платниками
податку на додану вартість та не мали право нараховувати податок на додану
вартість та складати податкові накладні, тобто в господарських операціях з СПД -
ФО ОСОБА_1. від імені ПП «ВКФ «Благо» та ПП «Везувій» на стороні продавця діяли
особи, які не мали законних повноважень на здійснення цих операцій та
підписання документів податкової звітності, а тому відповідно п. 1.7 ст. 1,
підпунктів 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість» включення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану
вартість в розмірі 140 196, 00 не відповідає фактичним податковим зобов'язання
платника податку - продавця і є безпідставним. Суд першої інстанції в своєму
рішення також зазначив, що 05 листопада 2001 року СПД - ФО ОСОБА_1. не
перебував на податковому обліку, як платник податку на додану вартість,
оскільки згідно реєстраційної заяви від 05 листопада 2001 року був включений до
реєстру платників податку на додану вартість лише 08 листопада 2001 року, а
тому включення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість
в розмірі 20 790, 00 грн. за податковою накладною ПП «ВКФ «Благо» № 205 від 05
листопада 2001 року є неправомірним.

Суд апеляційної інстанції, частково скасовуючи рішення суду першої
інстанції та приймаючи нове рішення про визнання недійсним податкового
повідомлення - рішення ДПІ у м. Чернігові № /0 від 09 грудня 2004
року, виходив з того, що акт перевірки № 284/17-219/ від 30 листопада
2004 року в порушення вимог Порядку оформлення результатів документальних
перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами
підприємницької діяльності - фізичними особами, затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації від 11 червня 2004 року № 326, не містить посилання на
первинні документи, на підставі яких зроблені висновки про порушення позивачем
вимог законодавства щодо сплати прибуткового податку з громадян, які є
суб'єктами підприємницької діяльності. Крім того суд апеляційної інстанції
посилався на те, що факт оплати позивачем за рибне борошно та транспортні
послуги в сумі 804 548, 54 грн. підтверджується рішеннями господарського суду
Чернігівської області у справах № 6/97д-3/321, № 6/98д-3/322, № 6/100д-3/320, №
16/46, № 16/47 та обґрунтовує безпідставність виключення відповідачем зі складу
валових витрат цієї суми.

Визнаючи частково недійсним податкове повідомлення - рішення ДПІ у м.
Чернігові № /0 від 09 грудня 2004 року в частині визначення
податкових зобов'язань з податку на додану вартість в сумі 2 125, 05 грн. (1
417, 00 грн. основний платіж та 708,05 грн. штрафні (фінансові) санкції) та
відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд апеляційної інстанції
погодився з доводами суду першої інстанції та також посилався на те, що факт
включення позивачем до податкового зобов'язання з податку на додану вартість
суми податку на додану вартість, отриманої за операцією продажу рибного борошна
Тернопільській птахофабриці на загальну суму 8 500, 00 грн., в тому числі 1
416, 67 грн. податок на додану вартість, підтверджується податковою декларацією
з податку на додану вартість за грудень 2001 року, податковою накладною № 7 від
26 грудня 2001 року, накладною № 10 від 26 грудня 2001 року і випискою з книги
продажу товарів за 2001 рік.

Колегія суддів з урахуванням меж касаційної скарги ДПІ у м. Чернігові
погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції, визнаючи недійсним податкове повідомлення -
рішення № /0 від 09 грудня 2004 року, правильно виходив з того, що в
порушення вимог п. 1.7 Порядку оформлення документальних перевірок щодо
дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації
від 11 червня 2004 року № 326, який був розроблений відповідно до вимог Закону
України «Про державну податкову службу в Україні» та Указу Президента «Про
деякі заходи дерегулювання підприємницької діяльності», акт перевірки не
містить посилання на первинні документи, на підставі яких зроблено висновок про
порушення позивачем вимог Декрету Кабінету України «Про прибутковий податок з
громадян». При цьому відповідно до розділу 2 вищезазначеного Порядку в описовій
частині акту документальної перевірки за кожним відображеним в акті фактом
порушення податкового та валютного законодавства зазначається первинний
документ, на підставі якого вчинено записи з обліку, а у разі відсутності
такого - інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення, що
не було виконано відповідачем при посиланні в акті перевірки на порушення
позивачем ст. 13, підпункту «а» п. 1 ст. 19 Декрету Кабінету України «Про
прибутковий податок з громадян».

Крім того, суд апеляційної інстанції вірно послався в своєму рішенні на те,
що факт оплати позивачем за рибне борошно та транспортні послуги в сумі 804
545, 54 грн. підтверджується рішеннями господарського суду Чернігівської
області у справах № 6/97д-3/321, № 6/98д-3/322, № 6/100д-3/323, № 16/44, №
16/45, № 16/46, № 16/47, що також підтверджує безпідставність виключення зі
складу валових витрат цієї суми витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові
рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не
допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у м.
Чернігові підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського
апеляційного господарського суду від 21 червня 2005 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 220, 221, 223, ч. 1 ст. 224, ст.
ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті
Чернігові залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного
господарського суду від 21 червня 2005 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Головуючий:
_______________________ Л.І. Бившева

Судді:
_______________________ Г.К. Голубєва

_______________________ М.І. Костенко

_______________________
Є.А. Усенко

_______________________ Т.М. Шипуліна