Справа № 2а-788/2007
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2007-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№2а-788
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02
жовтня 2007 року Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим у складі: головуючої Земляної Г.В., при
секретареві Копистко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Ялта адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Комітету з охорони культурної
спадщини Ради міністрів Автономної Республіки Крим, третя особа: Управління
головного архітектору про визнання
протиправними посадових осіб, суд

В С Т А Н О В И В:

Представник
відповідача Комітету з охорони культурної спадщини Ради міністрів Автономної Республіки Крим у судовому
засідання заперечував проти заявлених вимог.

Позивачка
звернулась до суду з позовом у якому просить суд визнати неправомірними дії
Республіканського Комітету з охорони культурної спадщини Ради міністрів АР Крим
по видачі ОСОБА_1висновку № 1623 від 12 квітня 2007 року про неможливість
відводу земельної ділянки площею 0, 01 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1
для будівництва індивідуального гаражу та зобов'язати Республіканський Комітет
з охорони культурної спадщини Ради міністрів АР Крим, як суб'єкта владних
повноважень, виконати необхідні дії по узгодженню ОСОБА_1можливості відводу
земельної ділянки площею 0, 01 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування індивідуального гаражу. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що негативний
висновок Комітету
обґрунтований Постановою Уряду
Автономної республіки Крим №
330 від 16
листопада 1995 року , яка
на даний час не відповідає та суперечить положенням Закону
України „Про місцеве
самоврядування в Україні”,
„Про охорону культурної
спадщини”, іншим нормативним
актам , а значить не
підлягає застосуванню. До того ж дії відповідача суперечать
висновкам відповідних установ, щодо
відведення їй земельної
ділянки.

Представник
позивачки в судовому засіданні її позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник
відповідача Комітету з охорони культурної спадщини АРК у
судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог, суду пояснив, що земельна
ділянка входить до зони охороняємого ландшафту парків-пам'ятників Ніжньої
Ореанди та Лівадії зона № 13. Усі види земельних, ремонтних, проектно
землевпоряджуваних робіт необхідно погоджувати з Комітетом. Нове будівництво
заборонено. Оскільки межи та режим використання охороняємої зони затверджені
постановою Уряду Автономної Республіки Крим від 16 листопада 1995 року №330
«Про затвердження історіко-архітектурного опорного плану та схем комплексного
охоронного зоніровання пам'ятників історії, культури та природи адміністративного
району Великої Ялти». Питання законності та обґрунтованості постанови Уряду АРК
від 16.11.1995 року, наявність матеріалів історіко-архітектурного плану та
відповідність Постанови Закону України «Про охорону культурної спадщини»
досліджувались Верховним судом АРК, рішенням якого від 25 травня 2001 року, що
набрало чинності, встановлено, що вищевказана постанова від 16 листопада 1995
року №330 є обґрунтованою з метою збереження об'єктів культурної спадщини на
території Південного берегу Криму. Згідно арк. №29 тому № 5
Історико-архітектурного опорного плану м. Ялта,
містить описання зони охороняємого ландшафту №13 парків Нижньої Ореанди
та Лівадійського парку та режим використання території, площею 111 га.
Відповідно до встановленого режиму охорони - нове будівництво на даній
території заборонено.

Третя
особа в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи
сповіщена завчасно, прохає справу розглянути у їх відсутність.

Дослідивши докази, вислухавши
сторони у судовому засіданні суд,
вважає, що позовна заява
є законною та обґрунтованою та
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1
ст. 6 Конвенції про захист
прав і основних свобод
людини (Рим 4 листопада 1950 року),
ратифікованою Верховною радою України
17 липня 1997
року, кожен при
вирішенні питань щодо
його цивільних прав і
обов'язків або встановленні
обґрунтованості будь - якого кримінального
обвинувачення, висунутого проти
нього , має право на справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним
і безстороннім судом,
встановленим законом.

Складовою
частиною справедливого судочинства
є доступ до процедури
з усіма атрибутами
контролю, тобто право на
судовий контроль органів
державної влади. Це означає, що
рішення Республіканського комітету
зо охорони культурної
спадщини Автономної Республіки Крим не може
бути остаточним і
підлягає судовому контролю.

Конвенція про захист
прав і основних свобод
людини являється складовою
частиною
загальнонаціонального
законодавства України.

Згідно ст. 55
Конституції України права свободи
громадян захищаються судом.

Це
означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин
України, іноземець, особа без
громадянства вважають, що їхні права і
свободи порушені або
порушаються, створено або створюються
перешкоди для їх
реалізації , або мають місце
інші ущемлення прав
та свобод .

Положення Конвенції
та Конституції України з
цього питання відтворені в ст.
2 Кодексу адміністративного судочинства
України про завдання
адміністративного судочинства.

Рішенням
№ 16 7-ої сесії 5-го скликання Лівадійської селищної Ради від 17 листопада 2006
року, ОСОБА_1 надано дозвіл на виконання проекту відводу земельної ділянки
площею 0, 01 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва
індивідуального гаражу.

Відповідно до ч.
6 ст. 123 Земельного
Кодексу України проект
відведення за земельної ділянки
погоджується із землекористувачем, органом по
земельним ресурсам,
природоохоронним і санітарно -
епідеміологічним органами, органами архітектури
та культурної спадщини .

Республіканським
Комітетом з охорони культурної спадщини Ради міністрів АР Крим 12 квітня 2007
року за № 1623 позивачці видано висновок про неможливість відводу земельної
ділянки площею 0, 01 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва
індивідуального гаражу - на підставі Постанови Уряду АР Крим № 330 від 16
листопаду 1995 року «Про затвердження історико - архітектурний опорного плану
та комплексного охоронного зонування пам'яток історії, культури, та природи
адміністративного району Великої Ялти», оскільки земельна ділянка входить в
охоронну зону парків Нижньої Ореанди та Лівадійського парку зона № 13, режим
якої не передбачає нового будівництва.

Відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд вирішує справи
на підставі Конституції та
законів України, а також
міжнародних договорів , згода
на обов'язковість надана Верховною Радою України, а також нормативно - правових актів,
прийнятих органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб,
передбачених Конституцією та
законами України. У разі невідповідності
нормативного акта Конституції
України , закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має
вищу юридичну силу.

Постанова Уряду
АР Крим № 330 від 16
листопада 1995 року, яка покладена в основу
висновку Комітету з охорони
культурної спадщини АРК , була
прийнята на підставі повноважень наданих Уряду АРК
частиною 2-ю ст. 29
Закону України „Про охорону
і використання пам'ятників
історії та культури”. Однак цей
закон втратив силу у
зв'язку з прийняттям Закону
України „Про охорону
культурної спадщини від 08
червня 2000 року № 1805- ІІІ .

Постановою
Уряду АРК № 330
від 16 листопада 1995 року
затвердженні історико-архітектурний
план і комплексне
охоронне зонування пам'ятників історії , культури та природи
адміністративного району „Великої Ялті” відповідно до
яких, в ряді цих
зон заборонено нове будівництво. Однак ці
положення Постанови суперечать
п. 3 ст. 32 Закону
України „Про охорону
культурної спадщини”, яка у діючій
редакції (зміненої законом
від 16 грудня 2004
року № 2245 - ІV) містить
не безумовну заборону
на здійснення місто - будівних ,архітектурних або
ландшафтних перетворень, будівельних,
меліоративних, шляхових, земельних
робіт на охоронюваних
архітектурних перетвореннях ,
у межах
зон охорони пам'яток,
історичних ареалів населених
місць, занесених до списку
історичних населених місць
України , а лише на здійснення робіт
без дозволу органу охорони
культурної спадщини.

Законом України
„Про охорону культурної спадщини” і прийнятими в його виконання нормативними
актами введені нові:
термінологія, назви визначення об'єктів
предметів охорони , а так само
режими охорони, способи та
механізми встановлення охоронних
зон. Введені поняття „історичний населений
пункт” та „історичний
ареал населеного пункту”, що
не передбачалось ні
Постановою Уряду АРК № 330
від 16 листопада 1995 року, ні
законодавством України на
підставі якого воно
приймалося.

Постановою
Кабінету Міністрів України
№ 878 від 26
червня 2001 року
був затверджений „Список
історичних населених пунктів”, у
який внесені м. Ялта та
Алупка, що входять до складу
„Великої Ялти” .

Постановою
Кабінету Міністрів України
№ 318 від 13 березня
2002 року був затверджений
„Порядок визначення меж
та режимів використання
історичних ареалів населених
місць, обмеження господарської
діяльності на території історичних
ареалів населених місць”.

Відповідно
до п.п. 10, 12 зазначеної
постанови історичний ареал
є спеціально виділеною у
населеному пункті територією
історико-культурного
значення із затвердженими
межами, яка повинна фіксуватися
в усіх землевпорядних та
містобудівних документах, та розглядатися, як
специфічний об'єкт містобудівного проектування. Визначені науково -
проектною документацією межі
історичних ареалів погоджуються
відповідним органом місцевого
самоврядування, Мінкультури або
уповноваженим ним органом
охорони культурної спадщини
та затверджуються Держбудом
або уповноваженим органом
охорони культурної спадщини.

Для
кожного ареалу визначаються режим використання й конкретні обмеження господарської
діяльності на його території, які встановлюються правилами
охорони й використання
історичних ареалів населених
пунктів.

Правила охорони
й використання повинні
враховуватися при розробці
місцевих правил забудови.

Для населених
пунктів, віднесених до списку історичних населених пунктів місцеві
правила забудови затверджуються
відповідними радами за узгодженням з Міністерством культури, Держкомбутом
або уповноваженим на то
органом охорони культурної
спадщини.

Відповідно
до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робите те, що
не передбачено законодавством . Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування , їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією
та законами України.

Вимоги Постанови
Уряду АР Крим № 330
від 16 листопада 1995 року
входять в пряме протиріччя з
Конституцією України та
законами України „Про
місцеве самоврядування”,
„Про основи містобудування”, „Про планування і забудову
територій”, „Про охорону
культурної спадщини”, „Про Верховну
раду Автономної Республіки
Крим”, а також прийнятим на їх
виконання нормативним актам.

З погляду на
це, посилання у висновку Комітету
по охороні культурної спадщини
АРК, виданому ОСОБА_1, на положення Постанови Уряду
Автономної Республіки Крим №
330 від 16 листопада 1995 року
є незаконним, оскільки протиречить діючому законодавству України.

Окрім того,
всупереч Указу Президента
України „Про державну реєстрацію нормативно - правових актів міністерств
та інших органів
державної виконавчої влади” , правова реєстрація
Постанови Уряду Верховної
Ради АР Крим № 330
від 16 листопада 1995 року не
здійснена. Немає відомостей
і про публікацію повного тексту постанови
та затверджених нею
додатків у 12-ти томах.

Суду
не надано доказів наявності
єдиного
„історико-архітектурного
опорного плану адміністративного району
„Великої Ялти” (12 томів) у вигляді належним чином оформленого документу.

За
таких обставин установити автентичність історико-архітектурного плану адміністративного району
неможливо.

Крім
того, відповідачем не надано суду ніяких доказів і на підтвердження того, що
межі охоронних зон, у тому числі і охоронної зони парків - пам'яток Нижньої
Ореанди та Лівадії (зона № 13) були винесені в натурі на місцевості, що існує
картографічний матеріал, який дозволяє встановити розташування відповідних меж.

Статтею 1 Закону
України „Про охорону культурної спадщини” встановлено, що зона
охоронюваного ландшафту встановлюється навколо
пам'ятників .

Згідно ст. 2, 32
цього ж закону
зони охоронюваного ландшафту
визначаються в межах зон
пам'ятників. Такі зони
повинні бути визначені
топографічне.

В
районі земельної ділянки площею 0, 01 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
щодо якої позивачкою здійснюються заходи по відведенню, будь які пам'ятки
відсутні, що виключає можливість наявності там охоронної зони в районі
земельної ділянки.

Крім того, дії
відповідача по видачі
висновку видачі висновку від 12
квітня 2007 року за № 1623 про неможливість відводу земельної ділянки не
узгоджуються з позитивним
комісійним актом вибору
та обстеження земельної ділянки площею площею 0, 01 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаражу
(арк.спр.12-13). Комісія вважає вибрану земельну ділянку придатну для
будівництва індивідуального житлового
будинку, господарських будівель та споруд - (розширення території домоволодіння), та такою що підлягає передачі
у власність громадянки ОСОБА_1

Позивач отримав позитивні висновки
щодо узгодження можливості
відведення земельної ділянки Управління
головного архітектора Ялтинської міської ради № 05134; заключеням Ялтинської міської
санітарно-епідеміологічної станції №24-308 від 26 січня 2007 року.

Згідно
листа Державної адміністрації Лівадійського, Массандрівського, Місхорського
парків-памяток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення земельна
ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 не входить в межі Лівадійського
парка - пам'ятника і навіть не являється суміжною. Згідно довідки Ялтинського
міського управління земельних ресурсів № 17328-2/10-25 від 11 грудня 2006 року
про склад земельних угідь за статичним звітом Державного комітету України по
земельних ресурсах «облік землі» ( форма 6-зем) земельної ділянки площею 0, 01
га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 значиться по обліку: - рядок 12.3 (шифр
96) «Земельні ділянки не передані у власність, не надані у користування у межах
земельних ділянок» по виду земельних угідь - графи 67, 68 «Відкриті землі без рослинного
покриву або з незначним рослинним покривом у тому числі кам'янисті місця».

Суд
вважає, що дії Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Ради
Міністрів АРК, як суб'єкта владних повноважень, по видачі ОСОБА_1, висновку №
1623 від 12 квітня 2007 року про неможливість відводу земельної ділянки
порушують права і охоронювані законом інтереси позивачки в одержанні у
власність земельної ділянки.

Відповідно до ст.
16 Цивільного кодексу
України ; Кодексу адміністративного судочинства
України права та інтереси
громадян можуть бути
захищені в тому числі й шляхом визнання протиправними дій суб'єкта
владних повноважень та зобов'язання
його вчинити певні
дії .

На
підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 6, 9, 17; 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України; ст. ст. 118, 123 Земельного
Кодексу України; ст. ст. 1, 2, 32 Закону
України „Про охорону
культурної спадщини”, ст. 16 Цивільного
кодексу України ; ст. ст. 19, 55 Конституції України,

постановив:

Позовну
заяву ОСОБА_1до Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Ради
Міністрів Автономної Республіки Крим - задовольнити.

Визнати
неправомірними дії Республіканського комітету з охорони
культурної спадщини Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, як суб'єкта владних повноважень, по видачі висновку №
1623 від 12 квітня 2007 року про неможливість відводу земельної ділянки площею
0, 01 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального
гаражу.

Зобов'язати
Республіканський комітет з охорони культурної спадщини
Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, як суб'єкта владних повноважень, виконати необхідні дії
по узгодженню ОСОБА_1можливості відводу земельної ділянки площею 0, 01 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаражу.

Постанова суду може бути
оскаржена в апеляційному
порядку в Апеляційний суд
АРК через Ялтинський
міський суд в порядку
та строки передбачені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя

Ялтинського міського суду
Г.В.Земляна