Справа № К-27293/06
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2007-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУ
УХВАЛА
Іменем України

“13” листопада 2007 року

Справа № 25/542-А

к/с № К-27293/06

Вищий адміністративний су
д України у складі колегії су
ддів:
Головуючого
Голубєвої Г.К.
Суддів
Брайка А.І.
Карася О.В.
Рибченка А.О.
Федорова М.О.

розглянувши в попередньом
у судовому засіданні каса
ційну скаргу Державної по
даткової інспекції у Солом
янському районі м. Києва
на ухвалу Київського
апеляційного господарськог
о суду від 04.07.2006 року
та постанову Господар
ського суду м. Києва від 17.04.2006 ро
ку
у справі № 25/542-А
за позовом Товариства з об
меженою відповідальністю «К
.М. Сервіс»
до Державної податкової ін
спекції у Соломянському ра
йоні м. Києва
про визнання недійсними п
одаткових повідомлень-рішен
ь, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмежено
ю відповідальністю «К.М. Се
рвіс» звернулося до суду з по
зовною заявою про визнання н
едійсними податкових повідо
млень-рішень Державної подат
кової інспекції у Соломянс
ькому районі м. Києва № /0 в
ід 29.11.2005 року, яким донараховано
податкове зобов'язання з под
атку на додану вартість в сум
і 266881,50 грн., з яких 177921,00 грн. осно
вний платіж та 88960,50 грн. штраф
ні (фінансові) санкції, та № /0 від 29.11.2005 року, яким донарахов
ано податкове зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 12340,
00 грн., з яких 9300,00 грн. основний
платіж та 3040,00 грн. штрафні (ф
інансові) санкції.
Постановою Господарсь
кого суду м. Києва від 17.04.2006 року
, залишеною без змін ухвалою К
иївського апеляційного госп
одарського суду від 04.07.2006 року,
позов частково задоволено: в
изнано недійсним податкове п
овідомлення-рішення № /0 в
ід 29.11.2005 року та визнано недійсн
им податкове повідомлення-рі
шення № /0 від 29.11.2005 року в част
ині нарахування 8950,00 грн., з яких
6800,00 грн. основний платіж та 1
250,00 грн. штрафні санкції.

Не погоджуючись із зазнач
еними судовими рішеннями, ві
дповідач подав касаційну ска
ргу, в якій просить їх скасува
ти, мотивуючи неправильним з
астосуванням судами норм мат
еріального права, а саме вказ
ує на порушення пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 За
кону України «Про податок на
додану вартість» та пп. 7.3.3 п. 7.3.
ст. 7 Закону України «Про опод
аткування прибутку підприєм
ств».

Перевіривши правильність
застосування судами першої
та апеляційної інстанції но
рм матеріального та процесуа
льного права, юридичної оцін
ки обставин справи, колегія с
уддів Вищого адміністративн
ого суду України дійшла висн
овку, що касаційна скарга не п
ідлягає задоволенню з наступ
них підстав.
В обґрунтування правомір
ності здійсненого податково
ю інспекцією нарахування зоб
овязань з податку на додан
у вартість відповідач посила
ється на рішення Оболонськог
о районного суду м. Києва від 3
0.09.2004 року у справі № 2-4667/2004 за позов
ом ДПІ у Подільському районі
м. Києва до ТОВ «Техсервіс» (к
онтрагента позивача по госпо
дарським операціям, укладени
м в вересні 2003 року квітні 2004
року, сума податку на додану в
артість по яким віднесена по
зивачем до складу свого пода
ткового кредиту), яким визнан
о недійсними установчі докум
енти ТОВ «Техсервіс» з момен
ту державної реєстрації. За т
вердженням податкової інспе
кції, ТОВ «Техсервіс» у розум
інні пп. 7.2.4 п. 7.2 с. 7 Закону Україн
и «Про податок на додану варт
ість» (надалі Закону Украї
ни «Про ПДВ») не є особою, що на
ділена повноваженнями нарах
овувати податок та складати
податкові накладні, на підст
аві яких позивач мав би право
віднести суми ПДВ до складу п
одаткового кредиту.
Судова колегія вважає безп
ідставними такі доводи відпо
відача та підтримує висновок
судів попередніх інстанцій
про неправомірність донарах
ування позивачу податкових
зобовязань з податку на до
дану вартість з наступних пі
дстав.
Відповідно до пп. 7.2.3. п. 7.2 ст. 7 За
кону України «Про податок на
додану вартість» податкова
накладна складається у момен
т виникнення податкових зобо
в'язань продавця у двох примі
рниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю
, копія залишається у продавц
я товарів (робіт, послуг).
Згідно пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону Ук
раїни «Про податок на додану
вартість» податковий кредит
звітного періоду складаєтьс
я із сум податків, сплачених (н
арахованих) платником податк
у у звітному періоді у зв'язку
з придбанням товарів (робіт, п
ослуг), вартість яких відноси
ться до складу валових витра
т виробництва (обігу) та основ
них фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають аморт
изації.
Пунктом 7.5. ст. 7 Закону Україн
и «Про податок на додану варт
ість» передбачено, що датою в
иникнення права платника под
атку на податковий кредит вв
ажається: дата здійснення пе
ршої з подій:
або дата списання коштів з б
анківського рахунку платник
а податку в оплату товарів (ро
біт, послуг), дата виписки відп
овідного рахунку (товарного
чека) - в разі розрахунків з ви
користанням кредитних дебет
ових карток або комерційних
чеків;
або дата отримання податко
вої накладної, що засвідчує ф
акт придбання платником пода
тку товарів (робіт, послуг).
Судовою колегією враховує
ться право позивача на відне
сення суми ПДВ до складу пода
ткового кредиту по першій з п
одій.
Одночасно слід відмітити
, що висновки суду, викладені в
рішенні Оболонського районн
ого суду м. Києва від 30.09.2004 року
, стосуються лише порушення
порядку державної реєстраці
ї ТОВ «Техсервіс» та жодним ч
ином не відображають обстави
ни справи щодо фактичного зд
ійснення ТОВ «Техсервіс» фін
ансової діяльності, в тому чи
слі і сплату податків за насл
ідками господарських опера
цій з позивачем.
Разом з тим, наявними в мат
еріалах справи доказами підт
верджується, що ТОВ «Техсерв
іс» здійснював господарську
діяльність, звітувався пере
д податковими органами, про щ
о свідчать копії податкових
декларацій зазначеного підп
риємства з податку на додан
у вартість з відмітками ДПІ у
Печерському рані м. Києва про
отримання. При цьому, товарис
твом декларувалися суми пода
ткових зобовязань та за тв
ердженням самого відповідач
а сплачувалися до бюджету.
Безпідставними є доводи ка
саційної скарги відносно тог
о, що фактично сплачені суми п
одаткових зобовязань ТОВ «
Техсервіс» значно менші, ніж
віднесені позивачем до скла
ду податкового кредиту. Так,
з копій декларацій з податку
на додану вартість ТОВ «Техс
ервіс» вбачається, що суми за
декларованих податкових зоб
овязань товариства в кожно
му випадку перевищують суми
ПДВ, віднесені позивачем до п
одаткового кредиту. А той фак
т, що ТОВ «Техсервіс» до бюдже
ту сплачувалися суми ПДВ в ме
ншому розмірі, є лише наслідк
ом визначення сплачених сум
як різниці між сумою податко
вих зобовязань та сумою по
даткового кредиту товариств
а за відповідний податковий
період.
Судами попередніх інстан
цій також правильно врахован
о, що рішення Оболонського
районного суду м. Києва скасо
вано ухвалою цього ж суду від
27.10.2005 року у справі № 2-4667/2004 за ново
виявленими обставинами.
Ухвалою Оболонського райо
нного суду м. Києва від 02.11.2005 рок
у провадження у справі № 2-5860/2005 з
а позовом ДПІ у Подільському
районі м. Києва до ТОВ "Техсер
віс» про визнання недійсним
и установчих документів та с
відоцтва платника податку на
додану вартість закрито.
З врахуванням правових нас
лідків прийнятого судом ріше
ння, відсутні підстави ствер
джувати, що ТОВ «Техсервіс» н
е є особою, яка на підставі пп.
7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про
ПДВ» мала право на складання
податкових накладних, а отже
зазначене свідчить про непр
авомірність та безпідставні
сть здійснених податковою ін
спекцією нарахувань позивач
у зобовязань з податку на д
одану вартість.
Що стосується доводів каса
ційної карги про порушення п
озивачем вимогпп. 7.3.3 п. 7.3. ст. 7
Закону України «Про оподатк
ування прибутку підприємств
», то судова колегія зазначає
наступне.
Відповідно до пп. 7.3.3 п. 7.3 ст. 7 За
кону України «Про оподаткува
ння прибутку підприємств» б
алансова вартість заборгова
ності, основна сума якої (без п
роцентів, комісій та винагор
од) виражена в іноземній валю
ті, відображається у податко
вому обліку платника податку
шляхом перерахунку її суми в
гривні за офіційним (обмінни
м) курсом Національного банк
у України, що діяв на дату її о
прибуткування (виникнення).

Абзацом 4 пп. 7.3.3 п. 7.3 ст. 7 Зако
ну України «Про оподаткуван
ня прибутку підприємств» пер
едбачено, що у разі продажу (по
гашення) заборгованості (її ч
астини), визначеного абзацом
другим цього підпункту, або у
мовного продажу (погашення) з
аборгованості, визначеного а
бзацом третім цього підпункт
у, платник податку повинен ви
знати прибуток або збиток ві
д такої операції, що розрахов
ується як різниця між баланс
овою вартістю такої заборгов
аності (її частини) на початок
звітного періоду чи на дату ї
ї оприбуткування (виникнення
), залежно від того, яка подія с
талася пізніше, та балансово
ю вартістю такої заборговано
сті (її частини) на дату її про
дажу (погашення). При цьому при
буток, отриманий внаслідок т
акого перерахунку, збільшує
валові доходи платника подат
ку - кредитора та валові витра
ти платника податку дебітора
, а збиток, отриманий внаслідо
к такого перерахунку, збільш
ує валові витрати платника п
одатку - кредитора та валові д
оходи платника податку дебіт
ора податкового періоду, про
тягом якого відбувся такий п
родаж (погашення).
Суди попередніх інстанцій
дійшли правильного висновку
про те, що позивач по кредитно
му договору є дебітором, ним в
наслідок перерахунку заборг
ованості в іноземній валюті
отримано збиток від курсової
різниці, внаслідок чого його
заборгованість перед кредит
ором збільшилась на цю суму. А
тому позивач повинен був збі
льшити саме валові витрати, а
не валові доходи за рахунок
курсової різниці, і відповід
но ним не було допущено заниж
ення податку на прибуток.
Отже, колегія суддів вва
жає, що порушень судом першої
та апеляційної інстанцій но
рм матеріального та процесуа
льного права при вирішенні ц
ієї справи не допущено. Право
ва оцінка обставин у справі д
ана вірно, а тому касаційну ск
аргу слід залишити без задов
олення, а оскаржувані судові
рішення без змін.

На підставі викладеного, ке
руючись ст. ст. 220, 2201, 224, 230, 231 КАС Укра
їни, Вищий адміністративний
суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Держав
ної податкової інспекції у С
оломянському районі м. Киє
ва залишити без задоволення.

Ухвалу Київського ап
еляційного господарського с
уду від 04.07.2006 року та постанову
Господарського суду м. Києва
від 17.04.2006 року у справі № 25/5
42-А без змін.
Ухвала набирає законно
ї сили з моменту проголошенн
я і оскарженню не підлягає, кр
ім випадків, встановлених ст
аттею 237 Кодексу адміністрати
вного судочинства України.

Головуючий

підпис
Голубєва Г.К.

Судді

підпис
Брайко А.І.

підпис
Карась О.В.

підпис
Рибченко А.О.

підпис
Федоров М.О.

З оригіналом згідно
В. секретар

В.Б. Ликова