Справа № А-36/07
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
серпня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

головуючого-судді Цуркана М.І.,

суддів : Лиски Т.О.,

Бутенка
В.І.,

при секретарі Марушевському А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3, представника
третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного
провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до членів Центральної
виборчої комісії: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, третя особа Комуністична партія України, про визнання дій та
бездіяльності членів ЦВК протиправними ,-

в с т а
н о в и л а :

10 серпня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами до
членів Центральної виборчої комісії (далі ЦВК) про визнання їх дій та
бездіяльності протиправними і при цьому посилався на наступні обставини.

06 серпня 2007 року ЦВК було прийнято постанову №70 «Про реєстрацію
кандидатів у народні депутати України, включених до виборчого списку
Комуністичної партії України (далі КПУ), на позачергових виборах народних
депутатів України 30 вересня 2007 року».

ЦВК, розглянувши заяву та додані до неї КПУ документи про реєстрацію
кандидатів у народні депутати України, встановила, що ці документи,
відповідають вимогам статті 58 Закону України «Про вибори народних депутатів»
та постановила зареєструвати кандидатів у народні депутати України, включених
до виборчого списку КПУ, на позачергових виборах народних депутатів України 30
вересня 2007 року.

При цьому позивач вказував, що в передвиборчій програмі КПУ зазначено: «на
вимогу громадян України комуністи внесуть на розгляд парламенту законопроект
про тимчасове відновлення смертної кари за умисне вбивство».

На думку позивача дії членів ЦВК при перевірці документів перед прийняттям
постанови №70 від 06.08.07 р. є протиправними тому що ними не дотримано вимог п. 9 ст. 61
Закону України «Про вибори народних депутатів України» щодо обов'язку виявляти
у поданих партією документах ознак порушення ч. 1 ст. 37 Конституції України, в
тому числі відносно заборони діяльності політичних партій, програмні цілі яких
спрямовані на посягання на права і свободи людини.

Як зазначено позивачем, передвиборча програма Комуністичної партії України
щодо тимчасового відновлення смертної кари прямо суперечить ст. ст. 27, 37
Конституції України і є посяганням на права і свободи людини, зокрема, на
невід'ємне право на життя.

Позивач вважав, що при таких обставинах члени ЦВК проявили бездіяльність і
не звернулися до Міністерства юстиції України з пропозицією внести до
Верховного Суду України подання про заборону діяльності КПУ та не відклали
розгляд питання про реєстрацію кандидатів в депутати від КПУ до набрання
відповідним рішенням суду законної сили.

Таким
чином, позивач зробив висновок, що його права та охоронювані законом інтереси
як виборця порушені, у зв'язку з недотриманням членами ЦВК Законів України «Про
вибори народних депутатів України» та «Про Центральну виборчу комісію» в
частині підготовки та проведення виборів.

В судовому засіданні 14 серпня 2007 року позивач уточнив свої позовні
вимоги зазначивши, що ним оскаржується в
цілому постанова ЦВК № 70 від 06 серпня 2007 року.

Представник відповідачів надав до суду заперечення в яких просив в задоволені
позовних вимог відмовити за їх безпідставністю. Проти задоволення позовних
вимог заперечував у судовому засіданні і представник третьої особи.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2007
року в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій та
бездіяльності членів ЦВК відмовлено, а позовні вимоги в частині оскарження
постанови ЦВК №70 від 06 серпня 2007 року залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_1 до державного бюджету України 3 гривні 40 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача
ОСОБА_2 подав до Вищого адміністративного суду України апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову Окружного суду та постановити нове рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

При цьому в скарзі робиться посилання на порушення судом норм матеріального
і процесуального права, які на думку апелянта зводяться до того, що суд першої
інстанції не повно з'ясував обставини справи, не витребував з ЦВК протокол і
стенограму засідання від 06 серпня 2007 року, та дав на свій розсуд тлумачення
норм Конституції України, щодо наявності у КПУ права на внесення законопроектів
до парламенту.

Від представника відповідачів та представника третьої особи до Вищого
адміністративного суду України надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в
яких містяться прохання про відмову в її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та пояснення осіб
які приймають участь у розгляді справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи
позивачу в задоволенні його позовних вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що згідно п.5 ч. 1 ст. 103 Закону України «Про вибори народних депутатів
України» суб'єктом звернення із скаргою, що стосується процесу виборів
депутатів, може бути виборець, виборчі права або охоронювані законом інтереси
якого у виборчому процесі порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта
оскарження.

При цьому судом правильно зазначено, що в діях членів ЦВК, пов'язаних з
вивченням ними відповідних документів перед прийняттям рішення, ознак посягання
на права і свободи людини і громадянина, які зазначені в Розділі ІІ Конституції
України, стосовно позивача не вбачається.

Відповідно
до ч. 2 ст. 172 КАС України виборець (громадянин, який має право голосу у
відповідних виборах або референдумі) може оскаржити рішення, дію чи
бездіяльність виборчої комісії, комісії з референдуму, членів цих комісій, якщо
таке рішення, дія чи бездіяльність порушує виборчі права або інтереси щодо участі
у виборчому процесі чи процесі референдуму його особисто.

Частиною
9 ст. 110 Закону України «Про вибори народних депутатів України» встановлено,
що суб'єкт розгляду скарги відмовляє в задоволенні скарги, якщо встановить, що
рішення, дії або бездіяльність суб'єкта оскарження вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень, передбачених законом, і не порушують виборчі права
виборців, права і законні інтереси інших суб'єктів виборчого процесу.

У відповідності з постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України
№2 від 02.04.2007 року «Про практику застосування адміністративними судами
положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду спорів
щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму»
згідно вимог частини другої статті 172 КАС України виборці мають таке право
лише в разі порушення їх виборчих прав чи інтересів у цих процесах особисто,
крім випадків, визначених статтею 173 цього Кодексу, коли виборець може
звернутися до суду про включення або виключення зі списку виборців не лише себе
особисто, а й інших осіб.

Судом також зроблено обґрунтований висновок відносно того, що при вивчені
поданих до ЦВК документів членами комісії у передвиборчій програмі КПУ не
виявлено ознак, які б вказували на порушення Основного Закону та п.9 ст.61
Закону України «Про вибори народних депутатів України» щодо обов'язку виявляти
в поданих партією документах ознак порушення ч.1 ст.37 Конституції України,
зокрема, щодо заборони діяльності політичних партій, програмні цілі яких
спрямовані на посягання на права та свободи людини.

Положення передвиборчої програми Комуністичної партії України, згідно якого
«на вимогу громадян України комуністи внесуть на розгляд парламенту
законопроект про тимчасове відновлення смертної кари за умисне вбивство» не
можуть вважатися такими, що спрямовані на посягання на права та свободи людини.

З огляду на те, що сама постанова ЦВК №70 від 06 серпня 2007 року була
предметом оскарження у іншій справі (№1/11), суд першої інстанції на підставі
п.3 ч.1 ст.155 КАС України обґрунтовано залишив позовні вимоги в цій частині
без розгляду.

Таким чином, судом правильно встановлено обставини даної справи та ухвалено
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зроблених судом висновків не спростовують, а тому
у відповідності із статтею 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
таку апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.172,177, 195,196, 200, 205,206
КАС України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє
в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2007 року без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д
і :