Справа № 2-а-1288/2007
Суддя: Сторчак В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м Ук р а ї н и

26 липня 2007 року
Справа №
2-а-1288/07

Вінницький окружний адміністративний суд

в
складі: головуючого - судді Сторчака
В.Ю.

при
секретарі - Чернюк А.Ю.

за участю представників сторін: позивача:
ОСОБА_2

відповідача: Пенської Олени
Юріївни

Калити Олега Вікторовича

Насадюка
Романа Сергійовича

Опанасюка Павла Павловича

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1до Державної податкової адміністрації України у Вінницькій області,
та до Державної податкової інспекції у м.Вінниці про визнання дій протиправними та скасування
рішення про застосування штрафних санкцій, -

СУТЬ
СПОРУ:

Заявлено позов
про визнання протиправними дій державних податкових ревізорів щодо проведення перевірки та
скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій Державної
податкової інспекції у м.Вінниці №/0 від 16.04.07р.

Позовні вимоги мотивовано наступним.

Працівниками
Державної податкової адміністрації у Вінницькій області було здійснено
перевірку магазина ПП ОСОБА_1., та складено акт перевірки щодо контролю за
порядком проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) від 27.03.2007
року., 19.04.07р. ПП ОСОБА_1було отримано рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій № від 16.04.07р., яким позивача було зобов'язано
сплатити штрафні санкції на суму 6300 гривень за порушення п.1 ст. 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі громадського харчування та послуг" (надалі Закон Про РРО).

Позивач не згоден
з даним рішенням посилаючись на те, що відповідно до п. 8 ч. 6 ст. 11-1 закону України
«Про державну податкову службу в Україні»
позаплановою виїзною
перевіркою вважається
перевірка, яка не
передбачена в планах роботи
державної податкової служби і проводиться у разі, коли вищестоящий орган державної податкової
служби в порядку
контролю за достовірністю висновків нижчестоящого
органу державної податкової служби
здійснив перевірку документів обов'язкової звітності
платника податків або
висновків акта перевірки,
складеного нижчестоящим контролюючим
органом, та виявив їх невідповідність вимогам законів, що призвело до
ненадходження до бюджетів сум податків та зборів (обов'язкових платежів). Позапланова виїзна перевірка в цьому випадку може
ініціюватися вищестоящим органом державної
податкової служби лише у тому разі, коли стосовно посадових або службових осіб
нижчестоящого органу державної податкової
служби, які проводили планову або позапланову виїзну
перевірку зазначеного платника
податків, розпочато службове розслідування або порушено
кримінальну справу. Однак, не
зважаючи на відсутність вищевказаних підстав позапланову
перевірку 27.03.2007 року проводили посадові особи Державної податкової
адміністрації у Вінницькій області.

Відповідач не погоджується із позовом. Рішення про
застосування санкцій вважає правомірним та обґрунтованим.

Заслухавши доводи сторін по справі та
дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що дана позовна заява
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Повноваження органів
державної податкової служби України визначені Законом України «Про державну
податкову службу в Україні» від 4 груд­ня 1990 року № 509-ХІІ (із змінами та
доповненнями).

Відповідно до статті 1
Закону України «Про державну податкову службу в України» до системи
органів державної податкової служби віднесено Держав­ну податкову адміністрацію України, державні податкові адміністрації в
Авто­номній республіки Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні
пода­ткові інспекції, в районах,
містах (крім міста Києва та Севастополя), районах у містах (далі -
органи державної податкової служби).

Згідно з пунктом 1
статті 8 Закону України. «Про державну податкову службу
в Україні» на Державну податкову адміністрацію України покладено функцію
безпосереднього виконання, а також організації роботи державних по­даткових
адміністрацій та державних податкових інспекцій, пов'язану з прове­денням роботи по боротьбі
з незаконним обігом алкогольних напоїв та тютю­нових виробів, пально-мастильних матеріалів, веденням реєстрів
імпортерів, експортерів, оптових та роздріб­них торговців, місць зберігання
алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пально-мастильних матеріалів; за­стосування у випадках, передбачених законодавством,
фінансових санкцій до суб'єктів
підприємницької діяльності за порушення законодавства; здійснення заходів щодо вилучення, знищення
або передачі на промислову переробку.

Відносини
проведення перевірок суб'єктів господарювання з питань дотримання останніми
порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому
законом порядку, контролю за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію
суб'єктів підприємницької діяльності та ліцензій на провадження видів
господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону,
торгових патентів в Україні врегульовано Законами України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг», «Про патентування окремих видів підприємницької діяльності», «Про
державну податкову службу в Україні».

Позивач
посилався на ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну податкову службу в
Україні», якою, зокрема, передбачено, що у разі коли зазначені в частині першій
цієї статті органи державної податкової служби (зокрема, ДПА у Вінницькій
області) безпосередньо здійснюють контроль за платниками податків, інших
платежів, вони виконують щодо цих платників ті ж функції, що й державні
податкові інспекції в районах, та містах без районного поділу, районах у
містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції.

Відтак позивач вважає, що тільки у разі, коли платник
податку перебуває на податковому обліку саме в ДПІ м.Вінниці, то лише тоді саме працівники ДПІ у м.Вінниці вправі проводити перевірку такого
платника податку. Проте, дане твердження є хибним та не ґрунтується на чинному
законодавстві України, а тому не повинно бути взято до уваги судом виходячи з
наступного.

Так, згідно ст. 9 Закону України «Про державну податкову
службу в Україні», державні податкові адміністрації в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в
містах з районним поділом (крім міст Києва та Севастополя) виконують функції,
передбачені статтею 8 цього Закону, крім функцій, зазначених у пунктах 2, 3, 8,
11, 12, 13, 16, а також пункті 15 цієї статті у частині забезпечення
виготовлення марок акцизного збору.

Слід зазначити, що ст. 8 передбачені функції ДПА України
- центрального органу податкової служби України.

Таким чином, статтею 9 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» визначено, що ДПА в областях виконують ті ж
функції, що й ДПА України (ст. 8), крім таких функцій, як наприклад
затвердження форм звітності і т.д., які може здійснювати виключно ДПА України.

Так, п.1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» передбачено, що Державна податкова адміністрація
України здійснює такі функції:

-
виконує безпосередньо, а також організовує роботу державних податкових
адміністрацій та державних податкових інспекцій, пов'язану із:

здійсненням
контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати
податків та зборів (обов'язкових платежів), контролю за валютними операціями,
контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом порядку, а також контролю за наявністю
свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності та
ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають
ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів.

Таким чином, Законом прямо передбачено право обласних ДПА
здійснювати вищевказану функцію шляхом проведення відповідних перевірок.

Повноваження органів державної податкової служби України
визначені Законом України «Про державну податкову службу в Україні» від 4
грудня 1990 року № 509-XII (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні" до системи органів державної податкової служби
віднесено Державну податкову адміністрацію України, державні податкові
адміністрації в Автономній республіки Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, державні податкові інспекції, в районах, містах (крім міста Києва
та Севастополя), районах у містах (далі - органи державної податкової служби).

Законом України від 11.07.1996 року № 313/96-ВР
„Про ставки акцизного збору і ввізного
мита на деякі товари (продукцію)", із змінами та доповненнями, під кодом виробу за гармонізованою системою опису та кодування товарів 2710 00 21 00
зазначено уайт - спірит.

Таким чином, уайт - спірит обкладається акцизним
збором та ввізним митом, тобто, є підакцизним
товаром реалізація якого повинна здійснюватись через реєстратор розрахункових
операцій.

Відповідно до підпункту 6 статті 9 Закону про РРО
реєстратори розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється відповідно до законодавства
з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім
пива на розлив), за умови ведення
такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням
державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

У нашому випадку, ОСОБА_1. являється платником
єдиного податку який здійснює продаж
підакцизних товарів (пально - мастильних матеріалів), а тому, на нього не поширюється дія Указу Президента України від 28
червня 1999 року № 746/99 „Про внесення змін до Указу Президента України від 3
липня 1998 року № 727 „Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства".

Крім того,
відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону Про РРО суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів
(наданні послуг) зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму
покупки (надання послуг) через зареєстровані, опломбовані у встановленому
порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових
операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку
розрахункових книжок.

Ст.11 Закону Про
РРО передбачено що терміни переведення суб'єктів підприємницької діяльності на
облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) із застосуванням
реєстраторів розрахункових операцій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про застосування
реєстраторів роз­рахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг» кон­троль за додержанням
суб'єктам підприємницької діяльності порядку прове­дення розрахунків за товари
(послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством
України.

Статтею
11 Закону України «Про державну податкову службу в Украї­ні»
органам державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку,
встановлених законами України, надано право здійснювати ко­нтроль за додержанням порядку проведення
готівкових розрахунків за това­ри (послуги) у встановленому законом
порядку.

Перевірки в межах
повноважень податкових органів, визначених за­коном
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» , Законом України «Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» вважаються, як зазначе­но в ч.7
ст.11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", позаплановими.

Дії посадових осіб
державної податкової служби щодо проведення перевірки, складання акту перевірки
відповідають вимогам зазначених вище норм,
така перевірка не суперечить ст. 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері
торгі­влі, громадського харчування та послуг»,Разом із
тим в рішенні про застосування штрафних
(фінансових) санкцій зазначено що суми фінансових санкцій підлягають сплаті у
10-ти денний термін від дня отримання цього рішення відповідно до ст..5 ЗУ
№2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами" на думку суду таке застереження
не відповідає вимогам законодавства з наступних підстав.

Відповідачем застосовані до позивача штрафні (фінансові)
санкції, визначено як податкове зобов'язання платника податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами.

Згідно преамбули
Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами" цей Закон є спеціальним законом
з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” зазначено, що цей
Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними
цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної
діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення. Також він встановлює спеціальний
порядок нарахування, оскарження нарахування, процедуру сплати та примусового
стягнення, яка може застосовуватися лише щодо податків і зборів (обов'язкових
платежів), сплата яких передбачена Законами з питань оподаткування, тобто він
не регулює питання застосування та стягнення фінансових санкцій за порушення
порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

У відповідності
до пунктів 1.2, 1.9 статті 1 цього Закону податкове зобов'язання - це
зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових
фондів відповідну суму коштів у порядку та в строки, визначені цим Законом або
іншими законами України.

Податкове
повідомлення є письмовим повідомленням
контролюючих та податкових органів про обов'язок
платника податків сплатити суму податкового зобов'язання та погасити суму податкового боргу.

Таким чином ця форма акта ненормативного характеру може застосовуватися лише щодо обов'язків по сплаті
податків і зборів (обов'язкових платежів), вичерпний перелік яких визначено у статтях 14 та 15 Закону України "Про
систему оподаткування".

У зазначених нормах штраф, накладений відповідачем на
позивача, не визначений як податок або збір (обов'язковий платіж). Тому обов'язки суб'єкта підприємницької діяльності по сплаті штрафу за порушення ним норм Закону України
“Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”
не відноситься до категорії податкового зобов'язання або податкового боргу.

Статтею 17
Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” встановлено, що за порушення вимог
цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності фінансові санкції
застосовуються за рішенням відповідних органів державної податкової служби
України.

Згідно зі
статтею 25 цього Закону суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17 - 24
Закону, підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької діяльності до
Державного бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття органами
державної податкової служби України рішення про застосування таких фінансових
санкцій.

Право органів
державної податкової служби застосовувати та стягувати фінансові санкції до
бюджетів було також встановлено пунктами 7 та 8 статті 11 Закону України “Про
державну податкову службу” в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного
повідомлення-рішення.

З урахуванням
наведеного, суд вважає, що рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 16.04.07р. №/0 є протиправним у частині визначення суми
штрафу як податкового зобов'язання та застосування наслідків несплати податкового
зобов'язання у встановлені строки, що передбачені Законом №2181-ІІІ.

Керуючись
ст. ст. 7, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити частково.

Визнати
протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій державної податкової інспекції у м.Вінниці від 16.04.07р. №/0
в частині визначення штрафних (фінансових) санкцій в сумі 6300 грн. як
податкового зобов'язання та застосування процедур, встановлених Законом України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами".

Відмовити у
задоволені позову в частині визнання протиправним та скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій державної податкової інспекції у
м.Вінниці від 16.04.07р. №/0 в частині застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 6300 грн.

В частині
визнання протиправними дій державного податкового ревізора щодо проведення
перевірки відмовити.

Заява про апеляційне
оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня
її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне
оскарження та апеляційна
скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через
суд першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Постанова складена в
повному обсязі відповідно

До ч.3 ст. 160 КАС
України 31.07.07р.

Суддя/підпис/

Копія вірна

Суддя:

Секретар: