Справа № 33-45/2007
Суддя: Ярошенко М.П.
Дата ухвалення: 2007-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
ПОСТАНОВА

27 березня 2007 p.

Голова
апеляційного суду Чернігівської області Ярошенко М.П., розглянувши матеріали
справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя АДРЕСА_1,-

установив :

Постановою
Борзнянського районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2007 року
ОСОБА_1 визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 185 КУпАП і провадження у справі закрите у зв'язку з
закінченням строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1
визнаний винним в тому, що 17 березня 2005 року близько 2230 год. поблизу кафе
„Талісман" у м. Борзні під час спілкування з співробітниками міліції,
висловлювався на їхню адресу нецензурною лайкою, на звернення працівників
міліції щодо необхідності виконати їх вимоги, спрямовані на збереження
громадського порядку та збереження безпеки інших громадян, не реагував. При
цьому він проявив непокору законним вимогам працівників міліції, що виразилась
у образливих висловлюваннях, штовханні працівників міліції, чіплянні за їхній
форменний одяг з його пошкодженням.

По
справі неодноразово приймались рішення місцевим судом, які скасовувались
головами вищестоящих судів. Першою постановою місцевого суду від 29 серпня 2005
року ОСОБА_1 був визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 185 КУпАП, і до нього було застосоване адміністративне
стягнення у вигляді 5 діб адміністративного арешту.

В
скарзі, поданій в порядку нагляду, ОСОБА_1 ставить питання про скасування
постанови місцевого суду у зв'язку з її незаконністю. Ця незаконність, на думку
скаржника, проявляється в неналежному складанні протоколу про адміністративне
правопорушення, в якому відсутній його підпис, не враховано постанову Голови
Верховного Суду України, постановою якого скасовано останню постанову місцевого
суду в цій справі, а наявними у справі доказами не доведено винності ОСОБА_1 в адміністративному
правопорушенні.

2

Зазначена скарга
не підлягає задоволенню за таких підстав.

Наведені
в постанові суду докази, ретельно досліджені судом в судовому засіданні,
беззаперечно свідчать про непокору ОСОБА_1
працівникам міліції, скоєну ним 17 серпня 2005 року. Так, свідок ОСОБА_2
дав суду прямі покази, які викривають ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного
правопорушення. Такі ж покази, досліджені в судовому засіданні, давав і свідок
ОСОБА_3. З акту огляду форменного одягу працівника міліції ОСОБА_3 слідує, що
його сорочка має пошкодження і це свідчить про обґрунтованість його свідчень в суді.
Обидва свідки давали пояснення, що їхні дії як працівників міліції були
спрямовані на запобігання порушень Правил дорожнього руху водієм автомобіля,
яким виявився син притягнутого - ОСОБА_4. Будь-яких заслуговуючи на увагу
доводів про неправдивість показань цих двох свідків, їхню зацікавленість у
справі, суду надано не було.

Щодо
інших свідків - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - родички притягнутої до адміністративної
відповідальності особи, то ці свідки, як видно з їхніх пояснень, не бачили
усієї картини конфлікту і тому суд обґрунтовано не взяв їх до уваги.

Таким
чином, суд першої інстанції дав правильну оцінку доказам по справі. Дії ОСОБА_1 вірно
кваліфіковані по ст. 185 КУпАП.

Щодо
інших обставин, на які посилається ОСОБА_1, то вони не знайшли свого підтвердження
в ході розгляду справи в суді. Так, відсутність підпису в протоколі про
адміністративне правопорушення пояснюється його небажанням підписувати цей
протокол, що було встановлено в ході розгляду справи судом. Постанова суду від
15 листопада 2005 року була скасована Головою Верховного Суду України у зв'язку
з тим, що суд, закривши провадження у справі у зв'язку з закінченням строків
накладення стягнення, не вирішив питання про винність або невинність ОСОБА_1 в адміністративному
правопорушенні.

У
відповідності до Закону України „Про міліцію", співробітники міліції
вправі були доставити ОСОБА_1 до відділу міліції і затримати його там в разі
злісної непокори законній вимозі працівника міліції. Оскільки усі дії та вимоги
працівників міліції були спрямовані на забезпечення громадської безпеки, тобто
на запобігання порушенням Правил дорожнього руху з боку сина притягнутого
ОСОБА_1 - ОСОБА_4, то їх слід вважати законними.

Прецедентна
практика Європейського суду з прав людини, застосування якої відповідає
внутрішньому законодавству України свідчить, що „державні службовці мають
користуватися довірою громадськості, якщо необхідно, аби вони успішно
виконували свої завдання і тому може виникнути потреба захистити їх від
образливих словесних нападок під час виконання ними службових обов'язків".
(Рішення від 21 січня 1999 р. в справі „ОСОБА_7 проти Польщі").

Таким
чином, постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і
справедливою, вона відповідає вимогам закону, зміні чи скасуванню вона не
підлягає.

3

На підставі
викладеного, керуючись ст.
294 КУпАП, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_1залишити без
задоволення, а постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від
14 лютого 2007 р. відносно нього - без змін.