Справа № К-16061/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2007 року м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду
України в складі:

головуючого-судді Бутенка В.І.,

суддів: Лиски
Т.О., Панченка О.І., Сороки М.О., Штульмана І.В.,

при секретарі
Мацюк Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку касаційного
провадження справу за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від
02 листопада 2005 року і ухвалу колегії
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області
від 14 березня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1 про визнання недійсними рішень Чабанівської
сільської ради № 3/2 від 28 січня 1998
року та № 23 від 10 вересня 2004 року про передачу у приватну власність земельної ділянки , -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2005
року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Чабанівської сільської Ради
,ОСОБА_1 про визнання незаконним рішень Чабанівської сільської ради №3/2 від
28.01.1998 року та № 23 від 10.09.2004 року про передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки АДРЕСА_1 та визнання недійсним договору
дарування.

В заяві зазначала, що
їй та відповідачці ОСОБА_4 їхня мати до реєстрації в 1976 році шлюбу з ОСОБА_3, у встановленому законом
порядку набула права користування спірною земельною ділянкою, яка виділялася під
забудову на ній жилого будинку.

В 1993 році шлюб між їх матір'ю та ОСОБА_3 був розірваний. З передбачених законом
підстав право
користування земельною ділянкою, як і право власності на будинок, від ОСОБА_4 до ОСОБА_3 не переходило, а тому не було підстав для
прийняття зазначених вище рішень владного органу.

Постановою
Києво-Святошинського суду Київської області від 02 листопада 2005 року,
залишеною без змін ухвалою колегії суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 14
березня 2006 року позов задоволено.

Визнано незаконним рішення Чабанівської сільської ради №3/2 від 28.01.1998
року та № 23 від 10.09.2004 року про передачу у приватну власність ОСОБА_3
земельної ділянки площею 2045 кв.м.АДРЕСА_1.
Зобов'язано Чабанівську сільську раду скасувати вищезазначені рішення.

В
касаційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 ставить питання про скасування зазначених рішень судів
і ухвалення нової постанови, якою в задоволені позовуОСОБА_2
відмовити .

Касаційну
скаргу обґрунтовувала тим, що суди належно не з'ясували обставин справи, судові рішення прийняті з порушенням
норм матеріального та процесуального права, при недоведеності
обставин справи, які суд вважав встановленими.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи рішення суди виходили з того, що даний спір є справою
адміністративної юрисдикції. Проте з таким висновком погодитися не можна
виходячи з наведеного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна
справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір,
у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Судами встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у
зв'язку зі створенням перешкод у здійсненні суб'єктивного права позивача
розпоряджатися присадибною земельною ділянкою, яка перебуває у її власності.

Предметом спору в даній справі є реалізація повноважень приватного власника
щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Компетенція адміністративних судів, встановлена ст.17 Кодексу, на цей спір
не поширюється, оскільки даний позов не є адміністративним, тому, що вимоги
позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, він
повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Тобто між сторонами існує спір про право, що в свою чергу виключає розгляд
зазначеної справи в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, і ту обставину, що помилки при визначенні виду
судочинства відносно даної справи допустили саме суди, а також те, що
позивачка при зверненні до суду
правильно визначилась у законодавстві при подачі позовної заяві, а помилка
судів не може бути перешкодою гарантованого конституційного права на судовий
захист, усі ухвалені в даній справі судові рішення відповідно до п. 4 частини 1
статті 230 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають скасуванню
з направленням справи на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.221,223,230,231 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України,-

ухвалила:

Касаційну скаргуОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 02 листопада 2005 року та ухвалу колегії
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області
від 14 березня 2006 року скасувати і справу направити на новий розгляд в
порядку цивільного судочинства до суду першої інстанції.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не
підлягає, за винятком випадків, передбачених ст. 237 КАС України.

Головуючий

Судді: