Справа № 2-а-13379/2007
Суддя: Сторчак В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2007 року
Справа № 2-а-13379/07

за позовом

ОСОБА_1 (м.Вінниця)

до

Вінницької митниці (м.Вінниця)

про

Про визнання протиправними та скасування наказів, про поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу

Суддя В. Сторчак

при секретарі судового засідання Гонті І.О., за участю представників
сторін:

позивач: представник позивача:

ОСОБА_1,
ОСОБА_2

від відповідача:

не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

До Вінницького окружного адміністративного суду подано адміністративний
позов ОСОБА_1 про визнання
протиправними та скасування наказів, про
поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
пояснює наступне: 28 квітня 2007 року наказом № 59-к т. в. о. Начальника
вінницької митниці на неї було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з роботи, з посади головного
інспектора відділу митного оформлення № 2 Вінницької митниці за недбале
виконання службових обов'язків під час проведення митних процедур, порушення
вимог посадової інструкції, затвердженої начальником Вінницької митниці від
12.01.2006 року.

Позивач вважає що притягнуто її
до дисциплінарної відповідальності та звільнено незаконно, з порушенням
законодавства, вважає що свої службові обов'язки виконувала у відповідності з
вимогами нормативно-правових актів України та посадової інструкції.

В зв'язку з цим, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених
прав.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги, що викладені в позові
підтримали, та просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але на попередньому судовому
засіданні під час розгляду по суті відповідачем
було надано заперечення проти даного позову, в якому він просив
відмовити задоволенні позову, мотивуючи обставинами, викладеними в
письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи. Відповідно до ст.128
Кодексу адміністративного судочинства ч.4
у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним
чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних
причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не
відкладається і справа може бути вирішена
на підставі наявних у ній доказів.
В даному випадку про те, що відповідач був належним чином повідомлений
свідчить розписка, яка знаходиться в
матеріалах справи. Тому, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у
ній доказів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши доводи і оцінивши
подані сторонами докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2007 року наказом № 59-к т. в. о. Начальника вінницької митниці
на позивача було накладено дисциплінарне
стягнення у вигляді звільнення з роботи, з посади головного інспектора відділу
митного оформлення № 2 Вінницької митниці за недбале виконання службових
обов'язків під час проведення митних процедур, порушення вимог посадової
інструкції, затвердженої начальником Вінницької митниці від 12.01.2006 року.

Проте, з даним наказом погодитися не можна виходячи з наведеного.

Як вказано у наказі підставою для його видачі став акт службового
розслідування № 2 від 26 квітня 2007 року, наказ начальника Вінницької митниці
від 28.04.2007 року № 59-к «Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності», а також лікарняні листи.

З пояснень позивача вбачається, що причиною її звільнення з митних органів, як випливає з
оскаржуваних наказів, керівництвом митниці визнано недбале виконання позивачем
своїх службових обов'язків під час проведення митних процедур, порушення вимог
п.п. 2.7, 2.9, 2.11, 4.1 та 4.7 посадової інструкції, затвердженої начальником
Вінницької митниці від 12.01.2006 року, що призвело до ненадходження до
Держбюджету України митних платежів на загальну суму 28 506,72 грн.

При цьому в самому наказі відсутнє визначення в чому конкретно полягає
порушення позивачем зазначених вимог посадової інструкції.

П.2.7 Посадової інструкції головного інспектора ВМО № 2 Вінницької митниці
визначає, що головний інспектор " проводить аналітичну роботу стосовно
митного оформлення та контролю за додержанням установленого порядку переміщення
через митний кордон України товарів, транспортних засобів та інших предметів,
виходить з пропозиціями до керівництва, щодо удосконалення інструкцій та технологічних
схем митного оформлення ".

В мотивувальній частині оскаржуваних наказів відсутнє обґрунтування
порушення позивачем зазначеного
посадового обов'язку, а також не зазначено, до яких наслідків воно призвело.
Також відсутнє обґрунтування скоєного порушення й в акті службового
розслідування № 2 від 26.04.2007 року, який( як зазначено в наказі) став підставою для прийняття оскаржуваних
наказів.

Пункт 2.9 Посадової інструкції передбачає, що "При відсутності вільних
інспекторів" головний інспектор " проводить митний контроль та митне
оформлення товарів, транспортних засобів та інших предметів, що переміщуються
через митний кордон України".

Пункт 2.11 Посадової інструкції визначає обов'язок головного інспектора
приймати " участь у здійсненні митного контролю та митного оформлення
товарів та транспортних засобів згідно наказу ДМСУ № 314 від 20.04.2005
року".

Позивач зазначених обов'язків не
порушувала, та не ухилялась від участі у здійсненні митного контролю та митного
оформлення товарів. Про участь у митному оформленні товарів зазначається і в
тексті оскаржуваних наказів, і в Акті службового розслідування.

Відповідно до п. 4.1 головний інспектор несе відповідальність за "
Порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань
митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх
та/або прямих керівників ".

Пункт 4.7 передбачає відповідальність за "Порушення порядку здійснення
митного контролю та митного оформлення предметів, що переміщуються через митний
кордон України ".

В наказі зазначено про оформлення позивачем ВМД №№ 401000007/6/: 221069,
222794, 207457, 220845, 222655, 208002 , хоча позивачем завершувалось митне
оформлення товарів виключно за ВМД № 207457; а ВМД №№ 221069, 208002 були
позивачем прийняті, як черговим
інспектором в порядку ст. 86 МК України.

Завершення позивачем митного оформлення ВМД № 207457 проводилось згідно п.
29 наказу ДМСУ № 314 від 20.04.2005 року на підставі наданих документів. При
цьому митний огляд транспортного засобу особисто не проводився. Митний огляд
здійснював інший працівник митниці, що підтверджується актом митного огляду.
Відповідно до абз. 6 п. 25 наказу ДМСУ № 314 від 20.04.2005 року саме "
посадова особа (посадові особи), яка проводить митний огляд, перевіряє в обсязі,
що відповідає меті проведення митного огляду, відповідність пред'явлених
товарів даним, унесеним декларантом до граф б, 18, 19, 21, 27, ЗО, 31, 34, 35,
38, 50 ВМД, і несе відповідальність за не проведення чи неналежне проведення
такої перевірки". Крім того, згідно вимог п. 1.4. наказу по вінницькій
митниці від 18.05.2005 року № 213 " Про затвердження Порядку здійснення
митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної
декларації на Вінницькій митниці", розпоряджень керівництва митниці,
службових записок начальника СБК та МВ, до митного огляду залучались
співробітники СБК та МВ.

Таким чином, з урахуванням вимог чинного законодавства, позивач не може
нести відповідальність за дії іншої посадової особи митниці.

При прийнятті декларацій №№ 221069, 208002 позивачем були виконані всі
вимоги п. 3 наказу ДМСУ № 314 від 20.04.2005 року. Перевірка інших даних, не
передбачених даною нормою, до обов'язків чергового інспектора не входить.

Також, з наданих позивачем матеріалів, а саме з оскаржуваних наказів вказана загальна сума недоборів митних
платежів - 28 506,72 грн. В судовому засіданні представником відповідача не
доведено яке ж саме дисциплінарне правопорушення було в діях ОСОБА_1 та яка його ступень вини. Не доведено і те, що позивач прямо причетна до
вказаних недоліків, що викладені у акті службового розслідування.

З огляду на вищенаведене, суд не вбачає в діях позивача причинного прямого
зв'язку з матеріальними збитками державі.

Крім того, при звільненні позивача
було порушено процедуру
звільнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Статуту застосуванню дисциплінарного стягнення у
вигляді звільнення передує обов'язкове службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань в митних органах України
затверджений наказом Держмитслужби від 29.07.2002 року № 408, який
зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.08.2002 року за № 665/6953.

Відповідно до п. 7.3 Порядку "Перед поданням акта службового
розслідування на розгляд керівникові митного органу з актом ознайомлюють
посадову особу митного органу, стосовно якої проводилося розслідування ".

Як стверджує позивач, їй акт службового розслідування № 2 від 26.04.2007
року для ознайомлення не надавався, про що свідчить відсутність підпису на 15 аркуші.

Отже, виходить, позивач не мала можливості,
як передбачено абз. 3 зазначеної норми надати свої додаткові пояснення та
зауваження щодо змісту акту, чим порушено її права.

Крім того, керівництвом митниці не дотримано вимог ч. З ст. 149 КЗпП
України щодо необхідності враховувати при обранні виду дисциплінарного
стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду,
обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Згідно до ст.23 Закону України «Про
дисциплінарний статут митної служби України», за вчинення дисциплінарних
правопорушень до посадових осіб митної служби можуть бути застосовані такі види
дисциплінарних стягнень:

-зауваження,

-
догана,

-
затримання на період до одного року присвоєння чергового спеціального звання,

-
пониження у спеціальному званні на один ступінь,

-
попередження про неповну службову відповідність,

-
звільнення з митного органу.

В ст. 27 Дисциплінарного статуту митної служби передбачено, що
"дисциплінарне стягнення має відповідати тяжкості вчиненого
дисциплінарного правопорушення та ступеню вини особи. При визначенні виду
стягнення керівник митного органу повинен враховувати характер правопорушення,
обставини, за яких воно було вчинене, попередню поведінку посадової особи
митної служби, її ставлення до служби і стаж;роботи в митних органах".

При розгляді адміністративної справи з'ясовано, що позивач майже
п'ятнадцять років працює в митних органах, починаючи з інспектора митниці до
головного інспектора відділу митного оформлення № 2. Має спеціальне звання
«Радник митної служби 3 рангу». За час служби, за професіоналізм в роботі,
дисциплінованість та сумлінність отримувала подяки, про що свідчать записи в
трудовій книжці. А також являється Ветераном Митної служби. Тобто за період
роботи позивач зарекомендувала себе з
позитивної сторони.

Крім того, як визначено в ч.2 ст. 40 КЗпП України "Не допускається
звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в
період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї
статті), а також: у період перебування працівника у відпустці".

У ст. 26 ч. 1 Дисциплінарного Статуту митної служби визначено, що
"Дисциплінарне стягнення не застосовується у разі відсутності посадової
особи митної служби на роботі у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю ".

Відповідно до листка тимчасової непрацездатності серія ААЮ № 346553 позивач
знаходилась на лікарняному до 02.08.2007 року. Приступила до роботи 03.08.2007
року.

Проте, наказ про звільнення датований 02.08.2007 року, тобто в останній
день хвороби, коли позивач була відсутня
у митниці.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Суд, згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується
на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним
обставинам та матеріалам справи, а отже підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70,71, 79, 86, 128,
158, 162, 163,167,186,255,256, 257 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати накази т.в.о. начальника Вінницької
митниці № 59-к від 28 квітня 2007 року в
частині звільнення ОСОБА_1 з митних
органів та № 128-к від 02.08.2007р.

Зобов'язати начальника Вінницької митниці поновити ОСОБА_1 на посаді
головного інспектора відділу митного оформлення № 2 Вінницької митниці.

Стягнути з Вінницької митниці на
користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з моменту звільнення.

Постанову в частині поновлення на
роботі ОСОБА_1 на посаді головного
інспектора Відділу митного оформлення № 2 Вінницької митниці та стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу допустити до негайного виконання.

Копію постанови направити сторонам
по справі.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне
оскарження та апеляційна
скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через
суд першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, постанова суду першої інстанції набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Суддя: /підпис/

Копія
вірна

Суддя:

Секретар: