Справа № 22а-106/2007
Суддя: Євстафіїв О.К.
Дата ухвалення: 2007-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22a-106/2007
p. Головуючий
у І інстанції - Соловей В.В.
- адміністративна Доповідач
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2007
р. Апеляційний суд
Чернігівської області

у складі:

головуючого -
судді Євстафіїва O.K.,

суддів Лакізи Г.П.,
Редьки А.Г.,

при
секретарі Мехед
Т.О.,

за
участю позивача
та його представника - адвоката юридичної

консультації
Козелецького району ОСОБА_1, представників відповідача - начальника УПФУ в
Козелецькому районі Чернігівської обл.
Хитун К.В., заступника начальника УПФУ в Козелецькому районі
Чернігівської обл. Боровик
О.М., юрисконсульта УПФУ в Козелецькому районі Чернігівської обл. Денисенко LB.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області
на постанову Козелецького районного суду від 12.12.2006 р. по справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі
Чернігівської області про відновлення пенсійних прав,

ВСТАНОВИВ:

у
листопаді 2006 р. ОСОБА_2 пред'явив позов до УПФУ в Козелецькому районі
Чернігівської обл., у якому
просив визнати неправомірною відмову відповідача зарахувати йому період роботи
на посаді стажиста прокуратури з 08.08.1989 р. по 30.07.1990 р. для нарахування
пенсії, зобов'язати останнього зарахувати даний період та призначити йому
пенсію у розмірі 90% від його середньомісячного заробітку, а також відшкодувати
судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що протоколом УПФУ в
Козелецькому районі Чернігівської обл.
№ 152392 від 05.04.2006 р. йому призначено пенсію за вислугу років згідно з
ст. 50 Закону України „Про прокуратуру" у розмірі 88% від
середньомісячного заробітку. При обчисленні її розміру відповідачем не було зараховано
вищевказаний період

2

його роботи,
оскільки він (відповідач) вважає, що в силу ст. 56 Закону України „Про
прокуратуру" посада стажиста прокуратури не підпадає під поняття
„прокурор". Але аналіз норм ст.ст. 5, 46, 50, 55 даного Закону доводить висновку
про те, що таке тлумачення відповідачем ст. 56 Закону України „Про
прокуратуру" є хибним. Зарахування до стажу роботи для призначення пенсії
спірного періоду призведе до збільшення розміру нарахованої йому пенсії - її
буде обчислено у розмірі 90% від його середньомісячного заробітку.

Оскаржуваною
постановою позов задоволено; на користь ОСОБА_2 з відповідача також стягнуто
понесені по справі судові витрати.

В
апеляційній скарзі УПФУ в Козелецькому районі Чернігівської обл. просить
скасувати вищевказану постанову та відмовити у задоволенні позову. Доводи
скарги зводяться до того, що відповідно до ст. 50і Закону України „Про
прокуратуру", період роботи позивача на посаді стажиста прокуратури
зараховується до 20-річного стажу роботи, що дає йому право на призначення
пенсії за вислугу років згідно з цим Законом, але відповідно до ч.1 цієї ж
статті він не зараховується до 10-річного стажу роботи на посадах прокурорів і
слідчих прокуратури, який одночасно дає і право на підвищення основного розміру
пенсії. Даний висновок випливає також з норм ст. 56 цього Закону. Ці правові
норми при вирішенні справи по суті місцевий суд неправильно витлумачив, що
призвело до незаконного вирішення справи.

У
судовому засіданні представники відповідача підтримали апеляційну скаргу.

Позивач
та його представник апеляційну скаргу не визнали. Сенс їхніх заперечень
зводиться до того, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи
позов, суд І інстанції виходив з того, що за змістом норм ч.1 ст. 46 Закону
України „Про прокуратуру", стажист і стажист на посаді помічника прокурора
охоплюється поняттям „прокурор", яке визначене ст. 56 цього Закону. Тому
спірний період роботи позивача підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає
йому право на призначення пенсії у розмірі 90% від середньомісячного заробітку.
Але такого висновку суд дійшов всупереч нормам права, що регламентують спірні
правовідносини.

Так, по
справі встановлено, що: - протоколом № 152392 від 05.04.2006 р. УПФУ в Козелецькому
районі ОСОБА_2 призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50 Закону
України „Про прокуратуру", з 17.03.2005 р. безстроково. До стажу роботи,
що дає позивачеві право на даний вид пенсії згідно з ч.5 названої статті,
відповідачем зараховано 23 р. 02 міс. 04 дні, а саме: строкову військову службу
у лавах Радянської Армії з 19.05.1982 р. по 06.06.1984 р. (02 р. 00 міс. 17
днів), половину строку навчання на денному відділенні у

3

вищому
юридичному навчальному закладі з 01.09.1984 р. по 18.06.1989 р. (02 р. 04 міс.
23 дні), період роботи на посаді стажиста у органах прокуратури Чернігівської
області з 08.08.1989 р. по 30.07.1990 р. (0 р. 11 міс. 22 дні). До стажу роботи
на посадах прокурорів і слідчих прокуратури, що дає право на цю пенсію згідно з
ч. 1 цієї ж статті, відповідачем включено 14 р. 07 міс. 18 днів, а саме роботу
на посадах помічника прокурора, старшого помічника прокурора та прокурора у
органах прокуратури Чернігівської області, з 31.07.1990 р. по 17.03.2005 р. -
по дату звернення за призначенням пенсії. Управлінням ОСОБА_2 пенсію призначено
у розмірі 88% від суми середньомісячної (чинної) зарплати, в тому числі
основний розмір пенсії -80% і 8% - підвищення за кожен повний рік роботи на
посадах помічника прокурора, старшого помічника прокурора та прокурора у
органах прокуратури Чернігівської області, тобто за 4 повних роки роботи понад
10 років роботи на цих посадах, як того вимагає ч.1 ст. 50і Закону України „Про
прокуратуру",

- до стажу
роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури, що дає право на цю пенсію
згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України „Про прокуратуру", УПФУ в Козелецькому
районі не включило періоди роботи позивача на посадах стажиста прокуратури
Деснянського району м. Чернігова з 08.08.1989 р. по 25.12.1989 р. і стажиста за
посадою помічника прокурора Козелецького району з 26.12.1989 р. по 30.07.1990
р.

Викладене
жодним з учасників судового розгляду не заперечується і, крім того,
підтверджується копією пенсійної справи ОСОБА_2 (а.с. 30-61).

Правила
зарахування періодів роботи, що дають право на призначення пенсії за вислугу
років прокурорам і слідчим згідно з Законом України „Про прокуратуру",
чітко врегульовані його ст. 50і. Так, згідно з ч. 5 даної статті, для
призначення цього виду пенсії при повному стажі роботи необхідна наявність
20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, до якого зараховується
час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст. 56 цього Закону, в тому
числі стажистами в органах прокуратури, строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних закладах, а також інші періоди роботи
(служби). Крім того, для .призначення даного виду пенсії, згідно з ч. 1 цієї ж
статті, необхідно мати, крім вищевказаного стажу, і стаж роботи на посадах
прокурорів та слідчих прокуратури не менше 10 років; за кожен повний рік роботи
понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2%, але не більше 90% від
суми місячного (чинного) заробітку.

Аналіз
даних правових норм доводить суд висновку про те, що наведений у ч. 1 ст. 50
Закону України „Про прокуратуру" перелік видів стажу роботи, що підлягають
включенню до 10-річного стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури, який дає право на пенсію за вислугу років згідно з цим Законом, є
вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До цього переліку не входить
стаж роботи на посадах стажистів у органах прокуратури (правила зарахування
роботи на посадах стажистів у органах

4

прокуратури до
стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років прокурорам і
слідчим згідно з Законом України „Про прокуратуру", прямо і чітко у цьому
Законі виписані).

Відповідач
спірні періоди роботи позивача врахував при обчисленні 20-річного стажу роботи,
що дає йому право на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України „Про
прокуратуру"; до цього стажу йому також зараховано строкову військову
службу та половину строку навчання у вищому юридичному закладі. Але ці - спірні
періоди не підлягають зарахуванню до передбаченого ч.1 ст. 50і Закону України
„Про прокуратуру" 10-річного стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури, який дає право на пенсію за вислугу років, т.я. їх зарахування до
цього стажу нею не передбачається. Крім того, згідно з ст. 56 Закону України
„Про прокуратуру", під поняттям „прокурор" у ст. ст. 50 даного Закону
(як і в інших його статтях) слід розуміти: Генеральний прокурор України та його
заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і
помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші
прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї
компетенції. Цей перелік посад також є вичерпним і розширеному тлумаченню не
підлягає; посада стажиста у ньому відсутня.

Апеляційний
суд дійшов наведених вище висновків і з врахуванням такого. В силу ч.1 ст. 4
Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",
його основоположні норми також поширюються на спірні правовідносини. Згідно з
ч.4 ст. 24 даного Закону, періоди трудової діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим
Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло раніше. Протягом спірного періоду (з 08.08.1989 р. по
30.07.1990 р.) порядок призначення пенсій за вислугою років прокурорам і
слідчим регламентувався Положенням про порядок призначення і виплати
працівникам органів прокуратури, які мають класні чини, пенсій за вислугу років
та по інвалідності, а їхнім сім'ям - на випадок втрати годувальника, що
затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 24.06.1983 р. № 562. Згідно з
цим Положенням, до вислуги років, що давала право на отримання такого виду
пенсії, зараховувався час роботи в органах прокуратури з дня присвоєння
класного чину по день звільнення з цих органів. Згідно з довідкою начальника
відділу кадрів прокуратури Чернігівської області та копією витягу з наказу
Генерального прокурора СРСР № 240 „а" від 10.10.1990 p.,
перший класний чин (юрист 3 класу) ОСОБА_2 було присвоєно Генеральним
прокурором СРСР 10.10.1990 p., тобто через 2 міс. 10 днів після призначення його на
посаду помічника прокурора. Отже, і згідно з законодавством, що діяло з
08.08.1989 р. по 30.07.1990 p.,
період роботи на посаді стажиста прокуратури і стажиста за посадою
помічника прокурора теж не зараховувався до стажу роботи, що давав право на
пенсію за вислугою років прокурорам і слідчим.

5

Отож,
відповідач не має законних підстав для зарахування ОСОБА_2 періодів його роботи
на посадах стажиста прокуратури Деснянського району м. Чернігова з 08.08.1989
р. по 25.12.1989 р. і стажиста за посадою помічника прокурора Козелецького
району з 26.12.1989 р. по 30.07.1990 р. до стажу роботи на посадах прокурорів і
слідчих прокуратури, який дає право на пенсію за вислугу років згідно з ч.1 ст.
50 Закону України „Про прокуратуру". Тому розмір пенсії у відсотках від
суми місячного (чинного) заробітку (88%) останньому визначено правильно.

Тож
оскаржувана постанова підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у
позові.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст. 198, 202 ч.1 п.4, 207 КАС України, ст. 50 Закону
України „Про прокуратуру", суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської
області задовольнити, постанову Козелецького районного суду від 12.12.2006 р.
скасувати.

Відмовити
ОСОБА_2 у задоволенні позову до Управління Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської області про відновлення пенсійних прав.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення, але вона може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання нею
законної сили.