Справа № 22-а-1474/2007
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2007-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22-а- 147407 Головуючий 1
інстанції: Тесленко.
Категорія : скасування наказу, Доповідач: Подобайло З.Г.
на роботі, стягнення
Ухвала

Іменем
України

04
жовтня 2007 року

м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Мельнікової Л.В.

Суддів - Подобайло З.Г., Сіренко
О.І.

за
участю секретаря судового засідання - Спесивцевої О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Кобеляцької районної державної адміністрації на постанову Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 05 червня 2007 року по справі № 2-а-13/2007

за позовом ОСОБА_1

до Управління
праці та соціального захисту населення
Кобеляцької районної державної адміністрації ,

треті особи
ОСОБА_2, головне управління Державного
казначейства України у Полтавській області

про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди

встановила :

Позивач,
ОСОБА_1у березні 2007 року звернулась до
Кобеляцького районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької районної державної адміністрації
, треті особи ОСОБА_2, головне управління Державного
казначейства України у Полтавській області
, в якому просила поновити строк
звернення з позовною заявою до суду,
визнати нечиним та скасувати наказ Управління праці та соціального
захисту населення Кобеляцької районної
державної адміністрації № 5-ОС від 16
лютого 2007 року про її звільнення, зобов'язати
відповідача - суб'єкта владних повноважень Управління праці та
соціального захисту населення
Кобеляцької районної державної адміністрації прийняти рішення про поновлення її на посаді
начальника відділу допомог соціальних компенсацій та гарантій управління праці
та соціального захисту населення Кобеляцької районної державної адміністрації ,
стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької
районної державної адміністрації на її користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 17 лютого 2007 року до дня поновлення на роботі та моральну шкоди в сумі 5000,0 грн.

Постановою
Кобеляцького
районного суду Полтавської області від 05 червня 2007 року по справі №
2-а-13/2007 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений
частково.

ПоновленоОСОБА_1 строк звернення з
позовною заявою до суду, який пропущений з поважних причин.

Поновлено
ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу допомог соціальних компенсацій та
гарантій управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької районної
державної адміністрації з 16 лютого 2007 року.

Стягнуто
з Управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької районної
державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 16 лютого 2007 року до 05 червня 2007 року в розмірі 1863 грн.73 коп.
та 600 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 2463 грн. 73 коп.

Стягнуто
з Управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької районної
державної адміністрації державне мито в дохід держави в розмірі 59 грн. 50 коп.

В
задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1про стягнення з відповідача -
управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької районної
державної адміністрації 4400 грн. у відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Постанову суду допущено до
негайного виконання в частині поновлення на посаді та виплати заробітної плати
у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 942,46 грн.

Не
погоджуючись з прийнятою постановою Управління праці та соціального захисту
населення Кобеляцької районної державної адміністрації надіслало апеляційну
скаргу, в якій просить постанову Кобеляцького районного суду від 05.06.2007р.
по справі за позовом ОСОБА_1до управління праці та соціального захисту
населення Кобеляцької райдержадміністрації про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної
шкоди скасувати. Постановити нове
рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вважає, що судом
неповно з'ясувані обставин, що
мають значення для справи, недоведені
обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає
встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Представник
Управління в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Третя
особа, ОСОБА_2 у судове засідання не з»явився, але належним чином був
повідомлений.

Позивач,
ОСОБА_1проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить постанову суду
першої інстанції залишити без змін з підстав , викладених в запереченнях та
підтриманих нею у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Третя
особа, Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області
у судове засідання не з»явилась, надіслала заперечення на апеляційну скаргу в
якій просить постанову суду скасувати з
підстав, викладених в запереченнях та звертає увагу суду на те, що
даний спір повинен вирішуватися згідно норм цивільно-процесуального
кодексу, оскільки позовні вимоги виникають з трудових правовідносин та просить
розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно ст. 197 КАС
України.

Відповідно
до вимог ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства

України,
- неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про
дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, пояснення
представників сторін, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Встановлені статтями 228,
223 КЗпП
України
строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному
випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків,
а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим
поновити порушений строк.

Передбачений ст.233 КЗпП
місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав
припинення трудового договору.

Згідно
ч.3, ч.4 ст. 32 КЗпП у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за
тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за
два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може
бути збережено, а працівник
не згоден на
продовження роботи в нових
умовах, то трудовий договір
припиняється за пунктом
6 статті 36
цього Кодексу.

Припинення
трудового договору за п.6 ст.36 КЗпП при відмові працівника від продовження
роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обгрунтованим,
якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю,
кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці
(раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому
числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням
передових методів, технологій тощо).

У тих
випадках, коли підстави для зміни зазначених умов були, але працівник, який
відмовився від продовження роботи, не був попереджений за 2 місяці про їх зміну
або звільнений до закінчення цього строку після попередження, суд відповідно
змінює дату звільнення.

Судом
першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що
наказом № 56 від 14 серпня 2001 року ОСОБА_1зарахована на посаду соціального
інспектора - провідного спеціаліста до Управління праці та соціального захисту
населення, наказом № 15 від 06.03.2002 року її переведено на посаду головного
спеціаліста відділу допомог соціальних компенсацій та гарантій (а.с.7).

Наказом № 82 від
08.09.2003 року ОСОБА_1переведена з 08.09.2003 року на посаду начальника
відділу допомог соціальних компенсацій та гарантій та на підставі Закону України
«Про Державну службу» їй присвоєно 13-й ранг ( 6 категорія)
державного службовця ( а.с.25).

Відповідно
до вимог листа Головного управління праці та соціального захисту населення
Полтавської облдержадміністрації від 22.11.2006р. № 01-9811, наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України від
23.05.2005р. №113 «Про впровадження в місцевих органах праці та соціального
захисту населення єдиної технології прийому громадян, які звертаються за
призначенням усіх видів соціальної допомоги», наказу Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.06.2006р. №345 «Про затвердження Інструкції
щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги », яка
впроваджується в органах праці та соціального захисту населення з 1 січня 2007
року, Постанови Кабінету Міністрів України від 17.08.2002р. №1146 «Про
вдосконалення механізму надання соціальної допомоги» заступником начальника
управління Білаш Л.В. видано наказ від 15.12.2006р. № 43 «Про зміну істотних
умов праці » , яким працівників відділів житлових субсидій та допомог,
соціальних компенсацій та гарантій , в тому числі і позивачку, попереджено про
можливе вивільнення у зв'язку із зміною істотних умов праці ( а.с.50).

16.02.2007
р. ОСОБА_1було запропоновано перейти на посаду заступника начальника відділу
грошових виплат та компенсацій з оплатою праці згідно штатного розпису, але
вона відмовилася від запропонованої посади, про що свідчить її підпис в
повідомленні від 16.02.2007р. №02-15/798 ( а.с. ).

Наказом
№ 5- ОС від 16 лютого 2007 року ОСОБА_1звільнена з займаної посади начальника
відділу допомог, соціальних компенсацій та гарантій в зв'язку з відмовою від
продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці відповідно до пункту
6 статті 36 Кодексу законів про працю України(а.с.27).

Наказом начальника Управління праці та соціального захисту населення № 11 від 16 лютого 2007
року «Про упорядкування структури управління праці та соціального захисту
населення» відділ житлових субсидій та відділ допомог соціальних компенсацій та
гарантій ліквідовано та проведено скорочення посади начальника відділу допомог
соціальних компенсацій та гарантій (а. с.98).

У
зв'язку з прийняттям цього наказу посада, яку займала позивачка була
ліквідована.

Колегія
суддів зазначає, про те, що посада позивачки ліквідується та їй може бути
пропонована інша посада в
утвореному відділі, відповідач повинен був повідомити ОСОБА_1не
менше ніж за два місяці. У такий же термін повинен був и направити інформацію
до центу зайнятості про майбутнє вивільнення працівників.

Звільнення
у випадку зміни в організації виробництва і праці може бути проведено лише за
попередньою згодою профспілки ( ст. 43
КЗпП).

Припинення
трудового договору, а не звільнення, як зазначає відповідач в наказі та в
трудовій книжці позивача з підстав, передбачених в п.6 ст. 36 КЗпП може бути
здійснено без згоди профспілкового органу.

ОСОБА_1є членом профспілки
працівників державних установ з 2001 року (а.с.20). Керівник відповідача, який жє третьою ообою у справі в порушення вимог ст.49-2 КЗпП України, ст.39
Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» про
наступне вивільнення ОСОБА_1не пізніше ніж за два місяці до звільнення
персонально не попереджав, з поданням про надання згоди на звільнення ОСОБА_1у
зв'язку з скороченням посади, яку вона займає, до профспілкового комітету не
звертався, питання про переважне право на залишення на роботі не розглядав.
Також профспілковим комітетом УП та СЗН Кобеляцької РДА не виконана ухвала суду
про розгляд питання надання згоди на звільнення ОСОБА_1з ініціативи
адміністрації. Крім того, що засідання профкому відбулось після звільнення позивача,
профспілковий орган надав згоду на звільнення у зв'язку з відмовою ОСОБА_1від
продовження працювати при зміні істотних умов праці, а не за підставами,
передбаченими п.1 ч.1 ст.41 КЗпТ України.

Судом
першої інстанції правомірно не прийнята
згода
профспілкового органу на звільненняОСОБА_1, надана на засіданні 19 лютого 2007
року як така, що має юридичне
значення, оскільки подання роботодавця має розглядатися у присутності
працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника
допускається лише за його письмовою згодою , як
то передбачено ст.39
Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, однак
ОСОБА_1на засідання профспілкового комітету відповідача
19 лютого 2007 року не запрошувалась взагалі (
а.с. 21).

Наказ
начальника Управління № 11 від 16 лютого 2007 року свідчить про зміни в
організації виробництва і праці , а не про зміну істотних умов праці, оскільки
у зв'язку з реорганізацією у ОСОБА_1змінювалась не тільки посада (назва
посади), але і зміст трудової функції, оплата тощо, що вбачається із штатних
розкладів ( а.с.61-63).

Колегія
суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що працівник у такому
випадку підлягає звільненню за п.1 ст.40 КЗпП України, а не за п.6 ст.36 КЗпП
України, визнавши незаконним наказ № 5-ОС від 16 лютого 2007
року начальника Управління праці та соціального захисту населення про звільнення
з роботи ОСОБА_1, поновившиОСОБА_1 на
посаді начальника відділу допомог, соціальних компенсацій та гарантій
Управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької РДА.

Внаслідок
незаконного звільнення ОСОБА_1перебувала у вимушеному прогулі, за що їй слід
виплатити середньомісячний заробіток в розмірі 1863,73 грн.(а.с.99) з
урахуванням допомоги, виплаченої Кобеляцьким районним центром зайнятості.

Колегія
суддів погоджується щодо заподіяння неправомірним звільненням моральної шкоди ОСОБА_1 , так як порушення її
законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя та
виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, стягнувши
відповідача у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1600,0 грн. ,
відмовивши у задоволені позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в
розмірі 4400,0 грн.

Колегія
суддів погоджується з підставами поновлення процесуального строку звернення до суду з позовною заявою про поновлення на
роботі, як пропущеного з поважної причини, оскільки 16 березня 2007 року
ОСОБА_1звернулась до суду в порядку цивільного судочинства (ст.100 КАС України).

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги є помилковими та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю
із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені
правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням
норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99,100, 160, 195,
196, 198, 200, 205, 206,254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької районної
державної адміністрації на постанову
Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 червня 2007 року по
справі № 2-а-13/2007 залишити без задоволення.

Постанову
Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 червня 2007 року по
справі № 2-а-13/2007 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом місяця з дня набрання ухвалою законної сили,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та підписано 9 жовтня 2007 року.

Головуючий Мельнікова
Л.В.

Судді
Подобайло З.Г.

Сіренко О.І.