Справа № 22-а-120/2007
Суддя: Шолох З.П.
Дата ухвалення: 2007-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-120/07 Головуючий суду І інстанції
Категорія 42 Суддя - доповідач
апеляційного суду Шолох З.JI.
УХВАЛА

Іменем України

2 лютого 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого -
Паліюка В.П.,

суддів: Шолох
З.Л., Довжук Т.С,

при секретарі судового засідання -
Негрун І.О., за
участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві адміністративну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1на
постанову Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 14 листопада
2006 року у
справі за

позовом

ОСОБА_1до
військової частини А -
1895 Міністерства оборони України про стягнення заборгованості по
грошовому забезпеченню,

встановила:

В серпні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до військової частини А -1895 про стягнення
заборгованості по грошовому забезпеченню.

Позивач
зазначав, що проходив військову службу в А-2488, яка знаходиться на грошовому
забезпеченні в А- 1895. Має право
на 90 % надбавку
за вислугу років відповідно до Указом Президента України від 5 травня 2003 року № 389 „Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України. Міністерства внутрішніх справ
України. Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу" (далі - Указ). Вказана
надбавка йому виплачувалася не в повному обсязі.

Рішенням
Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 жовтня 2005
року, що набрало чинності, задоволено його позов до військової частини А-1895 та стягнуто на
його користь грошове забезпечення за період з 1 травня 2003
року по 10 жовтня 2004 року з
врахуванням 90 % надбавки
у розмірі 10 312,11грн.

Позивач вважав,
що відповідач безпідставно йому не нарахував премію у розмірі 33.3 % на суму
грошового забезпечення, визначену судовим рішенням.

Посилаючись на
викладене, просив стягнути з відповідача на його користь за період з 1 травня 2003 року по 10 жовтня 2004 року 3434, 64 грн. грошового
забезпечення у вигляді премії та 935,85
грн. компенсації втрати частини грошового доходу у зв'язку з порушенням
термінів виплати.

Постановою
Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2006
року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового
рішення, просив його скасувати та постановити нове про задоволення його позову.

Заслухавши
суддю-доповідача, доводи апелянта, перевіривши законність та
обгрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної

скарги, колегія судді» вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд повно,
всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку доказам по справі та
прийшов до вірного висновку про те, що право позивача на виплату додаткового
виду грошового забезпечення (премії) у зазначений ним період служби не
порушено. В зв'язку з чим обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апелянта
про необхідність нарахування йому премії у розмірі 33,3 % на суму
грошового утримання, виплачену за судовим рішенням, необгрунтовані, оскільки
пов'язані з невірним тлумаченням законодавства.

Спірні
правовідносини щодо порядку та розміру нарахування додаткового виду грошового
забезпечення (премії) під час проходження військової служби регулюються Законом
України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" від 20 грудня 1991 року (з
наступними змінами) та Положенням про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра
оборони України № 75 від 5 березня 2001 року.

Зокрема, п.1.9 зазначеного
Положення передбачає виплату грошового забезпечення в межах асигнувань,
визначених у кошторисах доходів і видатків військової частини на грошове
утримання військовослужбовців, а також не покладає обов'язку щодо нарахування
додаткового виду грошового забезпечення (премії) на суму грошового
забезпечення, визначену судовим рішенням.

Крім того, до
зазначених правовідносин не застосовуються норми законодавства про працю, про
що зазначав апелянт.

Таким чином, суд
першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 195,
200, 206 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1залишити без задоволення, а постанову Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 14 листопада
2006 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця