Справа № К-2885/06
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
26 липня 2007 року у м. Києві колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
головуючого-судді:
суддів:
Весельської Т.Ф., Гордійчук М.П., Гуріна М.І., Федорова М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку касаційного
письмового провадження адміністративну справу за скаргою ОСОБА_1 до Державної
податкової адміністрації у Львівській області про поновлення на роботі та
виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 лютого 2005 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 18 квітня 2005 року,
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою на
рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 лютого 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області від
18 квітня 2005 року у справі за його
скаргою до Державної податкової адміністрації у Львівській області про
поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Зазначає, що
в січні 2005 року він звернувся до суду із зазначеною скаргою в порядку
глави 31-А ЦПК України на дії Державної
податкової адміністрації у Львівській області.

Вказує, що
проходив службу в органах податкової міліції і наказом голови ДПА у Львівській області від 7 травня
2004 року № 177-о був звільнений в запас за порушення дисципліни, оскільки під
час його чергування в черговій частині штабу МГВПМ Городоцької МДПІ в ніч з 15
на 16 квітня 2004 року з приміщення будинку ДПІ було вчинено крадіжку.
Вважаючи, що його вини у вчиненні крадіжки немає, просив визнати наказ
неправомірним та зобов»язати суб»єкта оскарження поновити його на службі в
органах податкової міліції з виплатою втраченого грошового забезпечення.

Рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 11 лютого 2005 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 квітня 2005 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 було
відхилено, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 лютого 2005
року залишено без змін.

Вказуючи на допущені, на його думку, судами першої та апеляційної
інстанцій порушення норм чинного
процесуального та матеріального законодавства, що призвело до постановлення
неправильних
судових рішень, скаржник
просить скасувати постановлені
судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та
ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню наступних підстав.

Встановлено, що наказом № 177-о від 7 травня 2004 року ОСОБА_1був звільнений з органів податкової
міліції згідно Дисциплінарного Статуту та органів внутрішніх справ та Положення
про проходження служби рядовим та начальницьким
складом органів внутрішніх справ - по ст.. 64 «є» (за порушення
дисципліни). Підставою для звільнення
став висновок службового розслідування
ВБКБ в ОДПС ДПА у Львівській області від 21 квітня 2004 року, проведеного за
фактом несанкціонованого проникнення в приміщення Городецького МДПІ в ніч з 15
на 16 квітня 2004 року та викрадення із кабінету металевого сейфу керівника.

При прийнятті рішення суди першої та
апеляційної інстанції виходили з того, що позивач порушив службові обов'язки,
передбачені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української РСР, що затверджене постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 та Інструкцією по організації роботи
чергової частини МГВПМ Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції
Львівської області, тому суб'єкт владних повноважень правомірно звільнив
позивача зі служби на підставі пункту “є” статті 63 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української
РСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991
року №114, через порушення дисципліни.

З такими висновками судів погодитися не можна, оскільки вони
зроблені з порушенням норм права, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Зі справи вбачається, що позивач працював на посаді інспектора чергової частини штабу міжрайонного
головного відділу податкової міліції Городоцької міжрайонної державної
податкової інспекції Львівської області, і на нього поширювався Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ Української РСР, затверджений Указом Президії
Верховної Ради Української РСР від 29 липня 1991 року, та Положення про
проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ
Української РСР, що затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня
1991 року №114.

Згідно з пунктом 27 Статуту звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів внутрішніх справ є крайнім заходом
дисциплінарного стягнення і може провадитись за систематичне порушення
дисципліни або вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в
органах внутрішніх справ.

Вирішуючи спір суди не встановили чи відповідає рішення про
звільнення вимогам приведеної
норми права.

Також при розгляді справи
суди не звернули належної уваги на доводи позивача щодо відсутності належних
умов служби по охороні приміщення Городоцької МДПІ Львівської області, яке було
розташоване на майдані АДРЕСА_1 й не перевірили та не дали відповідну оцінку
посиланням на зміну суб'єктом владних повноважень порядку охорони вказаного
об'єкту.

Допущені судами порушення норм матеріального і процесуального
права могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції, що
відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України
є підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
і направлення справи на новий судовий розгляд.

Керуючись
статтями 210, 220, 222, 223,
227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Сихівського районного суду м. Львова від 11 лютого 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області від
18 квітня 2005 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала
остаточна і оскарженню не підлягає,
крім випадків, передбачених ст..237 КАС України.

Головуючий: Юрченко
В.В.

Судді:
Весельська Т.Ф.

Гордійчук
М.П.

Гурін М.І.

Федоров М.О.