Справа № 22-а-1649/2007р.
Суддя: Берзіньш В.С.
Дата ухвалення: 2007-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№22-а-1649/2007р. Головуючий в 1 інстанції Павловська І.Г.
Доповідач Берзіньш В.С.
УХВАЛА Іменем України

21 березня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеля­ційного суду Автономної Республіки
Крим в складі:

Головуючого,
судді: Дралло І.Г.

Суддів:
Берзіньш В.С.

М"ясоєдової Т.М. при секретарі
Сафіній Ф.Ф., Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Сімферополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в АРК,
Управління Пенсійного фонду України в м.Саки про включення авторської
винагороди у заробіток для вирахування пенсії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 23 жовтня 2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ ПФУ в АРК, Управління ПФУ в
м.Саки про включення авторської винагороди у заробіток для вирахування пенсії, мотивуючи свої вимоги тим, що
він має страховий стаж наукового робітника повних 36 років, та йому призначена
пенсія за віком з 01.01.2002 р. на підставі Закону України „Про наукову і
науково-технічну діяльність". Наказами підприємства де він працював
- КНПО „Йодобром" № 217-к від 02.10.1990р. і № 262-к від 05.12.1991р. йому виплачена авторська винагорода у розмірі 7776,8руб. та 988 руб відповідно. Але ці суми не увійшли у довідку про
заробітну плату для вирахування пенсії. Управління ПФУ в м.Саки, а потім і ГУ ПФУ в АРК, куди він звертався із таким проханням, відмовили у цьому,
тому просив суд зобов'язати ГУ
ПФУ в АРК прийняти рішення про включення авторської винагороди у заробіток для
вирахування пенсії, а також перерахувати пенсію з 01.01.2004 р.

У судовому
засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представники ГУ ПФУ в АРК позов не визнав і суду пояснив,
що ГУ
ПФУ в АРК не займається призначенням та виплатою пенсії,
тому є неналежним відповідачем, просив в позові відмовити.

Представник
Управління ПФУ в м. Саки позов не визнав і пояснив, що позивачу призначена
пенсія на підставі довідки про заробітну плату, яка була йому надана по місцю
роботи, і яка відповідає його особистому рахунку. Авторські винагороди були сплачені позивачу не з фонду
оплати праці, на них не були нараховані і сплачені обов'язкові внески до
пенсійного фонду, тому ці суми не можуть бути ураховані при призначенні пенсії.
Разом із тим, у обов'язки Управління ПФУ в м. Саки не входить включення, або не
включення яких-небудь сум у довідку про заробітну

2

плату, яку
повинно дати підприємство, де
працював пенсіонер. Просив
у позові відмовити.

Постановою
Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 23 жовтня 2006
року ОСОБА_1 у
позові відмовлено.

Не погодившись з
постановою суду, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови суду, посилаючись
на те, що постанова незаконна, судом не повністю з'ясовані обставини, які мають
значення у справі, а також, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В запереченнях
на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в
АРК вважає доводи апеляційної скарги необгрунтованними, просить постанову суду
залишити без змін.

В засіданні
апеляційного суду ОСОБА_1
підтримав доводи апеляційної скарги.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 195, 200 КАС України суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Із матеріалів
справи слідує, що ОСОБА_1
з 17.12.1979р. по 04.10.1997р. працював завідуючим лабораторій Всесоюзного
науково-дослідного інституту йодобромної промисловості, який в 1996 році було
перетворено у ВАТ „Науково-Виробниче об"єднання „Йодобром",
04.10.1997 року звільнений у зв'язку з виходом на пенсію за віком, з 01.01.2002
р. йому призначена пенсія наукового працівника на підставі Закону України „Про
наукову і науково-технічну діяльність". Наказами підприємства де він
працював - КНПО „Йодобром" № 217-к від 02.10.1990р. і № 262-к від 05.12.1991р.
йому виплачена винагорода за економічний ефект використання винаходів у розмірі
7776,8руб. та 988 руб
відповідно; зазначені у наказах виплати не увійшли у довідку про заробітну
плату для вирахування пенсії, та не були включені у особові рахунки. Позивач
просив зобов'язати ГУ
ПФУ України в АРК включити ці суми в його заробіток для нарахування пенсії та
перерахувати пенсію з 01.01.2004 року.

Ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні позову, суд виходив із необгрунтованності
заявлених вимог. Такі висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та не
суперечать діючому законодавству.

Доводи апелянта
про те, що зазначені ним суми є частиною заробітної плати, на них повинні були нараховуватись страхові
внески і як винагорода за винахід ця сума підлягає включенню у заробітну
плату для нарахування пенсії неспроможні, оскільки статтею 24 Закону України „Про наукову і науково-технічну
діяльність" пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам
призначаються виходячи з сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного)
працівника, які визначаються згідно ч.2 ст. 23 цього Закону і ст.ст.40,41
Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і
на які, згідно діючого законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно ст. 23
вказаного Закону заробітна плата наукових робітників складається з посадових
ставок (окладів), премій, доплати за наукову ступінь, вчені звання,
надбавки за стаж наукової (науково-педагогічної) роботи та інших надбавок,
доплат та нагороджень за наукову (науково-педагогічну) діяльність, які
передбачені законодавством.

Зазначені виплати є
винагородою за економічний
ефект використання винаходів,
створених ОСОБА_1 в період з 17.12.1979 по 04.10.1997р.р.. а не

з

Зазначені
виплати є винагородою за економічний ефект використання винаходів, створених
ОСОБА_1 в період з 17.12.1979 по 04.10.1997р.р., а не грошовою сумою, виплаченою за роботу(зарплатою) і не
входили в фонд оплати праці, проведені за рахунок фонду розвитку підприємства;
страхові внески на них не нараховувались та не сплачувались, а тому згідно ст.
24 Закону № 3221- IV вони не входять у
склад заробітної плати для призначення пенсії. Зазначені у наказах виплати не
увійшли у довідку про заробітну плату для вирахування пенсії, надану
підприємством Пенсійному фонду, та не були включені у особові рахунки.

Посилання
апелянта на п.14 Порядку подання та оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про пенсійне
забезпечення", затвердженого 30.04.2002р. неспроможні, оскільки п.13 цього
Порядку передбачено, що для обчислення пенсії подається довідка про заробіток,
видана на підставі особових рахунків підприємством, установою чи організацією,
де працювала особа, яка звертається за пенсією, а підпункт „б" ч.І пункту
14 Порядку передбачає прийняття для обчислення пенсії довідки про авторський
гонорар - при обчисленні пенсій членам
творчих спілок та іншим творчим працівникам, які не є членами творчих спілок-ст.67
Закону України „Про пенсійне забезпечення", в якій міститься відсилка до
пункту „в" ст.З цього Закону. В пункті „в" ст.З Закону України „Про
пенсійне забезпечення" зазначені члени творчих спілок та інші творчі
працівники, які не є членами таких спілок,-
за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Закони України
„Про охорону прав на винахід і корисні моделі", „Про внесення змін в Закон
України „Про наукову і науково-технічну діяльність", „Про оплату
праці", „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а
також Інструкція про порядок сплати і
обліку страхових і інших внесків підприємств, установ, організацій та
громадянам до Пенсійного фонду України, вказані позивачем у якості правового
обґрунтування своїх вимог та в обґрунтування доводів апеляційної скарги, прийняті
пізніше ніж йому були сплачені винагороди. Ст. 58 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові
акти не мають зворотної дії у часі. Положеннями зазначених нормативних
актів не спростовуються висновки суду.

За таких
обставин, висновки суду є правильними та відповідають фактичним обставинам
справи, зібраним по справі доказам. Підстав для скасування постанови суду за
доводами апеляційної скарги немає.

З урахуванням
наведеного, керуючись ст.ст. 195,200 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Постанову
Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 23 жовтня 2006
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути

оскаржена в касаційному порядку до Вищого/1Адміністративного
Суду України на протязі

одного місяця. |