Справа № К-28537/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2007-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Ліпського Д.В. -
головуючий,

Амєліна С.Є.
- суддя-доповідач,

Гуріна М.І.,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
Державної податкової адміністрації у Волинській області на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Волинської області від 14 липня 2006 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації у Волинській області про
зобов'язання призначити пенсію,

в с т а н о в и л а :

26 жовтня 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним
адміністративним позовом.

Зазначав, що у жовтні 2005 року Державна податкова
адміністрація у Волинській області незаконно, на його думку, відмовила у призначенні пенсії на підставі пункту “б”
статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб».

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської
області від 31 січня 2006 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду
Волинської області від 14 липня 2006 року,
ДПА у Волинській області зобов'язано призначити ОСОБА_1 пенсію з 14
квітня 2005 року на підставі пункту “б” статті 12 Закону України “Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб”.

В касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати судові
рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й
процесуального права колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанції встановлено, що позивач
проходив службу в податковій міліції ДПА у Волинській області, з якої
звільнився в листопаді 2000 року.

07 липня 2005 року, після
досягнення 45-річного віку та наявності понад 25 років загального трудового
стажу, з них 17 років 1 місяць 25 днів військової служби, ОСОБА_1 звернувся до
ДПА у Волинській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років на
підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб», в задоволенні якої відмовлено з посиланням на те, що на день звернення
за призначенням пенсії він не мав статусу особи начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ.

Умови призначення пенсії за вислугу років визначено
статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб».

Відповідно до пункту «б» зазначеної статті Закону, в
редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, право на
пенсію за вислугу років мають особи звільнені зі служби незалежно від підстав
та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових
або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв'язку з засудженням за
умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або
вчиненням корупційного діяння, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних
років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить
військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд з урахуванням наведених вимог закону обґрунтовано
прийшов до висновку про те, що на день звернення за призначенням пенсії позивач
мав відповідний вік, вислугу років та трудовий стаж, тобто набув право на
пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб», та правомірно зобов'язав суб'єкта владних
повноважень призначити ОСОБА_1 такий вид
пенсії.

Доводи касаційної не спростовують висновки судів про на
наявність у відповідача обов'язку по призначенню позивачу пенсії як працівнику
податковій міліції.

Судові рішення ухвалені з
додержанням норм процесуального та матеріального права, тому передбачених
статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх
скасування і ухвалення нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної податкової адміністрації у
Волинській області залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 31 січня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Волинської області від 14 липня 2006 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня їх відкриття.

Судді:

Д.В. Ліпський С.Є. Амєлін М.І. Гурін М.Г. Кобилянський В.В. Юрченко