Справа № 2-а-14714/2007
Суддя: Гонтарук В.М.
Дата ухвалення: 2007-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007 року
м. Вінниця

Вінницький окружний
адміністративний суд

в складі:

головуючого судді Гонтарука
В.М.

при секретарі Буряк Л.А.

за участюпредставника позивача Черепахи Т.П.

представника відповідача Вересюк
М.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом Вінницького обласного
відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного
підприємства «Центр-Експерт» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій, суд -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов Фонду соціального захисту інвалідів до
приватного підприємства «Центр-Експерт» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій в сумі
2388,89 грн. та пені в сумі 102,96 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідно до ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» відповідачу
встановлено норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів
у розмірі 4% від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25
осіб, - у кількості одного робочого місця. Відповідно до звіту про зайнятість
інвалідів за 2006 р. відповідачем не було створено одне робоче місце для
інваліда, чим самим не забезпечено працевлаштування інвалідів в тій кількості,
що передбачено Законом.

В разі не виконання вищевказаних положень Закону, відповідач
повинен був самостійно нарахувати і сплатити Вінницькому обласному відділенню
Фонду соціального захисту інвалідів до 15 квітня 2007 р. кошти, у розмірі
середньої річної зарплати за 2006 рік за кожне робоче місце не зайняте
інвалідом. Вказані обставина, тобто несвоєчасна сплата адміністративно-господарських
санкцій тягне за собою нарахування пені, що було і здійснено позивачем.

Суми адміністративно - господарських санкцій
використовуються на фінансування заходів щодо соціальної, трудової,
фізкультурно-спортивної та професійної реабілітації інвалідів.

Позивачем на адресу Відповідача надіслано
повідомлення від 11.06.2007 №01-08/25 про порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій та пені станом на 11.06.2007р. Відповіді
від відповідача чи певного реагування, тобто оплати сум зазначених в
повідомленні, не отримано Вінницьким відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів станом на 07.09.2007р.

Порушення Відповідачем вимог чинного
законодавства зачіпає інтереси держави у сфері соціального захисту інвалідів та
завдає матеріальної шкоди Фонду соціального захисту інвалідів, який є органом,
уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних
правовідносинах.

Враховуючи те, що у добровільному порядку
відповідач адміністративно-господарські санкцій та пені не сплатив, борг,
підлягає стягненню у судовому порядку.

Відповідно до ЗУ «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», з 16.04.2007 р. Вінницьке обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів має право звернутись до адміністративного
суду щодо стягнення адміністративно-господарської санкції.

Представник позивача в судовому засіданні
позов підтримала та просила його задоволити, обґрунтовуючи свої вимоги
обставинами, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав. В обґрунтування заявленого суду пояснив наступне.

01 вересня 2006 року ПП „Центр -
Експерт" прийняло на роботу ОСОБА_1, який є інвалідом III групи, що
підтверджується посвідченням інваліда НОМЕР_1(копія додається).

Про те, що ПП „Центр - Експерт" на
роботу був прийнятий інвалід Позивачеві було відомо, так як про це було
зазначено в Звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів Форма № 10-ПІ за
2006 рік, який було подано ПП «Центр -Експерт» до Вінницького обласного
відділення Фонду соціального захисту інвалідів. З даного звіту в рядку 02
зазначена кількість штатних працівників, яким встановлено інвалідність в
кількості 1 робітника, даний звіт був прийнятий Позивачем та відповідно Позивач
не міг не знати про те, що ПП «Центр - Експерт» має працівника, який є
інвалідом.

Крім того, разом із звітом Форма № 10-ПІ ПП
«Центр - Експерт» було подано до Вінницького обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів список працюючих інвалідів - штатних працівників,
які були зайняті на підприємстві у 2006 році, в якому також було зазначено
наявність працівника інваліда на ПП «Центр -Експерт».

Разом з тим, позивач зазначає, що ним на
адресу ПП «Центр -Експерт» було надіслано повідомлення № 01-08/25 від
11.06.2007 року про порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій
та пені станом на 11.06.2007 року та відповіді або будь-якого реагування на
дане повідомлення Позивач не отримав.

Але дане твердження Представник відповідача
вважає таким, що не відповідає дійсності, адже отримавши вказане вище
повідомлення директором ПП «Центр - Експерт» для прояснення ситуації було
направлено до Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту
інвалідів бухгалтера підприємства, якому Позивачем було повідомлено, що дане
повідомлення є помилковим, адже дійсно із звіту Форма № 10-ПІ чітко видно, що
на ПП «Центр - Експерт» зайнятий інвалід.

При цьому, в обґрунтування своїх вимог
Позивач, посилається на листи отримані ним від Ленінського районного центру
зайнятості м. Вінниці та Управління праці та соціального захисту населення в
Ленінському районі м. Вінниці, згідно яких ПП „Центр - Експерт" не
зверталось до даних органів за направленням на працевлаштування інвалідів.

Дані доводи Позивача дійсно відповідають
обставинам справи, оскільки відповідач дійсно не звертався до вказаних органів
для направлення на їхнє підприємство для працевлаштування інваліда, так як у
цьому не було потреби, адже ПП «Центр - Експерт» самостійно знайшло та прийняло
на роботу інваліда.

Крім того, підприємство, вважає представник
відповідача, не зобов'язане звертатись до центру зайнятості з проханням підбору
кандидатур, а може самотужки знайти та прийняти на роботу будь-якого
працівника, в тому числі і інваліда.

Враховуючи вищевикладене представник відповідача, просить суд відмовити в
задоволені позову, так як вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши
пояснення сторін, розглянувши
матеріали адміністративної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», із змінами внесеними станом на 03.05.2007 р., для
підприємств, установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій, громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється
норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох
відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу
за рік.

Згідно рядка 02 Звіту Форми 10 ПІ чисельність
працюючих інвалідів штатних працівників обчислюється відповідно до п.3
Інструкції із статистики кількості працівників, затвердженої Наказом
Держкомстату України від 28.09.2005 року № 286
та Інструкції щодо заповнення форми ПІ поштова - річна «Звіт про зайнятість та працевлаштування
інвалідів», затвердженою Наказом Мінпраці України від 10.02.2007року №42,
шляхом підсумування середньооблікової чисельності працівників за
всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року
звітного місяця включно та діленням одержаної суми на кількість місяців за
період з початку року.

Відповідно до вищевказаних норм, відповідачу
встановлено норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів 1 робочого
місця, з чим і погоджується відповідач, зазначивши це у звіті.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів
України «Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів» від
03.05.1995 року №314, на підприємства
покладено обов'язок розробляти заходи щодо створення робочих місць для
інвалідів, включати їх до колективного договору, інформувати центри зайнятості,
місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального
захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

В силу п. 3 вищевказаної Постанови КМУ,
робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим
вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване
спеціальною комісією підприємства за участю представника МСЕК, органів
Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію
шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не
виконав вимоги вищевказаних Закону та Постанови КМУ, а саме: не було вжито
відповідачем заходи із створення робочих місць для інвалідів, не звертався до
місцевого управління праці та соціального захисту населення, не надавав
інформацію в місцевий центр зайнятості щодо організації працевлаштування
інвалідів, тобто виконав свій обов'язок по створенню
робочих місць для інвалідів частково.

Згідно до п.3.2.5. Інструкції зі статистики
кількості працівників, затвердженої наказом Держкомстату України від 28.09.2005
р. №286, середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку
року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом
підсумування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці
роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця
включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді. Звіт
до відділення Фонду соціального захисту інвалідів подається за рік, тому
середньооблікова кількість штатних працівників визначається шляхом підсумування
середньооблікової кількості штатних працівників за 12 місяців та діленням
одержаної суми на 12.

Для перевірки правильності розрахунку
середньооблікової кількості штатних працівників, яким встановлена інвалідність,
використовується інформація списку працюючих інвалідів - штатних працівників,
які були зайняті на підприємстві у 2006 році, яку надав Відповідач.

У списку працюючих інвалідів відображаються
дані про працівників, які перебували у штаті підприємства протягом звітного
року та яким за висновками МСЕК встановлена інвалідність.

Як вбачається з матеріалів справи, працюючих інвалідів - штатних
працівників у 2006 році на підприємстві працював інвалід, який перебував у
штаті підприємства 4 місяці, зокрема: з 01.09.06р. до кінця року.

Таким чином, середньооблікова кількість
штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена
інвалідність, обчислена згідно п.3.2. Інструкції зі статистики кількості
працівників становить: 1+1 + 1 + 1 / 12 = 4/12 = 0,3, округлюючи отримане число
до цілої одиниці, що становить 0.

На підставі зазначеного, середньооблікова
кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена
інвалідність дорівнює 0 осіб, а норматив згідно ЗУ "Про основи соціальної
захищеності інвалідів", вимагає наявності 1 інваліда. Сума
адміністративно-господарських санкцій, яку повинен сплатити Відповідач у разі
невиконання нормативу, відображається згідно п.3.7. Інструкції щодо заповнення
форми №10-Ш (річна), а саме: (рядок 03 - рядок 02) х рядок 05/2 (1 - 0) х
4777,78 / 2 = 2388,89 грн.

Відповідно до ст.20 Закону України « Про основи
соціальної захищеності інвалідів в Україні», підприємства,
установи, організації, у тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману
працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19
цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального
захисту інвалідів
адміністративно-господарські
санкції, сума яких визначається в
розмірі середньої річної
заробітної плати на відповідному підприємстві,
установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не
зайняте інвалідом.

В силу
частини 3 ст.20 вищевказаного Закону встановлено, що сплата штрафних санкцій
проводиться за рахунок прибутку, який залишається після сплати всіх податків і
зборів в розпорядженні підприємства.

Відповідно до ч.4 ст.20 цього Закону
адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами, організаціями, і т.д. самостійно в строк до 15
квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу,
встановленого ст.19 цього Закону, тобто невиконання нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Згідно розрахунку заборгованості по платежу, строк сплати
платежу відповідачем адміністративно -
господарських санкцій закінчився 15.04.2007 р.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій тягне за
собою нарахування пені, яка обчислюється виходячи з 120 відсотків річних
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь
її строк.

Згідно п.3.5. Наказу Мінпраці від 15.05.2007
р. №223, у випадку коли строк сплати
збігається з вихідним днем, то останнім днем граничного строку сплати
вважається перший робочий день після вихідного дня, а пеня нараховується
починаючи з другого робочого дня після вихідного дня. Таким чином, відділення
Фонду соціального захисту інвалідів отримав право нарахувати пеню з 17.04.2007 р.

Оскільки, відповідач до 15 квітня 2007 р. не
сплатив Вінницькому обласному відділенню
Фонду соціального захисту інвалідів коштів у розмірі середньої річної зарплати
за 2006 рік за кожне робоче місце не зайняте інвалідом, що складає 2388,89
грн., йому нарахована пеня у розмірі 102,96 грн.

Судом встановлено, що позивач з позовом не
погоджується та у добровільному порядку адміністративно-господарські санкцій та
пені не сплатив.

Відповідно
до ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні
справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З
урахуванням того, що відповідач встановленого нормативу робочих місць для
інвалідів не виконав, то у суду є підстави для висновку щодо повного
задоволення позовних вимог.

Виходячи
з положень ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична чи
юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст. ст. 70, 71,
79, 86, 94, 112, 136, 158, 163, 167, 254, 255, 257 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовільнити.

Стягнути з приватного підприємства «Центр-Експерт» на користь Вінницького обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів адміністративно-господарських санкцій в сумі 2388,89 грн. та пені в сумі 102,96 грн.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути
оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови
у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду
апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Суддя: