Справа № 22а-1290/2007
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2007-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інст.суддя Станько Л.Л.
ряд. ст. зв. № 29
господарський суд Львівської
області справа № 5/733-13/109А
Доповідач у 2-й інст.суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007
року
м.Львів
справа № 22а-1290/07

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду, у складі:

доповідача у
справі судді Любашевського В.П.

суддів Довгополова
О.М.

Нос С.П.

секретаря
судового засідання Фацієвич М.

осіб, які взяли участь у справі:

від позивача - Горбунов С.О., довіреність №
0307-1 від 21.03.2007р.

від відповідача - Карпин Я.С., довіреність №
15208/8/10-016/19 від 12.08.2007р., Лазар І.Й., довіреність № 11542/9/10-008/29
від 13.04.07р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Посейдон»

на постанову господарського суду Львівської області від
16.04.2007р. у справі № 5/733-13/109А

за позовом ТзОВ «Посейдон»

до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.
Львова

про скасування податкового повідомлення-рішення №
/0/6977 від 03.03.2007р., -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою господарського суду Львівської області від 16.04.2007р.
у справі № 5/733-13/109А позивачу - ТзОВ «Посейдон» відмовлено у задоволені
позову до відповідача - Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.
Львова про скасування податкового повідомлення-рішення № /0/6977 від
03.03.2007р., яким позивачу визначено податкове зобов'язання у сумі 210105 грн.
00 коп.

Постанова
суду першої інстанції, з посиланням на норми Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в
Україні», ст.ст. 257, 264 ЦК України мотивована тим, що відповідачем згідно
акту перевірки від 20.02.207р. № 402/23-0/19338003 правомірно встановлені факти
порушення позивачем ведення первинного бухгалтерського обліку, внаслідок чого
останньому визначено податкове зобов'язання по сплаті податку на прибуток у
сумі 140070 грн. та штрафні санкції у сумі 70035 грн., всього 210105 грн. 00
коп.

Позивач
в апеляційній скарзі просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду
першої інстанції і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В
обґрунтування апеляційних вимог позивач зазначає, що в акті перевірки
безпідставно зазначено, що ТзОВ «Посейдон» неправомірно віднесено до складу
валових витрат суми вартості списаних товарно-матеріальних цінностей при
відсутності документів, які підтверджували факт списання чи використання
підприємством даних матеріальних запасів у власній господарській діяльності на
загальну суму 552627 грн. 37 коп., в тому числі 2 півріччя 2004 року - 132608,
75 грн., 2005 рік - 235954, 96 грн., 9 місяців 2006 року - 184063,66 грн.

У
заперечені на апеляційну скаргу відповідач погодився з висновками суду першої
інстанції і просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову
суду без змін.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши представників сторін,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних
підстав:

В період
з 01.07.2004р. по 30.09.2006р. відповідачем проведено у позивача планову виїзну
перевірку з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства,
про що 20.02.2007р. складено акт за 402/23-0/19338003. На підставі акту
перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення №
/0/6977 від 03.03.2007р., яким позивачу визначено податкове
зобов'язання з податку на прибуток у сумі 210105 грн. 00 коп. (а.с. 9-23).

Як
убачається з вказаного акту перевірки, списання товарно-матеріальних цінностей
певних найменувань в сумі 552627 грн. 37 коп. на виробничі потреби, для
ремонтних робіт сервісу чи на акти виконаних підприємством робіт Замовників,
позивачем не підтверджено. Документи, які б містили обґрунтування використання
матеріалів у процесі надання послуг, відомостей списання товарно-матеріальних
цінностей на виконання конкретних робіт та обсягів виконаних робіт, розрахунки,
звіти, норми витрат матеріальних ресурсів на виконання ремонтних робіт - на
підприємстві відсутні. Крім цього, жоден з представлених до перевірки Актів на
списання товарно-матеріальних цінностей не підписаний ні
матеріально-відповідальною особою, ні членами комісії (а.с. 16).

Відповідно до
п.2.1. ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському
обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №
88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за
№168/704. первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські
операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан
майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Статтею 2 Закону
України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні"
передбачено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених
відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових
форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно п.3.2 ст.
3 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в
:раїні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник, гpунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В Порядку
складання Декларації з податку на прибуток підприємства, затвердженого Наказом
ДПА країни від 29.03.2003р. № 143, зазначено, що дані, наведені в декларації,
повинні підтверджуватися первинними документами обліку та відповідати
податковому обліку /звітності/.

Статтею 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні"
встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського
та податкового обліку. Згідно з вказаною нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі
первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі
первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа, дату і
місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст
та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції і
правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4
Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку
первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати
такі обов'язкові реквізити: назва підприємства установи, від імені яких
складений документ, назва документа, код форми, дата і місце складання, зміст
господарської операції та її вимірники (у натуральному та вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за здійснення господарської
операції і складання первинного документа.

Відповідно до
п.2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку забороняється приймати до виконання первинні документи
на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Отже, для
надання первинним документам юридичної сили і доказовості вони повинні бути
складені відповідно до вимог чинного законодавства.

Відсутність
первинних бухгалтерських документів, оформлених у відповідності до вказаних
нормативних актів, не заперечується поясненням бухгалтера ТзОВ «Посейдон»
ОСОБА_1 (а.с. 56).

А тому,
приймаючи до уваги, що відповідач у справі та суд першої інстанції, із
застосуванням положень Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»,
«Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», надав належну
оцінку первинним бухгалтерським документам позивача, з врахуванням положень ч.2
ст. 195 КАС України, колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для
дослідження наданих в апеляційному провадженні позивачем актів приймання
виконаних робіт та актів списання за квітень-травень 2006 року. При цьому суд
апеляційної інстанції зауважує, що дані бухгалтерські документи були або мали
бути предметом дослідження відповідача при здійсненні ним перевірки позивача і
їх надання залежало від волевиявлення останнього.

Отже, з наданих
позивачем для перевірки актів на списання неможливо встановити, яким чином
використано списані товарно-матеріальних цінностей, а отже не підтверджується
зв'язок використання списаних товарно-матеріальних цінностей з підготовкою,
організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг), таким
чином відсутня підстава для включення до складу валових витрат вартості списаних
товарно-матеріальних цінностей на суму 552627,37 грн.

Одночасно,
як підтверджується актом перевірки та не спростовується матеріалами справи,
залишок товарно-матеріальних цінностей на складах позивача станом на
1.01.2005р. складав 460614 грн., станом на 01.01.2006р. - 556618 грн., станом
на 01.10.2006р. ­п 720,93 грн. Згідно поданих до ДПІ у Залізничному районі м.
Львова декларацій залишок товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2005
року складав 469800 грн., станом на 01.01.2006 року - 532200 грн., станом на
01.10.2006 р. - 564341 грн.

Відхилення у
прирості між балансовою вартістю запасів на кінець звітного періоду та їх
балансовою вартістю на початок того ж звітного періоду за 2005 рік становить
42923 грн., та за 9 місяців 2006 року становить 108073 грн.

Відповідно до
п.5.9 ст. 5 Закону України "Про оподаткування підприємств" платник
податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів
(крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів,
комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів на складах, у
незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання
та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових
витрат згідно цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно). У разі,
коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду перевищує їх
балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до
складу валових доходів платника податку у такому звітному періоді.

Згідно із ст. 4
Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валовий доход
- загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого
(нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, так і за її межами.

Таким чином, в
порушення вимог п.4.1 ст. 4, п.5.9. ст. 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.1997р. позивачем за період,
що перевірявся, занижено скоригований валовий доход платника податку в сумі
150996 грн.

З огляду
на викладене, та приймаючи до уваги, що згідно п.1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги - суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
і з дотриманням норм процесуального та матеріального права ухвалив оскаржувану
постанову. Натомість чого, доводи апелянта є необґрунтованими та не
відповідають обставинам справи.

В силу ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Посейдон» на постанову
господарського суду Львівської області від 16.04.2007р. у справі №
5/733-13/109А залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подання касаційної
скарги, безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Судді
В.П.Любашевський

О.М.Довгополов

С.П.Нос