Справа № 2”А”-147/8/2007
Суддя: Шевченко Т.М.
Дата ухвалення: 2007-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2"А"-147/8.2007р.
Постанова

Іменем
України

26 лютого 2007 року
Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Шевченко Т.М. суддів - Гошко О.М.. Чередниченко Н.П., при секретарі
- Мирошниченко О.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м. Києві цивільну
справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3 до Державної податкової адміністрації
України. Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м.
Києва, про відмову від
ідентифікаційного номера,

встановив:

Позивачі
звернулися до суду з вказаним позовом про відмову від ідентифікаційного номера,
мотивуючи свою вимогу тим, що відповідачами порушені їх законні права щодо
відмови від ідентифікаційного номера, що передбачено Законом України «Про
Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових
платежів».

Позивачі,
підтримавши і уточнивши свої позовні вимоги в судовому засіданні зазначають, що
їх звернення до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва із заявою про відмову від
ідентифікаційного номера і з проханням проставити в паспорті відмітку про
наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера,
залишена без задоволення. Свою відмову відповідачі мотивували тим. що існує
«Порядок унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів», затверджений спільним наказом ДПА України та МВС
України від 19.10.2004 р. № 602/1226, який затверджений МЮ України 20.10.2004
р. № 1345/9944 і набрав чинності з 01.11.2004 р.

Позивачі
вважають відмову безпідставною, а також вважають, що відповідачі не повинні
керуватися в своїй діяльності згаданим наказом, оскільки він суперечить
положенням Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових платежів», Закону України «Про Державну
податкову службу в Україні» і порушує її права, передбачені Конституцією
України.

Позивачі
просять зобов'язати відповідачів виконувати вимоги чинного законодавства
України щодо їх права обліковуватися в податкових органах по раніше
встановленій формі обліку платників податків та інших обов'язкових платежів без
застосування ідентифікаційного номера і зробити в її паспорті відповідну
відмітку.

В зв'язку
з тим, що згідно чинного законодавства обов'язки по створенню Державного
реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів
покладено на Державну податкову адміністрацію України, позивачі просять
зобов'язати останню виключити інформацію відносно них з Державного реєстру
фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, скасувати їх
ідентифікаційний номер.

Крім
того, позивачі просять зобов'язати ДПІ у Голосіївському районі м. Києва зробити
в їх паспорті відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера, посвідчивши її підписом відповідальної особи ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва і гербовою печаткою вказаної ДПІ.

В
судовому засіданні позивачі уточнили вимоги, просить зазначити в рішенні
конкретний текст відмітки, яку має проставити ДПІ в їх паспорті. Позивачі також
пояснили, що вони є віруючими і за своїми релігійними уподобаннями не бажають
мати

2

ідентифікаційний
номер, відмовляються від нього і просять виключити інформацію відносно них з
Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових
платежів, а також, за положеннями Закону України «Про Державний реєстр фізичних
осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів» та Закону України «Про
Державну податкову службу в Україні», зробити відповідну відмітку в їх паспорті
про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номера.

Представник
відповідача ДПІ у Голосіївському районі м. Києва в судове засідання не
з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним
чином.

Представник
ДПА України в судове засідання надав письмові заперечення проти позову та проси
суд розглянути справу у відсутності їх представника.

Заслухавши
позивачів, представника ДПІ у Голосіївському районі м. Києва, дослідивши
матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно
довідки, виданої Українською Православною Церквою, позивачі є членами
Української Православної Церкви (а.с.17).

У грудні
2006 р. позивачі звернулись до ДПІ у Голосіївського району м. Києва і до ДПА
України із заявою про відмову від ідентифікаційного номеру і з проханням
проставити в їх паспорті відмітку про наявність у них права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номера. Вказані звернення були залишені
без задоволення. При цьому відповідачі ДПІ у Голосіївського району м. Києва і
ДПА України посилалися на затверджений спільним наказом ДПА України та МВС
України від 19.10.2004 р. № 602/1226 «Порядком унесення відміток до паспорта
громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника
податків та інших обов'язкових платежів», згідно якого, після проведення
податковими органами відповідної перевірки, вказані вище відмітки до паспорта
позивача мають вноситись співробітники органів внутрішніх справ (а.с.11-13).

Суд
вважає, що з таким посиланням відповідачів погодитися не можна з наступних
підстав.

Відповідно
до ст. 1 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків
та інших обов'язкових платежів», Державний реєстр фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових платежів створюється для забезпечення єдиного
обліку фізичних осіб, які зобов'язані сплачувати податки, збори, інші
обов'язкові платежі до бюджетів та внески до державних цільових фондів в
порядку і на умовах, що визначається законодавчими актами України.

В той же
час, згідно з ч. 2 ст. 1 цього Закону, для осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно
повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені
форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах
зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Відповідно
до ст. 5 згаданого Закону, до Державного реєстру фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових платежів не вноситься інформація про осіб, які
через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні
органи. Зміни та уточнення щодо даних, занесених до Державного реєстру під час
реєстрації, вносяться державними податковими інспекціями за місцем постійного
проживання платників податків та інших обов'язкових платежів.

Таким
чином, не можуть бути прийняті судом до уваги доводи представника ДПІ у
Голосіївському районі в м. Києві і ДПА України щодо причин відмови податкових
органів у вчинені в паспорті позивачки відмітки про наявність у неї права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера і посилання при цьому
на «Порядок унесення відміток до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної

3

особи - платника податків та інших обов'язкових платежів»,
затверджений спільним наказом ДПА України та МВС України від 19.10.2004 р. №
602/1226.

Суд
вважає, що правові підстави і порядок звільнення фізичних осіб-платників
податків від ідентифікаційних номерів конкретно визначений Законом України «Про
Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових
платежів». який безпосередньо стосується зазначеного питання, не потребує
будь-яких уточнень і не може бути змінений або скасований будь-якими
підзаконними актами, в тому числі і спільним наказом ДПА України та МВС
України.

Крім
того, затверджений спільним наказом ДПА України та МВС України від 19.10.2004
р. № 602/1226 «Порядок унесення відміток до паспорта громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів» фактично суперечить не тільки положенням Закону України
«Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових
платежів», а й багатьом іншим положенням чинного законодавства.

Так,
відповідно до ст. 2 Закону України «Про Державну податкову службу в Україні» і
ст. 5 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та
інших обов'язкових платежів», саме органи податкової служби, а не МВС,
здійснюють формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових платежів, реєстрація фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових платежів проводиться державними податковими
інспекціями по районах.

Саме
органи податкової служби, зокрема її районні інспекції, а не установи системи
органів внутрішніх справ, вносять відповідні зміни та уточнення до Державного
реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів,
перевіряють достовірність інформації, реєструють фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових платежів.

Лише
органи податкової служби наділені, згідно положень чинного законодавства,
повноваженнями проводити відповідну роботу щодо присвоєння ідентифікаційних
номерів громадянам, а також здійснювати звільнення від ідентифікаційного номера
тих осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера.

Не можна
погодитись з пунктами 4 і 5 вказаного «Порядку» щодо покладення на органи
внутрішніх справ обов'язку внесення відміток про наявність права здійснювати
будь-які платежі без застосування ідентифікаційного номера відповідно до ст. 1
Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів» до паспортів осіб-платників податків. Згідно з
положеннями ст. 2 Закону України «Про Державну податкову службу в Україні», на
органи податкової служби покладено обов'язок здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів),
а також неподаткових доходів установлених законодавством. В той час як міліція
в Україні це держаний озброєний орган виконавчої влади, захищаючий життя,
здоровця, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси
суспільства і держави від протиправних посягань.

Таким
чином, саме органи податкової системи, а не органи МВС. мають повноваження щодо
подальшого належного контролю за сплатою податків та інших обов'язкових
платежів особами, які звільнені від ідентифікаційного номера.

Тому,
враховуючи вищенаведене, неприпустимо, всупереч існуючим законодавчим нормам,
перекладання функцій і обов'язків властивих саме податковим органам на
структурні підрозділи органів внутрішніх справ, навіть якщо це провадиться у
формі «Порядку» і затверджено спільним наказом керівництва вказаних державних
органів. Наявність вказаного порядку також не може бути підставою для
невиконання посадовими

4

особами державного органу - Державної
податкової служби, вимог Закону, що порушує права позивачки.

Відповідно
до положень ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і
віросповідання. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в
інтересах охорони громадського порядку, здоров»я і моральності населення або
захисту прав і свобод інших людей.

Згідно
зі ст. 9 Європейської конвенції «Про захист прав і основних свобод людини» від
04.11.1950 p.,
кожна людина має право на свободу думки, совісті і релігії. Свобода
сповідувати релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, які
встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах
громадської безпеки, для охорони громадського порядку, здоров»я і моралі або
для захисту прав і свобод інших людей.

Враховуючи
викладене, суд прийшов до висновку, що позивачі довели свої вимоги в повному
обсязі, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. З, 8, 19, 35, 64 Конституції України,
ст.ст. 1, 2, 3, 5 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових платежів», ст. 2 Закону України «Про Державну
податкову службу в Україні», ст. 9 Європейської конвенції «Про захист прав і
основних свобод людини» від 04.11.1950 p., ст.ст. 10, 14,
17,70,86, 159-162 КАС України, суд -

постановив:

Позов
задовольнити.

Визнати
неправомірною відмову Державної податкової адміністрації України звільнити
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, від ідентифікаційного номера; виключити
ідентифікаційний номер та всю інформацію про позивачку з Державного реєстру
фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів; проставити в
паспорті ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відмітку про наявність у них права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номера; здійснювати податковий облік
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за раніше встановленими формами обліку без
застосування ідентифікаційного номера.

Зобов'язати
Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі м. Києва звільнити
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від ідентифікаційного номера та здійснювати їх
податковий облік за раніше встановленими формами обліку без застосування
ідентифікаційного номера.

Зобов'язати
Державну податкову адміністрацію України виключити ідентифікаційний номер, та
всю інформацію відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з Державного реєстру
фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів.

Зобов'язати
Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі м. Києва зробити на сторінках
7-9 (особливі відмітки) в паспорті ОСОБА_1. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмітку про
наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера
наступного змісту: «Особа звільнена від ідентифікаційного номера і має право
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера згідно ст. 1 Закону України «Про Державний

5

реєстр фізичних
осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів», завіривши цю відмітку
підписом відповідальної особи Державної податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва та гербовою печаткою Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва.

Постанова
може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції
шляхом подання заяви в десятиденний термін про апеляційне оскарження постанови,
з поданням після цього в двадцятиденний термін апеляційної скарги або в
порядку, передбаченому ч. 5 ст. 186 КАС України.