Справа № 2-а-12/2007
Суддя: Храновська Н.В.
Дата ухвалення: 2007-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№2-а-12/07
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2007
року смт.Шацьк

Шацький районний суд Волинської
області в
складі:

головуючого: судді - Храновської
Н.В.,

при секретарі - Копитко І.О.,

з участю представника позивача - Драгана Петра Івановича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
адміністративним позовом Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіального
управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у
Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення фінансової санкції у виді штрафу в
розмірі 1700,00 гривень,

В С Т А Н О В И В:

07.12.2007 року до Шацького районного суду в порядку
адміністративної юрисдикції надійшов вищезазначений адміністративний позов.

Позивач,
суб»єкт владних повноважень - Головна державна інспекція на автомобільному
транспорті в особі Територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у Волинській області
позовні вимоги обґрунтовував тим, що гр.. ОСОБА_1 надавав на належному йому на праві власності автомобілі
марки Мерседес-Бенц Е300D, НОМЕР_1, обладнаному розпізнавальним знаком на даху
автомобіля - ліхтарем оранжевого
кольору, послуги з перевезення пасажирів без наявності ліцензії, ліцензійної
картки та таксометра, чим порушив вимоги ст.. 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» /далі Закону/ в
зв»язку з чим, до нього, на підставі п.
3 ст. 60 Закону, було застосовано штрафну санкцію, а саме накладено штраф в
розмірі 1700,00 гривень, який ОСОБА_1 в добровільному порядку не сплатив.
Просили в судовому порядку стягнути з останнього 1700,00 гривень штрафу.

В судовому
засіданні представник позивача Драган П.І. адміністративний позов підтримав з
підстав зазначених в заяві, просив його задовольнити. Крім того, пояснив, що
відповідач ОСОБА_1 згідно із ст.. 1 Закону є вантажним перевізником і в разі
порушення або недотримання ним вимог передбачених Законом України «Про
автомобільний транспорт» , в даному випадку ст.. 39 зазначеного Закону, він
підлягає відповідальності за п. 3 ст.. 60 Закону, а саме надання послуг з
перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений ст..
39 даного Закону, а саме: ліцензії та ліцензійної картки.

Відповідач
ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, проте надіслав на адресу суду заяву в
якій просив справу розглядати у його відсутності, позов не визнає, так як
послуг з перевезення пасажирів ніколи не надавав, а також, не зареєстрований як
суб»єкт підприємницької діяльності.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_2, державний інспектор УГДІ на автомобільному
транспорті у Волинській області, який складав Акт від 27.07.2006 року, показав,
що 27.07.2006 року при проведенні перевірки в смт.Шацьк разом із інспектором
Горбаєм М.П. на підставі завдання № 012085 від 26.07.2006 року щодо дотримання
вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень
пасажирів, був зупинений автомобіль марки Мерседес-Бенц Е300D, НОМЕР_1,
обладнаний розпізнавальним знаком на даху автомобіля - ліхтарем оранжевого кольору, під керуванням гр..
ОСОБА_3, який при пред»явленні документів пред»явив посвідчення водія та Свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу на гр.. ОСОБА_1, на підставі якого, він мав
право керувати даним транспортним засобом, так як вписаний в Свідоцтво з правом
керування. В своїх поясненнях гр.. ОСОБА_3 пояснив, що власником транспортного
засобу є ОСОБА_1, а він взяв автомобіль щоб поїхати в село до батьків, послуг з
перевезення пасажирів не надає. В автомобілі пасажирів не було. Інспектором Горбаєм М.П. на підставі даного
акту було складено протокол на ім»я ОСОБА_1, оскільки останній, являється власником
транспортного засобу обладнаного розпізнавальним знаком для перевезення
пасажирів і відповідно до ст.. 1 Закону є автомобільним перевізником.

Заслухавши
пояснення представника позивача, показання свідка, оцінивши зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що в задоволенні позову слід
відмовити, з наступних підстав.

На
підставі ст.. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», Головна державна
інспекція на автомобільному транспорті в особі Територіального управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській області
наділена повноваженнями здійснювати державний контроль за недопущенням надання
послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільними перевізниками, які не
одержали відповідної ліцензії та ліцензійних карток на транспортні засоби, що
при цьому використовуються.

Відповідно
до ст..9 Закону України «Про
автомобільний транспорт» та ст.. 9 Закону України «Про ліцензування певних
видів господарської діяльності» вид господарської діяльності - надання послуг з
внутрішніх перевезень пасажирів на таксі, підлягає ліцензуванню.

Відповідно
до вимог ст.. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним
перевізником визнається фізична або
юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами.

Відповідно
до ч. 1 ст. 29 Закону передбачено, що автомобільним перевізником, що здійснює
перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб»єкт господарювання, який
відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу за договором
перевезення пасажира транспортним засобом, що використовується ним на законних
підставах.

Як
встановлено з Акту перевірки дотримання вимог законодавства під час виконання
перевезень пасажирів від 27.07.2006 року /ар.сп.74/, письмового пояснення
відповідача /ар.сп.73/ та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців /ар.сп.51/, ОСОБА_1 не зареєстрований як суб»єкт підприємницької
діяльності, а відповідно, і ліцензія
йому не видавалась.

Статтею
39 Закону передбачено перелік документів, на підставі яких фізичною особою
виконуються пасажирські перевезення, а саме: - для автомобільного перевізника -
ліцензія, інші документи, передбачені законодавством; для водія таксі -
посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ліцензійна
картка.

Як
встановлено із акту та протоколу складеного на відповідача, зазначені документи
у нього відсутні.

Пунктом
3 ст.60 Закону передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за надання
послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік
яких визначений ст.. 39 даного Закону і передбачено накладення штрафу у розмірі
ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян. В зв»язку з чим, та на підставі
вищезазначених норм, суб»єктом владних повноважень 3 серпня 2006 року було
прийнято Постанову про застосування до суб»єкта підприємницької діяльності
фінансової санкції, а саме ОСОБА_1, штрафу в розмірі 1700,00 гривень за
експлуатування 27.07.2006 року в смт.Шацьк належного йому легкового автомобіля
облаштованого, як таксі без ліцензійної картки та ліцензії /ар.сп. 3/.

Проте,
виходячи зі змісту даної норми, вбачається, що передумовою притягнення особи до
відповідальності за цією статтею є надання послуг з перевезення пасажирів без
оформлення вищезазначених документів. Однак, факт надання даного виду послуг
відповідачем ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні,
оскільки, як вбачається із Акту перевірки від 27.07.2006 року /ар.сп. 74/ та
показань свідка ОСОБА_2, ОСОБА_1 безпосередньо на належному йому на праві
власності автомобілі послуг з перевезення пасажирів не надавав, а наявність на
даху автомобіля, власником якого є ОСОБА_1, розпізнавального знаку - ліхтаря
оранжевого кольору, не є підставою вважати, що ОСОБА_1 надавав послуги з
перевезення пасажирів. Отже, вищезазначеними доказами спростовуються обставини
викладені в Постанові № 100203 від 03.08.2006 року про застосування до суб»єкта
підприємницької діяльності фінансових санкцій /ар.сп. 3/, а саме те, що ОСОБА_1
27.07.2006 року в смт.Шацьк експлуатував легковий автомобіль облаштований як
таксі без ліцензійної картки та ліцензії.

Тому,
на підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12,
13, 15, 16, 23, 26, 27, 28, 70, 86, 99, 104, 122, 127, 128, 138, 153, 154, 158,
159, 160, 161, 162, 163, 167, 171 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті у Волинській області до ОСОБА_1 про
стягнення фінансової санкції у виді штрафу в розмірі 1700,00 гривень - відмовити.

Згідно
ст. 254 КАС України постанова суду першої інстанції набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної
сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного
розгляду справи

Згідно ст.185 КАС України, сторони та інші особи, які беруть участь у
справі мають право оскаржити в апеляційному порядку до Адміністративного апеляційного суду Львівської області постанови суду першої
інстанції повністю або частково.

Згідно ст.186 КАС України
передбачено, про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку
подається заява. Обгрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної
інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до Адміністративного
апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий - суддя Н.В.Храновська