Справа № 22а-1179/2007
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2007-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-1179/07
головуючий суддя у 1-й
інстанції - Кеся Н.Б. (справа
№А37/130-07)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2007 р. м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого

Коршуна А.О. (доповідач)

суддів при секретарі:
за участю представників позивача: відповідача:

Проценко О.А., Туркіної Л.П., Серьогіній О.В.
ОСОБА_2,
довіреність від 12.01.2007р., нотаріально посвідчена за реєстровим №140 ОСОБА_3., довіреність №1209/10/10-1 від
29.01.2007р. ОСОБА_4., довіреність №12263/10/10-1 від 29.01.2007р.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська

на постанову Господарського суду Дніпропетровської області
від 19.04.2007р. по справі №А37/130-07

за позовом:

Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до: про:

Лівобережної міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Дніпропетровська , м. Дніпропетровськ про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №000056701/0 від
27.06.2006р.

В С Т А Н О В И Л А:

14.02.2007р. Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_1(далі СПД ОСОБА_1) звернулась до
Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Лівобережної
міжрайонної державної податкової інспекції
м. Дніпропетровська (далі Лівобережна МДПІ) про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №000056701/0 від
27.06.2006р..

Позовна
заява була мотивована тим, що визнання недійсним установчих документів та
свідоцтва платника податку на додану вартість контрагента позивача не э
підставою для виключення сплачених сум податку на додану вартість з податкового
кредиту позивача, який пов'язується з цим контрагентом, а тому позивач просить
визнати недійним податкове повідомлення-рішення
№000056701/0 від 27.06.2006р., зобов'язати відповідача виключити з
особової картки платника податку СПД ОСОБА_1 інформацію про нарахування
податкового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 14772,14 грн,
штрафні санкції в розмірі 7336 грн., пені 3,08 грн.

Постановою
Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2007р.у справі
№А37/130-07 позовні вимоги позивача задоволено / а.с. 71-73/.

Відповідач
- Лівобережна МБТІ не погодившись з вищезазначеною постановою суду подала
апеляційну скаргу.

Посилаючись
у апеляційній скарзі на те, що висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи, судом не було з'ясовано усі обставини, які мають суттєве
значення для вирішення даної справи, рішення суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права, а тому відповідач просить постанову суду
від 19.04.2007р. по даній справі скасувати, і ухвалити нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволені позовних вимог по даній справі.

Позивач
у своїх письмових запереченнях посилаючись на те, що під час розгляду даної
справи судом повно та всебічно досліджено усі обставини які мають суттєве
значення для розгляду справи, зроблені судом висновки відповідають фактичним
обставинам справи, рішення суду ухвалено без порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи викладені у апеляційній скарзі відповідача
надумані та безпідставні, а тому позивач просить апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення, а постанову суду
від 19.04.2007р. по даній справі
залишити без змін.

У
судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи викладені у
апеляційній скарзі та просили суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову
суду від 19.04.2007р. по даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким
позивачу відмовити у задоволені позовних вимог.

Представник
позивача у судовому засіданні підтримав доводи викладені у письмових
запереченнях на апеляційну скаргу та просив суд апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення, а постанову
суду від 19.04.2007р. по даній справі
залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні представника позивача,
представників відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за
наступних підстав.

Лівобережною МДПІ було проведено невиїзну документальну
перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства.

За результатами перевірки було складено відповідний акт
№1327/17-2/ від 16.06.2006р. / а.с.6-8/ , яким було встановлено, що
позивачем завищено податковий кредит в результаті віднесення до нього сум
податку на додану вартість по податковим накладним підписаним не платником
цього податку у квітні 2005р. в сумі 14672 грн., також позивачем занижено
оподатковуваний доход у 2005р. на суму 79473,56 грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки, за виявлені у ході перевірки порушення
відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №000056701/0 від 27.06.2006р., яким
позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у
розмірі 22008 грн., у тому числі за основним платежем -14672 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 7336 грн. / а.с. 9/. Донараховані відповідачем позивачу
суми з податку на додану вартість за цим податковим повідомленням-рішенням
також відображені в особистій картці СПД
ОСОБА_1 за даними оперативно-бухгалтерського обліку сплати податків, яка
ведеться відповідачем по справі.

Як вбачається з акту перевірки, матеріалів справи, позивач по справі
18.04.2005р. та 27.04.2007р. за готівку придбала товар у Приватного
підприємства «Цесіс», про що були виписані відповідні накладні, а саме:

- №201 від 18.04.2005р. на суму 9591,75 грн., крім того ПДВ - 1918,35 грн.
/а.с.10,12,14/;

- №217 від 27.04.2005р. на суму 64268,99 грн, крім того ПДВ - 12853,8 грн.
/а.с.11,13,15/.

З копії рішення Господарського суду Дніпропетровської області від
17.01.2006р. по справі №30/490 вбачається, що установчі документи Приватного
підприємства «Цесіс» визнано недійсними, та визнано недійсним свідоцтво
платника податку на додану вартість №04202309 від 08.04.2004р. /а.с. 63-64/.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що свідоцтво платника
податку на додану вартість №04202309 від 08.04.2004р. анульовано 25.01.2006р.,
зазначені обставини підтверджуються актом №152/30-024 від 25.01.2006р. /а.с.
65/.

З матеріалів справи вбачається, що укладена позивачем з Приватним
підприємством «Цесіс» угода, первинні
документи, які підтверджують факт виконання цієї угоди, в установленому законом
порядку недійсними не визнані, на момент оформлення податкових накладних та
квитанцій до прибуткових касових ордерів Приватне підприємство «Цесіс»
знаходилось у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ та організацій та
було зареєстровано платником податку на додану вартість.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в
Україні" передбачено, що первинний
документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Частиною 1 статті 9 цього ж Закону
передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської
операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю
та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пп. 7.4.1. п. 7 .4. ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у
зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають амортизації.

Суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням (спорудженням) основних фондів, що
підлягають амортизації, включаються до складу податкового кредиту такого
звітного періоду, незалежно від строків введення в експлуатацію основних
фондів, а також від того, чи мав платник податку оподатковувані обороти
протягом такого звітного періоду.

Відповідно до пп. 7.7.5. п. 7.7. ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» суми податку на додану вартість зараховуються
до Державного бюджету України, а зараховані суми використовуються для
бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Враховуючи зміст вищенаведених норм Закону України «Про податок на додану
вартість» колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку стосовно того, що позивачка правомірно віднесла до
складу податкового кредиту у квітні 2005р. суми за операціями з Приватним
підприємством «Цесіс», тому, що на момент здійснення позивачкою господарських
операцій з Приватним підприємством «Цесіс» у неї були усі підстави враховувати
в податковому обліку видані цим контрагентом податкові накладні, оскільки
рішення суду про визнання недійсним свідоцтва платника податку на додану
вартість та його анулювання відбулось у 2006р., тобто пізніше складання
Приватним підприємством «Цесіс» накладних за квітень 2005р.,

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини,
які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин,
які виникли між сторонами по справі, норми права які регулюють саме ці
правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним
обставинам справи та підтверджуються зібраними по справі доказами, рішення суду
прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому
рішення суду необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими по
справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а
тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
196,198,200,205,206 КАС України колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська - залишити без
задоволення.

Постанову Господарського суду
Дніпропетровської області від 19.04.2007р. по справі №А37/130-07- залишити
без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту її проголошення та
може бути оскаржена у місячний строк до Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: А.
О. Коршун

Судді: Л.
П. Туркіна

О.
А. Проценко