Справа № 12/31
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2007-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 12/31
Окружний адміністративний суд міста Києва в складі:
головуючого -судді Цвіркуна Ю.І.,
при секретарі Казнадзей Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської
державної адміністрації про визнання дій протиправними та стягнення моральної
Позивач звернувся до
адміністративного суду з позовом і, враховуючи змінені позовні вимоги, просить
визнати протиправними (неправомірними) дії відповідача та стягнути з
відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
В суді позивач позовні вимоги, які
викладені у заяві про збільшення позовних вимог від 26.10.2007 року, підтримав частково і просив: - визнати
неправомірною (протиправною) здійснену відповідачем відмову надати інформацію
згідно інформаційного запиту від 26.12.2006 року; - визнати неправомірним
(протиправним) повернення інформаційних запитів від 22.08.2007 року та
30.08.2007 року без розгляду їх по суті; - визнати неправомірним порушення
відповідачем строків розгляду та ненадання відповіді на інформаційний запит від
26.12.2007 року у строки, що визначені Законами України «Про звернення
громадян»та «Про інформацію»; - стягнути з відповідача на його користь грошове
відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн.
Як пояснив позивач, інші вимоги він
не підтримує у зв'язку із спробами відповідача їх виконати після його звернення
до суду.
Представник відповідача підтриманні
позивачем вимоги не визнав, посилаючись на те, що усі ці вимоги відповідачем
уже виконані, а тому підстав для задоволення позову немає.
Суд, вислухавши учасників
адміністративного процесу та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
26.12.2006 року позивач звернувся
до відповідача в порядку Закону України «Про інформацію»із інформаційним
запитом про надання копій офіційних
документів. Листом від 23.01.2007 року за запитом від 26.12.2006 року позивачу
було відмовлено, що підтверджується матеріалами справи.
22.08.2007 року позивач звернувся
до відповідача в порядку Закону України «Про інформацію»із інформаційним
запитом про надання інформації. Листом
від 03.09.2007 року запит позивача був
повернутий без розгляду по суті, що стверджується матеріалами справи.
30.08.2007 року позивач звернувся
до відповідача в порядку Закону України «Про інформацію»із інформаційним
запитом про надання інформації. Листом
від 05.09.2007 року запит позивача був
повернутий без розгляду по суті, що стверджується матеріалами справи.
Такі дії відповідача не
відповідають положенням статті 34 Конституції України, статей 200, 302
Цивільного кодексу України, Закону України «Про інформацію».
Так, в силу ч.2 ст.34 Конституції України кожен має право
вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно,
письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Згідно із ч.1 ст.200 ЦК України
інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та
явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому
У відповідності до абзацу першого
ч.1 ст.302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати,
використовувати і поширювати інформацію.
У ст.32 Закону України «Про
інформацію», зокрема, передбачено, що громадянин має право звернутися до
державних органів і вимагати надання будь-якого офіційного документу, незалежно
від того, стосується цей документ його особисто чи ні, крім випадків обмеження
доступу, передбачених цим Законом. Органи законодавчої, виконавчої та судової
влади України, їх посадові особи зобов'язані надавати інформацію, що стосується
їх діяльності, письмово, усно, по телефону чи використовуючи публічні виступи
своїх посадових осіб.
Відповідно до статті 43 Закону
України «Про інформацію»учасники інформаційних відносин мають право одержувати
(виробляти, добувати), використовувати, поширювати та зберігати інформацію в
будь-якій формі з використанням будь-яких засобів, крім випадків, передбачених
законом. Кожний учасник інформаційних відносин для забезпечення його прав,
свобод і законних інтересів має право на одержання інформації про: діяльність
органів державної влади; діяльність народних депутатів; діяльність органів
місцевого і регіонального самоврядування та місцевої адміністрації; те, що стосується
Згідно із статтею 44 даного Закону
учасники інформаційних відносин зобов'язані: поважати інформаційні права інших
суб'єктів; використовувати інформацію згідно з законом або договором (угодою);
забезпечувати додержання принципів інформаційних відносин, передбачених статтею
5 цього Закону; забезпечувати доступ до інформації усім споживачам на умовах,
передбачених законом або угодою; зберігати її в належному стані протягом
встановленого терміну і надавати іншим громадянам, юридичним особам або
державним органам у передбаченому законом порядку; компенсувати шкоду,
заподіяну при порушенні законодавства про інформацію.
У ч.2 ст.19 Конституції України
закріплено, що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.
Таким чином, відповідний суб'єкт
владних повноважень повинен діяти згідно із Конституцією та законами України.
Однак, дії відповідача, що
оскаржуються, не відповідають вимогам чинного законодавства України і
критеріям, які визначені у ч.3 ст.2 КАС України. При цьому, як видно, такими
діями порушені права позивача.
Згідно із ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні
перед судом їх переконливості.
У відповідності до ч.1 ст.71 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим
При цьому суд бере до уваги
положення ч.2 ст.71 КАС України, згідно з якими в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Однак відповідач не довів
правомірність оскаржуваних дій.
Під час розгляду даної справи у суді
відповідачем, незважаючи на попередні письмові відмови, вчинені дії щодо видачі
позивачу копій офіційних документів за запитом від 26.12.2006 року та надання
інформації за запитами від 22.08.2007 року та 30.08.2007 року. Таким чином, відповідач визнав неправомірність
своїх попередніх дій.
За таких обставин, позовні вимоги в
частині визнання протиправними дій відповідача - Київської міської державної
адміністрації щодо відмови у наданні позивачу інформації за його інформаційними
запитами від 26.12.2006 року, 22.08.2007 року, 30.08.2007 року підлягають до
Разом з тим, суд вважає, що позовна
вимога про порушення відповідачем встановлених законом строків розгляду та
ненадання інформації за запитом від 26.12.2007 року не може бути задоволена з
Так, як було встановлено судом,
відповідач листом від 23.01.2007 року відмовив позивачу у наданні копій
офіційних документів за інформаційним запитом від 26.12.2006 року. Таким чином,
відмова відповідача за даним інформаційним запитом мала місце.
А одночасне визнання протиправним
відмову у наданні інформації за запитом від 26.12.2006 року і порушення строків
розгляду та ненадання інформації за цим же запитом суперечитиме одне одному.
Те, що відповідач після відкриття
провадження у справі без відповідних звернень вчинив дії щодо надання позивачу
інформації, у наданні якої письмово відмовив майже рік тому, лише свідчить про
невиконання ним у відповідний період вимог закону щодо надання такої
інформації, однак не про порушення строків розгляду за інформаційними запитами.
Крім того, вимоги позивача у
частині стягнення моральної шкоди також підлягають до часткового задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК
України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини.

Частина 2 ст.23 ЦК України визначає
у чому полягає моральна шкода.

В силу ч.2 ст.200 ЦК України
суб'єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права
та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями.

При цьому судом враховуються
положення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31.03.1995 року №4.

Суд, з'ясувавши чим підтверджується
факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіянні, в якій
грошовій сумі позивач оцінює заподіяну
йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що
мають значення для вирішення спору, дійшов висновку про законність таких вимог
позивача.

Моральна шкода полягає у тому, що у
зв'язку із відмовами відповідача у наданні інформації позивачу за його
інформаційним запитами, він мав переживання, душевні страждання.

Крім того, позивач маючи право на
таку інформацію, змушений звертатися за захистом свого права до суду, що тягло
за собою фінансові і моральні затрати.

Таким чином, все це позначилось на
укладі життя позивача.

Однак, з огляду на обставини
справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні
моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний
позивачем, є завищеним.

Розмір відшкодування має бути
адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому відшкодування моральної шкоди
не може бути засобом отримання доходу.

Позивачем не доведений визначений
ним розмір відшкодування моральних втрат.

Враховуючи усі обставини і наявні
докази, а саме обґрунтовані пояснення позивача, суд вважає, що у даному випадку
150 грн. може бути відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану
моральну шкоду. Тож, вимоги у цій частині позову підлягають задоволенню
частково в розмірі 150 грн.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх
доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Судові витрати підлягають
розподіленню згідно із ст.94 КАС України.

На основі встановленого, керуючись
ст.ст.86, 159-163 КАС України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії
відповідача -Київської міської державної адміністрації щодо відмови у наданні
інформації позивачу - ОСОБА_1 за його інформаційними запитами від 26.12.2006
року, 22.08.2007 року, 30.08.2007 року.

Стягнути із Київської міської
державної адміністрації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 150 (сто
п'ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути із Київської міської
державної адміністрації на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір (державне
мито) в розмірі 11 (одинадцять) грн. 90 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 КАС України -з дня складення в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява і скарга
подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції у порядку, що
передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя
Цвіркун Ю.І.