Справа № К-26342/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого
Співака В.І.,

суддів Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

Заїки М.М.,

Загороднього А.Ф.,

при
секретарі Дашківській О.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1.
на постанову апеляційного суду Житомирської області від 06.07.2006р. по справі
за позовом ОСОБА_1. до Державного територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» та управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації про стягнення невиплачених
коштів, передбачених Законом України «Про статус соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», -

встановила:

У лютому
2006 року ОСОБА_1. звернувся до Овруцького районного суду Житомирської
області з позовом до Державного
територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» та управління
праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації
про стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України «Про статус
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 19 783,
20грн. за період з 01.03.2003р. по 31.12.2005р.

Постановою Овруцького
районного суду Житомирської області від 19.04.2006р. позов ОСОБА_1. було
задоволено частково. Стягнуто з державного територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» шляхом списання з розрахункового рахунку
управління праці і соціального захисту населення Овруцької районної державної
адміністрації на користь ОСОБА_1. допомогу у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого виробництва (ст. 37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»), що підлягала виплаті за період з 01.03.2003р. по 31.12.2005р. в
сумі 3 153, 20грн. та доплату до заробітної плати (ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи») за період з 01.03.2003р. по 31.12.2005р. в сумі 15 767грн. В
задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою апеляційного
суду Житомирської області від 06.07.2006р. апеляційну
скаргу управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації було задоволено частково.
Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від
19.04.2006р. скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

ОСОБА_1. подав касаційну скаргу, в якій просить постанову апеляційного суду Житомирської області від 06.07.2006р. скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши наведені доводи в касаційній
скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції було
встановлено, що позивач працює в Овруцькій дистанції колії Південно-Західної
залізниці з 1990 року, проживає в м. Овручі та
має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи третьої
категорії. Оскільки позивачу грошова допомога громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного забруднення, у зв'язку з обмеженим споживанням
продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства
та допомога громадянам, які працюють на території радіоактивного забруднення в
зоні гарантованого добровільного відселення виплачувалася у розмірі 2,1грн. та 10,5грн., відповідно
до постанови Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996р. № 836, а не статей 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1. звернувся до суду.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Абзацом 3 частини 1 статті 37 Закону
України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено,
що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного
господарства у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі 40
процентів від мінімальної заробітної плати.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 39 вищенаведеного Закону
громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться
доплата у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі двох
мінімальних заробітних плат.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів
мінімальних заробітних плат на 2003-2005 роки не вбачається будь-яких обмежень
щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норм статей 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Встановлений постановою КМУ № 836 у 1996 році розмір
щорічної допомоги громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного забруднення, у зв'язку з обмеженим споживанням
продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства
та допомога громадянам, які працюють на території радіоактивного забруднення
протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому
іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет
Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то
виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними
нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме
статті 37, 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат
на 2003-2005 роки, а не Постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996р. № 836.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене
відповідно до вимог закону і скасоване помилково, а тому касаційна скарга
підлягає задоволенню, рішення суду апеляційної інстанції скасуванню. Рішення
суду першої інстанції слід залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 230
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову апеляційного суду
Житомирської області від 06.07.2006р. - скасувати.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від
19.04.2006р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного
територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» та управління
праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної
адміністрації про стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України
«Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Співак

Судді
С.В.
Білуга

О.І. Гаманко

М.М. Заїка

А.Ф. Загородній