Справа № 22-а-1984/2007
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2007-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20"
листопада 2007 року
м. Харків

Справа №
22-а-1984/07

Категорія: 45
Головуючий 1 інстанції: Мамалуй О.О.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія
суддів у складі:

Головуючий
суддя Філатов Ю.М.,

Суддя Водолажська
Н.С., Суддя Шевцова Н.В.

при секретарі Волошиній
Я.В.

за участю представників:

з викликаних та повідомлених осіб у судове засідання
ніхто не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною скаргою ДПІ у Червонозаводському районі
м. Харкова на постанову Господарського суду Харківської області від 21.06.2007
року по справі № АС-41/144-07

за позовом ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова

до СПДФО ОСОБА_1.

про
стягнення 1397,35
грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач,
ДПІ Червонозаводського району м. Харкова, звернувся до Господарського суду
Харківської області з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача,
СПДФО ОСОБА_1., заборгованість перед бюджетом в сумі 1397,35 грн.

Постановою
Господарського суду Харківської області від 21.06.07 р. по справі №
АС-41/144-07 в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Позивач
не погодився з постановою суду і звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову від 21.06.07 р. та прийняти нове судове рішення про
задоволення позовних вимог, посилаючись на положення ст. 67 Основного
закону, ст. 19, ст. 42 Конституції (слід розуміти - Конституції України),
ст. 3 та ст. 3-1 Закону України «Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності», ст. 10 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні».

Відповідач
в запереченнях проти апеляційної скарги наполягає на законності та
обґрунтованості судового рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши судове рішення, дослідивши доводи апеляційної
скарги, заперечення на неї та пояснення представників сторін, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом
першої інстанції було встановлено, що СПДФО ОСОБА_1. зареєстрований виконавчим
комітетом Київської районної ради м. Харкова 28.11.96 р. та знаходиться на
податковому обліку в ДПІ Комінтернівського району м. Харкова.

У ДПІ
Червонозаводського району м. Харкова відповідач у період 2001-2002 р.р.
придбавав патенти на право роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, на
право здійснення послуг з ремонту аудіо та відео побутової техніки.

За даними
позивача по особовому рахунку СПДФО ОСОБА_1. станом на 31.12.02 р. виник
податковий борг по платі за вказані торгові патенти у розмірі 1032,19 грн. Але
в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в
розмірі 1397,35 грн.

Колегія
суддів вважає доцільним відмітити, що ні в позові, ні в подальших поясненнях та
апеляційній скарзі позивач не вказав підстав для збільшення суми богу на 365,16
грн. у порівнянні з даними обліку та не надав доказів, які б підтвердили
вказану заборгованість.

Також
відповідачем до матеріалів справи надані документи, які підтверджують сплату
відповідачем вартості торгових патентів у 1999 р. Про цей факт підприємець
інформував позивача 12.12.01 р. та 15.09.04 р., але позивач не взяв до уваги
вказані платежі. В поясненнях в судовому засіданні представник позивача
наполягав на тому, що дані платежі не можуть бути враховані, оскільки кошти до
бюджету не надходили.

Проте з
даними твердженнями позивача не можна погодитися, оскільки ним не були
враховані положення п. 16.5.1 ст. 16 Закон України
«Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» в редакції, що діяла на час фіксування боргу,
тобто на 31.12.02 р., згідно якого за порушення строків зарахування
податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових
фондів, встановлених законодавством, з вини банку такий банк сплачує пеню за
кожний день прострочення, включаючи день сплати, у розмірах, встановлених для
відповідного податку, збору (обов'язкового платежу), а також несе іншу
відповідальність, встановлену цим Законом, за порушення порядку своєчасного та
повного внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або
державного цільового фонду. При цьому платник податків, зборів (обов'язкових
платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або неповне
зарахування таких платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи
нараховану пеню або штрафні санкції.

В
наведеному підпункті вказаної статті в редакції, що діє на час звернення з
позовом, вказано, що за порушення строків
перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або
державних цільових фондів, встановлених Законом України "Про платіжні
системи та переказ грошей в Україні" банк сплачує пеню за кожний день
прострочення, включаючи день сплати, у розмірах, встановлених п. 16.4.1 ст. 16,
та штрафні санкції, встановлені п. 17.1.7 ст. 17 цього Закону, а також несе
іншу відповідальність, встановлену цим Законом, за порушення порядку
своєчасного та повного внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до
бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків, зборів
(обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або
неповне зарахування таких платежів до бюджетів та державних цільових фондів,
включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

В п. 16.5.2 ст. 16 вказаного Закону в редакції, що діяла на час фіксування
заборгованості та діє на теперішній час, визначено, що днем подання до установ
банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день
його реєстрації у цих установах.

Як вбачається з матеріалів справи і це не заперечується позивачем,
відповідачем до регіонального відділення банку «Україна» були подані платіжні
доручення на перерахування вартості торгових патентів і на цих дорученнях є
відмітка банку про їх виконання. Таким чином платник виконав свої зобов'язання
оплатити вартість торгових патентів і у нього відсутня заборгованість по цим
платежам з урахуванням положень вищенаведених норм. Крім того, представник
позивача не заперечував того, що ДПІ Червонозаводського району м. Харкова була
визнана кредитором в процедурі банкрутства банку.

За таких
обставин позовні вимоги не відповідають ні фактичним обставинам, ні вимогам
чинного законодавства, а подані при довільному трактуванню цих обставин і свої
повноважень.

Також
колегія суддів вважає необхідним відмітити, що відповідно приписам ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами» є спеціальним
законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне
страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються
до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів
стягнення.

Оскільки
п. 18 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» до загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкових платежів) віднесена плата за торговий патент на деякі види
підприємницької діяльності, то щодо стягнення заборгованості по даному виду платежів
слід застосовувати положення вище наведеного Закону.

В п. 15.1.2 ст. 15 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» передбачено, що податкове зобов'язання може бути
нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути
розпочате без дотримання строку давності, визначеного у п. 15.1.1 цього пункту,
у разі коли: а) податкову декларацію за період, коли виникло податкове
зобов'язання, не було подано; б) судом встановлено скоєння злочину посадовими
особами платника податків або фізичною особою - платником податків щодо
умисного ухилення від сплати зазначеного податкового зобов'язання.

В свою
чергу в п. 15.1.1 ст. 15 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» визначено, що за винятком випадків, визначених п.
15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму
податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не
пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку
подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була
надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного
строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник
податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір
стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому
порядку.

З
системного аналізу наведених норм випливає, що законодавець обмежив право
органів ДПС, зокрема ДПІ Червонозаводського району м. Харкова, проводити певні
дії щодо стягнення з боржника заборгованості відповідним проміжком часу,
протягом якого цей орган повинен здійснювати всі передбачені чинним
законодавством заходи на захист інтересів держави.

Проте, як
вбачається з наданих до матеріалів справи документів, в обліку, який ведеться в
ДПІ Червонозаводського району м. Харкова, заборгованість за СПДФО ОСОБА_1по
платі за торгові патенти рахувалася станом на 31.12.02 р. в розмірі 1032,19
грн., але заходів щодо стягнення боргу протягом 4 років 4 місяців не
здійснювалося, що свідчить про неналежне виконання органом ДПС покладених на
нього обов'язків.

Зважаючи
на те, що позов був поданий за межами встановленого п. 15.1.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» строку, він є
неправомірним і задоволенню не підлягає.

Зважаючи
на встановлені обставини справи, судова колегія дійшла до висновку стосовно
того, що постанова Господарського суду Харківської області від 21.06.2007 року
по справі № АС-41/144-07 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та
матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись
ст. ст. 160, 164, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова на постанову Господарського суду
Харківської області від 21.06.2007 року по справі № АС-41/144-07 - залишити без
задоволення.

Постанову
Господарського суду Харківської області від 21.06.2007 року по справі №
АС-41/144-07 за позовом ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова до
СПДФО ОСОБА_1. про
стягнення 1397,35 грн. - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної
скарги протягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексу.

Головуючий
Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

Н.В. Шевцова

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 26.11.2007
року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Н.С.
Водолажська