Справа № К-7770/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Справа
№ К-7770/06
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. - головуючий,

Амєліна С.Є.
- суддя-доповідач,

Кобилянського М.Г.,

Ліпського Д.В.,

Мироненка О.В.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
Управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області на
рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 грудня 2004
року та ухвалу судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04 квітня 2005 року в справі за скаргою ОСОБА_1на
дії Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській
області,

в с т а н о в и л а :

В касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, відповідач ставить питання про
скасування судових рішень, якими задоволені вимоги скарги - визнано нечинними
дії та зобов'язано кадрову службу Управління Міністерства внутрішніх справ
України у Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію на підставі
пункту “б” статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб».

Просить направити справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що
заявник, 1950 року народження, з 01 вересня 1976 року по 19 березня 1990 року
проходив службу в органах внутрішніх справ, після звільнення з якої продовжував
трудову діяльність, що не пов'язана зі службою в органах внутрішніх справ.

У липні 2004 року, за наявності понад 25 років загального
трудового стажу, з них 13 років 06 місяців 18 днів служби в органах внутрішніх
справ, ОСОБА_1 звернувся до Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у
Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років на
підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб», в задоволенні якої відмовлено з посиланням на те, що на день звільнення
з військової служби заявник не мав достатнього трудового стажу, про що на
адресу заявника направлено лист від 17 серпня 2004 року.

Вважаючи рішення суб'єкта владних повноважень таким, що
порушує право на належне пенсійне забезпечення, ОСОБА_1 у вересні 2004 року
звернувся в суд зі скаргою в порядку, передбаченому главою 31-А Цивільного
процесуального кодексу 1963 року.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального й процесуального права колегія суддів приходить до висновку про
те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Умови призначення пенсії за вислугу років були
встановлені статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб».

Відповідно до пункту «б» зазначеної статті, в редакції
чинній на час виникнення спірних правовідносин,
право на пенсію за вислугу років мали особи офіцерського складу,
прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом,
звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли
45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а
також звільнених із служби у зв'язку з засудженням за умисний злочин, вчинений
з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння,
а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний
трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних
років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх
справ.

Вирішуючи спір суди першої та апеляційної інстанції з
урахуванням наведених норм права обґрунтовано прийшли до висновку про те, що на
день звернення до суб'єкта владних повноважень заявник мав відповідний вік,
вислугу років та трудовий стаж, тобто набув право на пенсію за вислугу років на
підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб», та правомірно зобов'язали суб'єкта владних повноважень призначити ОСОБА_1 такий вид пенсії.

Доводи касаційної скарги про відсутність у позивача права
на пенсію за вислугу років, яке було встановлено статтею 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», суперечать вимогам
приведеного Закону.

Судові рішення ухвалені з
додержанням норм процесуального та матеріального права, тому передбачених
статтею 227 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх
скасування і направлення справи на новий судовий розгляд не вбачається.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ
України у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення
Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 грудня 2004 року та
ухвалу судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 04 квітня 2005 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня їх відкриття.

Судді:

М.І. Цуркан С.Є. Амєлін М.Г. Кобилянський Д.В. Ліпський О.В. Мироненко