Справа № 22а-398/2007
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2007-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№22а-398/07 Головуючий суддя у 1-ій
статобліку - 23 інстанції - Баранець О.М.
справа №6/38
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2007 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді -
Проценко О.А. (доповідач)

суддів -
Стежко В.А., Туркіної Л.П.,

при секретарі -
Духневичі О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Кіровограді

на постанову господарського суду Кіровоградської області від
02.04.2007р. у справі №6/38

за позовом: Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1

до відповідача: Державної
податково інспекції у м.Кіровограді

про:
визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 04.07.2006р.
№/0 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем у розмірі 3186,00 грн. та штрафних санкцій у
розмірі 1593,30 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

31.01.07 р. позивач подав до суду адміністративний позов про визнання нечинними (недійсними) податкових
повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м.Кіровограді:

- від 04.07.2006 р. №/0, яким позивача
зобов'язано сплатити 5626,80 грн., у тому числі 3751,20 грн. за основним
платежем та 1875,60 грн. штрафних санкцій за порушення п.п.7.2.1. п.7.2.,
п.п.7.3.1. п.п.7.3., п.п.7.4.5. п.п. 7.4. ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість».

- від 04.07.2006 р. №/0, яким позивача
зобов'язано сплатити 367,38 грн. за порушення п.п. «а» п.19.1. ст.19 Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Позов
обґрунтований неправомірним встановленням відповідачем у акті перевірки розбіжностей у розмірі виручки від реалізації
товару, що надійшла на розрахункові рахунки на суму 2823,00 грн., тобто без
визначення первинних документів, на підставі яких встановлена розбіжність; та
фактичною наявністю у позивача належно оформлених із зазначенням номенклатури
товару податкових накладних, поряд з аналогічними накладними, що не містять
повної номенклатури поставленого товару.

26.03.07 р. позивач змінив предмет позову, та
просив суд визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 04.07.2006 р.
№/0 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем у розмірі 3186,00 грн. та штрафних санкцій у
розмірі 1593,30 грн.

02.04.2007 р. постановою господарського суду
Кіровоградської області позов задоволений у повному обсязі. Постанова
мотивована тим, що недоліки в заповнених податкових накладних, виявлені
податковою інспекцією в результаті перевірки позивача, зокрема: відсутність в
них опису (номенклатури) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг,
об'єм), також ціни поставки не робили накладні недійсними, не свідчили про їх
неналежність та недопустимість доказів; підставою для відповідальності платника
податку є не підтвердження сум податку, включеного до податкового кредиту, на
момент перевірки платника податків.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нове
рішення, яким в задоволені позову відмовити. Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що порушення порядку заповнення податкової накладної позбавляє права
платника податку до включення відповідної суми до складу податкового кредиту.

Позивач проти скарги заперечував, просив у задоволенні скарги відмовити, а
постанову суду залишити без змін, посилаючись на те, що недоліки в заповненні
податкової накладної не роблять її недійсною, з урахуванням всіх доказів під
час перевірки можна було ідентифікувати контрагента для підтвердження факту
здійснення господарських операцій.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та
заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено в Акті перевірки від 21.06.06 р. №421/17-1/ Про
результати планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог
податкового законодавства суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1,
встановлено, що в лютому та березні 2005 року до складу податкового кредиту
включено виписані ТОВ «Содружество» (і.п.н. 18 м.Одеса) податкові
накладні №50 від 10.02.05 р. на загальну суму 5542,70 грн., в тому числі ПДВ
923,78 грн., №62 від 21.02.05 р. на
загальну суму 7417,82 грн., в тому числі ПДВ 1236,30 грн. та №12 від 17.01.05
р. на загальну суму 6159,10 грн., в тому числі ПДВ 1026,52 грн. У вказаних
податкових накладних порушені частини «е» та «ж» п.п.7.2.1. п. п.7.2.
ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», - відсутні опис
(номенклатура) товарів, їх кількість та ціна поставки без врахування податку. На
підставі вищезазначеного відповідач з посиланням на п.п.7.2.3. п.7.2. ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість», яким встановлено, що податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно
розрахунковим документом, зробив висновок про те, що порушення порядку
заповнення податкової накладної позбавляє права платника податку до включення
відповідної суми до складу податкового кредиту (а.с.11-20). Не підлягають
включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку
у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6
цього пункту Закону України «Про податок
на додану вартість»).

За результатами перевірки винесено оскаржуване у частині податкове
повідомлення-рішення від 04.07.2006 р. №/0 (а.с. 22). До матеріалів
справи залучені копії податкових накладних №50 від 10.02.05 р., №62 від 21.02.05 р., №12 від 17.01.05 р. із заповненими та не заповненими графами
«номенклатура поставки товарів (робіт, послуг) продавця» (а.с. 23-27).

З матеріалів справи вбачається, що спірні податкові накладні підтверджували
суми сплаченого (нарахованого) податку, оскільки зазначені у податкових
накладних суми податку повністю співпадають із сумами нарахованого та
сплаченого податку, зазначеними у платіжному дорученні №10 від 26.01.05 р.,
реєстрах акцептованих платежів по системі Клієнт-Банк за 21.02.05 р. , 24.02.05
р. та 25.02.05 р., накладних №01/17-01С від 17.01.05 р., №02/10-01С від
10.02.05 р., 02/21-01С від 21.02.05 р., договором №01/05С від 01.01.05 р. (а.с.
104-108).

Відповідно до п.п.7.2.6. п.п.7.2. ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість», податкова накладна видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту. У разі
відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при
порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право
додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою
на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до
складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших
розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок
придбання таких товарів (послуг). Отримання такої скарги є підставою для
проведення позапланової виїзної перевірки такого постачальника для з'ясування
достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з цього податку за такою
цивільно-правовою операцією.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що недотримання
позивачем порядку, встановленого п.п.7.2.6. п.п.7.2. ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», не є підставою для висновку про неправильність
віднесення позивачем витрат до податкового

кредиту та не свідчить про обґрунтованість
рішення податкової інспекції, оскільки відповідно до абз.2 п.п.7.4.5. п.7.4.
ст.7 зазначеного Закону, підставою для відповідальності платника податку є
непідтвердження сум податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника податку.

За таких обставин колегія суддів вважає, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та прийняв судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Постанова суду першої інстанції
залишається без змін.

Керуючись статями 195, 196, 198, 205, 206 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державної податкової
інспекції у м.Кіровограді на постанову господарського суду Кіровоградської
області від 02.04.2007р. у справі №6/38 залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Кіровоградської
області від 02.04.2007р. у справі №6/38 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254
КАС України і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий суддя: О.А. Проценко

Судді: В.А. Стежко

Л.П. Туркіна