Справа № К-25544/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
16 серпня 2007 року у м. Києві колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
головуючого-судді: Бутенка В.І.,
суддів:
Лиски Т.О., Панченка О.І., Штульмана І.В., Юрченка В.В.,
при секретарі - Замезі Ю.І..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в
порядку касаційного провадження адміністративну справу за позовом № 22-32902006 р. за позовом ОСОБА_1 до пенсійного відділу
фінансових ресурсів і економіки управління Міністерства внутрішніх справ
України в Запорізькій області, управління праці і соціального захисту населення
в Орджонікідзевському районні м. Запоріжжя, Орджонікідзевської районної
державної адміністрації, управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя, треті особи -
Головне управління праці і соціального захисту населення Запорізької області,
Запорізька обласна державна адміністрація, Головне управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області про
стягнення матеріальної шкоди, завданої невиплатою пенсії з урахуванням суми
індексації за несвоєчасно проведену виплату належної пенсії та завданої
моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 14 червня 2006 року,
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою на постанову
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 червня 2006 року у справі
за його позовом до пенсійного відділу фінансових ресурсів і економіки
управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області,
управління праці і соціального захисту населення в Орджонікідзевському районні
м. Запоріжжя, Орджонікідзевської районної державної адміністрації, управління
Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, треті особи - Головне
управління праці і соціального захисту населення Запорізької області,
Запорізька обласна державна адміністрація, Головне управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області про
стягнення матеріальної шкоди, завданої невиплатою пенсії з урахуванням суми
індексації за несвоєчасно проведену виплату належної пенсії та завданої
Зазначає, що в жовтні 2004 року він звернувся
до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що він протягом 25 років
проходив службу в органах внутрішніх справ. У період з 1990 року по 1994 рік
був народним депутатом України першого скликання. У кінці 2001 року він за
вислугою років вийшов на пенсію, йому
була нарахована пенсія, та управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області виданий
пенсійний атестат, а 28 вересня 2001 року видано посвідчення пенсіонера за 3
22 березня 2001 року Верховною Радою України був прийнятий Закон
України «Про внесення змін до Закону України «Про статус народного депутата
України», відповідно до якого, на думку
позивача, він має право на пенсію, яка нараховується, виходячи із
заробітної плати працюючого народного депутата. Оскільки він вважав, що має
право вибору пенсії, тому він написав заяву до ФЕВ УМВС України в Запорізькій
області про те, що він відмовляється від одержання нарахованої пенсії як
пенсіонеру МВС, оскільки вибирає соціальну пенсію, згідно Закону України «Про
статус народного депутата України». Після чого йому видали необхідні документи,
які він здав до управління праці і
соціального захисту населення в Орджонікідзевському району, але пенсія,
на яку він має право, йому призначена не була. Соціальну пенсію він так і не отримав.
управління праці і соціального захисту населення в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя 28 грудня 2001 року йому відмовлено в призначенні
Посилаючись на неправомірність відмови в
призначенні пенсії, просив стягнути з
управління праці і соціального захисту населення в Орджонікідзевському районі, управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя
і пенсійного відділу фінресурсів УМВС України матеріальну шкоду - невиплачену
пенсію за період з 26 вересня 2001 року по 3 жовтня 2003 року з урахуванням
грн. 13 коп. Стягнути з управління праці і соціального захисту населення в
Орджонікідзевському районі моральну шкоду у розмірі 5000 грн., з управління
Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському району - 5000 грн. моральної шкоди., .
Постановою Орджонікідзевського районного суду
Запорізької області від 18 квітня 2006 року позов ОСОБА_1 було залишено без
Ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 14 червня 2006 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було
відхилено, а постанову Орджонікідзевського районного суду Запорізької області
від 18 квітня 2006 року залишено без змін.
Вказуючи на допущені, на його думку, судами
першої та апеляційної інстанцій порушення норм чинного процесуального
та матеріального законодавства, що призвело до постановлення неправильних судових рішень, скаржник
просить скасувати постановлені
судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та
постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій при
розгляді справи по суті встановлено, що наказом УМВС України в Запорізькій
області № 337 від 25 вересня 2001 року ОСОБА_1 був звільнений з органів
внутрішніх справ за віком, і згідно його заяви від 25 вересня 2001 року
пенсійним відділенням УМВС України в Запорізькій області йому була призначена
пенсія за вислугою років. 25 вересня 2001 року до УМВС України від ОСОБА_1
надійшла заява про відмову в отриманні призначеної йому пенсії. 4 жовтня 2004
року ОСОБА_1 до пенсійного відділу фінресурсів УМВС України в Запорізькій
області надійшла заява про виплату йому пенсії за вислугою років на підставі Закону
України «Про статус народного депутата України» з часу його звернення з заявою
про це у 2001 року до управління праці та соціального захисту населення.
ОСОБА_1 була нарахована пенсія з 4 жовтня
2004 року у відповідності до ст.. 20 Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про статус народного депутата України», виходячи із заробітку
працюючого депутата, а також на підставі ст.. 50 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу
місяців перед зверненням за пенсією з 4 жовтня 2003 року по 3 жовтня 2004 рік.
Відмовляючи позивачу у задоволенні його
позовних вимог до управління праці і соціального захисту населення в Орджонікідзевському
районі та управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському району,
суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано виходили з того, що
відповідно до положень ст.. 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ» в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин, позивач, як
особа начальницького складу органів внутрішніх справ, повинен був звернутися з
заявою про призначення пенсії, у тому числі і на підставі Закону України «Про
статус народного депутата України», до органів пенсійного забезпечення МВС
України, тобто до пенсійного відділу фінресурсів УМВС України в Запорізькій
області, що він і зробив 10 жовтня 2004 року.
Пунктом 12 ст.20 Закону України «Про статус
народного депутата України» 17 листопада 1992 року № 2790-XII з наступними
змінами встановлено, що при досягненні встановленого законом пенсійного віку за
наявності трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше
20 років, а також у разі визнання інвалідом І або II групи народному депутату
призначається пенсія в розмірі 80 відсотків місячної заробітної плати нині
працюючого народного депутата з урахуванням всіх доплат та надбавок до
Після закінчення строку депутатських
повноважень народному депутату, який має трудовий стаж, необхідний для
призначення пенсії за віком, за його бажанням може бути достроково призначено
пенсію, але не раніше ніж за два роки до встановленого законом пенсійного віку.
Таким чином, суди прийшли до вірного висновку
про те, що органи Міністерства праці і соціального захисту населення та органи
Пенсійного фонду України не мали законних підстав для призначення позивачу
пенсії на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України
«Про статус народного депутата України», оскільки позивач, будучи 1951 року
народження, не досяг пенсійного віку, передбаченого зазначеними законами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.220 КАС України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з ч.3 ст.210 КАС України підставами касаційного оскарження
є порушення судами норм матеріального чи процесуального права.
Відповідно до ст. 224 КАС України, суд
касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення
- без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм
процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного
вирішення справи.
Встановлено, і це вбачається з матеріалів
справи, що оскаржувані судові рішення постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права, доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не спростовуються, підстави для їх скасування
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.
ст. ст.210, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
Касаційну скаргу ОСОБА_1
залишити без задоволення, а постанову
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 червня 2006 року -
Ухвала
остаточна і оскарженню не підлягає,
крім випадків, передбачених ст..237 КАС України.

Головуючий: Бутенко В.І

Судді:
Лиска
Т.О.

Панченко
О.І.

Штульман І.В.

Юрченко
В.В.