Справа № К-2728/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою Лугинської селищної ради
Житомирської області на рішення апеляційного суду Житомирської області від 12
лютого 2004 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення виконавчого
комітету Лугинської селищної ради №311 від

24.10.2003 р., -

встановила:

В листопаді 2003 року ОСОБА_1 звернулася до суду із
зазначеною скаргою, в якій вказувала, що рішенням виконавчого комітету
Лугинської селищної ради від 24.10.2003 р. №311 було відмінено рішення цього ж
комітету від 25.09.2003 р. №205 "Про узаконення самовільно збудованого
гаража ОСОБА_1. Посилаючись на безпідставність, необґрунтованість та
незаконність прийнятого рішення, ОСОБА_1 просила суд його скасувати.

Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області
від 24 листопада 2003 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 12
лютого 2004 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано
рішення суду першої інстанції. Постановлено нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1
задоволено частково й визнано незаконним рішення виконавчого комітету
Лугинської селищної ради №311 від 24.10.2003 р. "Про відміну рішення
виконкому №205 від 25.09.2003 р. "Про узаконення самовільно збудованого
гаража ОСОБА_1"

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції,
Лугинська селищна рада звернулася до Верховного Суду України з касаційною
скаргою в порядку визначеному ЦПК України 1963 року, в якій, посилаючись на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просила вказане
судове рішення скасувати та залишити в силі рішення Лугинського районного суду
від 24 листопада 2003 року.

Листом Верховного Суду України від 29.09.2005 р. на
підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України зазначену касаційну скаргу зі справою було передано до
Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку касаційного
провадження.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 211 КАС України, підставами касаційного
оскарження судового рішення є порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і постановляючи
нове - про часткове задоволення скарги, колегія суддів апеляційного суду
обґрунтовано виходила з тих міркувань, що районний суд не врахував суттєвої
обставини про те, що металевий гараж, про узаконення якого виконавчим комітетом
було прийнято спірне рішення, був встановлений на земельній ділянці ОСОБА_1 ще
у 1983 році з дотриманням всіх санітарних, протипожежних та будівельних норм.
Спір про право власності на цей гараж, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_1,
вирішується в судовому порядку. За таких обставин суб'єкт оскарження не мав
законних підстав для скасування прийнятого ним рішення, посилаючись лише на ту
обставину, що селищна рада не має підтверджуючих даних про власника гаража.

Доводи касаційної скарги щодо невідповідності висновків
суду апеляційної інстанції фактичним обставинам справи не підтверджуються
матеріалами справи і містять посилання, які не були предметом дослідження у
суді першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 2201 КАС України, суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі
обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, суд
апеляційної інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки
суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

Доводи касаційної скарги зазначені висновки суду не
спростовують та зводяться до посилання на факти, які відповідно до ч.1 ст. 220
КАС України не можуть оцінюватись судом касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 86 КАС
України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

При вирішенні справи
судом правильно застосовані норми матеріального права, порушень норм
процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи,
колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 224
КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення,
а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Лугинської селищної ради Житомирської
області - залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду Житомирської
області від 12 лютого 2004 року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і оскарженню не підлягає, крім випадків,
передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: