Справа № 4-1407/05/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 липня
2007 року м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду
України в складі:

головуючого-судді Бутенка В.І.,

суддів: Лиски
Т.О., Панченка О.І., Сороки М.О., Штульмана І.В.,

при секретарі
Мацюк Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в порядку касаційного провадження справу за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського районного суду від 11 червня 2003 року і
ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Сумської області від 05.11.2003 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Бітицької сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про встановлення факту наявності запасу землі на його присадибній
ділянці і визнання незаконними рішень
сільської ради від 21 березня 1995 року та 27 травня 1997 року про відмову у виділені йому земельної ділянки ,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 1995 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його
тим, що згідно договору дарування від 19 листопада 1977 року йому на праві
особистої власності належить будинковолодіння АДРЕСА_1. Загальними зборами
уповноважених членів колгоспу ім. Орджонікідзе Сумського району 14.02.1979 року
йому виділено на обслуговування будинку 0,08 га землі. Позивач зазначав, що він
користувався і іншою частиною земельної ділянки при отриманому в дар будинку,
яка належала колишньому власнику будинку, але відповідачі по справі зайняли
цю частину земельної ділянки при
будинку, не маючи на це рішень відповідних владних органів.

Позивач вказував, що в березні 1995 року він звертався із заявою до
виконкому Бітицької сільської ради про виділення йому землі з земель запасу при
його присадибній ділянці, однак рішенням другої сесії двадцять другого
скликання Бітицької сільради від 21 березня 1995 року йому було відмовлено в
виділенні земельної ділянки, розміром 0,25 га, яка розташована в АДРЕСА_1 у
зв'язку з тим, що немає згоди землекористувачів ОСОБА_3 і ОСОБА_2, які
користуються цією земельною ділянкою, і яким дана земля виділена в постійне
користування для ведення особистого підсобного господарства цією ж сесією
сільської ради.

Вважаючи дане рішення незаконним у
зв'язку з тим, що спірна земля належить до земель запасу і у встановленому законом
порядку рішення про виділення відповідачам цієї земельної ділянки не
виносились, позивач просив суд визнати рішення другої сесії Бітицької сільської
ради від 21.03.1995 р. незаконним, визнати за ним право на постійне
користування даною земельною ділянкою.

В січні 1998 року позивач доповнив позовні вимоги і просив визнати
незаконним рішення Бітицької сільради від 27 травня 1997 року, але під час
судового розгляду відмовився від позову в цій частині в зв'язку з чим суд
прийняв відповідну ухвалу.

Стосовно первинних
позовних вимог справа судами розглядалася неодноразово і останнім рішенням Сумського районного суду від 11
червня 2003 року, залишеним без зміни ухвалою колегії суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 05.11.2003 року в позові відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на
неправильне застосування місцевим та апеляційним судом норм матеріального і
процесуального права, неналежне з'ясування дійсних обставин справи, що привело
до порушення його прав, просив
скасувати зазначені вище рішення і ухвалити нове
рішення про задоволення його позову.

Листом Верховного Суду України від 20
вересня 2006 року справа передана Вищому адміністративному суду України для вирішення її в порядку касаційного
провадження.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22 вересня 2006 року у справі відкрито касаційне провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання, перевіривши правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає розгляду з наступних підстав.

В згаданому вище листі Верховного суду України з посиланням на п.10 розділу
УІІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства зазначено, що
дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

Проте з таким висновком погодитися не можна виходячи з наведеного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір,
у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Судами встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у
зв'язку з наданням Бітицькою сільською радою 21.03.1995 року відповідачам
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 спірної земельної ділянки.

Предметом спору в даній справі є право користування земельною ділянкою,
зокрема, відновлення порушеного права зі сторони відповідачів, які, як і
позивач, на підставі рішень владного органу використовують спірну земельну
ділянку. Тобто між сторонами існує спір про право, який належить розглядати в
порядку цивільного судочинства, що в свою чергу виключає її розгляд в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вказані обставини тягнуть за собою закриття касаційного провадження у Вищому адміністративному суді України і
повернення справи до Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст.
9, 157, 228 п.п.7,10 Прикінцевих і
перехідних положень КАС України, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України , -

УХВАЛИЛА:

Закрити
касаційне провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського
районного суду від 11 червня 2003 року і ухвалу колегії суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 05.11.2003 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бітицької
сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту наявності
запасу землі на його присадибній ділянці
і визнання незаконними рішень сільської ради від 21 березня 1995 року та
27 травня 1997 року про відмову у
виділені йому земельної ділянки.

Справу повернути
до Верховного Суду України.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не
підлягає, за винятком випадків, передбачених ст. 237 КАС України.

Головуючий

Судді: