Справа № 22а-2378/2007
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 2378/07
Головуючий суддя у
інстанції - Щербина О.О.
( справа №2а-100/07)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2007 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю.,

суддів -
Уханенко С.А., Стежко В.А.,

при секретарі -
Портненко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Дніпропетровську апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту
населення в місті Павлограді Павлоградської міської ради Дніпропетровської
області та ОСОБА_1

на постанову
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03
липня 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення в місті Павлограді
Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про стягнення коштів на
оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом
до Управління праці та соціального
захисту населення в місті Павлограді
Павлоградської міської ради Дніпропетровської області та просив зобов'язати відповідача по справі
виплати на його користь недоотриману суму по щорічній допомозі на оздоровлення,
передбаченій Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В обґрунтування позову вказує
на те, що має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС третьої категорії та
перебуває на обліку у відповідача (а.с.3).

Відповідно до
абзацу 5 частини 4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» від
28.02.1991 року, позивач, як учасник ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС третьої категорії має право на
щорічну виплату на оздоровлення у розмірі трьох мінімальних зарплат, при цьому
розмір мінімальної заробітної плати визначається моментом виплати. Однак таких
виплат за 2004 - 2006 він не отримував, у зв'язку з чим виникла заборгованість
у розмірі 2 907 грн.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на постанову КМ
України №836 від 26.07.1996 року і № 562
від 12.07.2005 року згідно з якими виплати учасникам ліквідації аварії на
ЧАЕС 3-ьої категорії передбачені за 2004
рік в розмірі 15,70 грн., за 2005 рік (з часу винесення постанови КМУ №562 від 12.07.2005 року) в розмірі
75,00 грн.

Постановою
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03
липня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1
були частково задоволені. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 707грн. 50 коп. недоплаченої суми щорічної
допомоги на оздоровлення за 2004 - 2005 роки, у стягненні додаткової суми за
2006 рік відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати постанову
суду першої інстанції, як таку, що суперечить нормам матеріального та
процесуального права, та прийняти нову, якою задовольнити його позовні вимоги в
частині несплаченої суми на оздоровлення за 2006 рік.

В апеляційній скарзі відповідач просив скасувати
постанову, оскільки при її винесені було порушено та неправильно застосовано
норми матеріального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 та закрити провадження по справі.

Перевіривши матеріали справи, законність і
обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідно
до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС третьої категорії
виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних зарплат. При цьому розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати допомоги.

Суд вірно зазначив, що виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативно-правовими актами, при вирішенні даного спору необхідно застосовувати
саме норми Закону, а не постанови Кабінету Міністрів.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 5 частини 4 ст. 48 Закону №796-ХІІ, щорічна
допомога учасникам ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС третьої категорії виплачується у розмірі трьох мінімальних
заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на
момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48
Закону № 796-ХIІ).

Відповідно
до ст. 89 Закону України "Про Держаний бюджет України на 2004 рік"
розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 вересня 2004 року - 237 гривень на місяць.Відповідно до ст. 83
Закону України "Про Держаний бюджет України на 2005 розмір мінімальної
заробітної плати встановлений з 1 січня 2005 року у розмірі 262 гривні на місяць,
з 1 квітня 2005 року - 290 гривень на місяць, з 1 липня 2005 року - 310 гривень
на місяць, з 1 вересня 2005 року - 332 гривні.

Зі змісту вимог законів України про встановлення
розмірів мінімальних заробітних плат на 2004 та 2005 роки, законів України
про державний бюджет України на 2004 - 2005 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо
можливостей застосування розміру
мінімальної заробітної плати
з метою реалізації норми статті 48 Закону № 796-ХИ, на що вірно в
своєму рішенні вказував суд першої інстанції.

Крім того, встановлений ще в 1996
році постановою КМУ № 836 розмір
щорічної допомоги на
оздоровлення протягом тривалих
років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими
законами України.

За таких обставин
та з урахуванням вимог статті 48 Закону №796- ІІ, Управління праці та соціального захисту населення в місті Павлограді Павлоградської міської
ради Дніпропетровської області повинно виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення за 2004 -2005 роки, виходячи із суми мінімальної заробітної плати
на момент виникнення права на виплату.
Оскільки позивач має право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення за кожен рік, то колегія суддів вважає, що для
розрахунку необхідно прийняти розмір мінімальної заробітної плати який діяв за
останній місяць року.

Виплата за
2004 рік повинна становити - 237 х 3 = 711 грн.;

за 2005 рік - 332 х 3 = 996 грн.;

а всього 1707
грн.

Однак, що стосується вимоги позивача в частині
виплати коштів на оздоровлення
за 2006 рік, то районний суд вірно відмовив в задоволені цієї вимоги, оскільки
дію абзацу другого частини четвертої статті 48 було зупинено на 2006 рік в
частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати згідно із Законом України від 20.12.2005 р. N 3235-IV.
Цей закон не визнано неконституційним,
він є чинним, тому при вирішенні
питання необхідно враховувати його положення і таким чином нема правових
підстав для стягнення матеріальної допомоги за цей рік з урахуванням розміру
мінімальної зарплати.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а постанову районного
суду - без змін.

Керуючись п.1 ч.1
ст.198, ст.200 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту
населення в місті Павлограді
Павлоградської міської ради Дніпропетровської області та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03
липня 2007 року - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту набрання
чинності.

Судді: