Справа № К-16380/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2007-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2007
року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного
суду України у складі :

головуючого - судді Фадєєвої Н.М.

суддів - Гордійчук
М.П., Костенка М.І., Маринчак Н.Є., Рибченка А.О.

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною
скаргою Одеського територіального відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15 лютого
2006 року у справі за позовом Одеського територіального відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зевс»
про стягнення штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2005 року Одеське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Зевс» про стягнення штрафних санкцій
в сумі 9886,67 грн. за недотримання нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Позов мотивований тим, що відповідачем в порушення вимог
чинного законодавства не працевлаштований жодний інвалід.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10
січня 2006 року задоволено позовні вимоги.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від
16 лютого 2006 року скасовано рішення суду першої інстанції, відмовлено в
задоволенні позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням суду
апеляційної інстанції по справі Одеське обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів звернулося з касаційною скаргою.

У поданій касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду
першої інстанції, при цьому посилається на порушення норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ст. 220 КАС України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин
у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу.

Розглянувши
касаційну скаргу та обговоривши її доводи за матеріалами справи, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно
до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Судом апеляційної інстанції в ході
перегляду рішення суду першої інстанції встановлено, що ТОВ «Зевс» виконано
належним чином покладені на нього Законом України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» заходи по створенню робочого місця і введення
його в дію, що підтверджується наказом директора ТОВ «Зевс» № 13/1 від
23.09.2004р. про проведення атестації робочого місця інваліда - ОСОБА_1 -
охоронця, актом № 1 від 25.09.2005р. про атестацію робочих місць інвалідів,
наказом ТОВ «Зевс» щодо особового складу № 8-к від 21.9.2004р.

Судом першої інстанції було встановлено, що
в 2004 році норматив для працевлаштування інвалідів становив 1 чоловік,
фактично на підприємстві працював 1 інвалід, але не повних 12 місяців, тому суд
дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення штрафних санкцій.

Частина 1 ст. 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачає, що працевлаштування
інвалідів здійснюється органами Міністерства праці України, Міністерства
соціального захисту населення України, місцевими радами, громадськими
організаціями інвалідів (далі - органи працевлаштування інвалідів).

Згідно із п. 1 «Положення про робоче місце
інвалідів і про порядок працевлаштування інвалідів в Україні», створеним
робочим місцем є те, яке введено в дію шляхом працевлаштування інваліда. Закон
зобов'язує відповідача створити робочі місця для праці інвалідів, зазначити їх
у колективному договорі та інформувати центри зайнятості, місцеві органи
соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, а органи працевлаштування повинні підібрати робоче місце і працевлаштувати
інваліда.

Статтею 250 ГК України встановлено
шестимісячний строк на застосування адміністративно-господарської санкції.

Оскільки строк сплати штрафних санкцій за
нестворені робочі місця для інвалідів в 2004 році закінчився 15.04.2005р., а
позивач звернувся до суду лише 09.11.2005р. згідно відмітки канцелярії суду на
позовній заяві від 19.10.2005р. № 03-1/2994р., то судом апеляційної інстанції
вірно зазначено, що позивачем пропущено строк для звернення за стягненням
штрафних санкцій.

Відповідно до вимог чинного законодавства
України, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене суд касаційної
інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову у
задоволенні позову, оскільки відповідач належним чином виконав свій обов'язок
стосовно працевлаштування інвалідів.

Судом апеляційної інстанції вірно
зазначено, що обов'язок підприємства зі
створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком
займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Судом апеляційної інстанції також вірно
застосовані норми матеріального і процесуального права, дана правильна правова
оцінка встановленим у справі обставинам.

Натомість рішення суду першої інстанції
прийняте з порушенням норм матеріального права.

За вказаних обставин доводи касаційної
скарги є безпідставними і не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Одеського обласного
відділення Фонду соціального захисту інвалідів відхилити, а постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 15 лютого 2006 року по даній справі
залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту постановлення і оскарженню не підлягає, крім із
підстав, у строки та порядку, визначених ст.ст. 237 - 239 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Судді: