Справа № 2-а-877/2007
Суддя: Кайро І.А.
Дата ухвалення: 2007-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-877
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇІНИ

08 жовтня 2007 року Ялтинський міський
суд АР Крим

в складі: головуючого
- Кайро І.А.;

при секретарі -
Холод Н.М.

розглянувши у відкритому
попередньому судовому засіданні в залі
суду в м.
Ялті адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1до Республіканського комітету з охорони культурної
спадщини АР Крим про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить суд визнати недійсним висновок Комітета АР Крим з охорони
культурної спадшини АР Крим №6204 від 02 грудня 2005 року про неможлівость
відводу земельної ділянки площею 0,07 га, розтушованою за адресою: АДРЕСА_1для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарьских будівль і споруджень та зобов′язати
відповідача виконати необхідні дії по узгодженню можливості відводу
вищезазначеної земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням постійної депутатської комісії з
архітектури, будівництва, землекористування та екології Ялтинської міської ради
йому надано дозвіл на збір матеріалів попереднього узгодження служб міста. Під
час збору матеріалів попереднього узгодження Республіканським комітетом АР Крим
з охорони культурної спадщини йому був наданий висновок про неможливість
відводу земельної ділянки що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 відмова була мотивована тим, що
спірна земельна ділянка входить до зони охоронюваного ландшафту, режим якої не
передбачає нове будівництво. На думку позивача, даний висновок суперечить
чинному законодавству України, у зв'язку з чим він та звернувся до суду з даною
позовною заявою.

Представник відповідача у
судовому засіданні позов не визнав. Крім того він надав суду відгук у якому він
зазначає що позивач пропустив однорічний строк для звернення з даним позовом,
та спірна земельна ділянка знаходиться у
охоронній зоні ландшафту №26, та у відповідності до встановленого режиму
охорони, на зазначеній ділянці нове будівництво заборонено.

Дослідивши доказі суд, вважає,
що позовна заява
є законною та обґрунтованою і
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав і
основних свобод людини
(Рим 4 листопада 1950 року),
ратифікованою Верховною
радою України 17
липня 1997 року,
кожен при вирішенні питань щодо
його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь - якого кримінального обвинувачення,
висунутого проти нього, має право на справедливий і
відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом.

Складовою частиною справедливого
судочинства є доступ до процедури з усіма
атрибутами контролю, тобто право на судовий контроль органів державної
влади. Це означає, що рішення Комітету
по охороні культурної спадщини
Автономної Республіки Крим не може
бути остаточним і підлягає
судовому контролю.

Конвенція про захист прав і
основних свобод людини є складовою частиною
загальнонаціонального законодавства України.

Згідно ст. 55 Конституції України права свободи громадян
захищаються судом.

Це означає, що суд не може
відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають,
що їх права і свободи порушені або
порушаються, створено або створюються перешкоди для
їх реалізації , або мають
місце інші ущемлення прав та свобод.

Положення Конвенції та
Конституції України з цього питання відтворені в ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України про завдання
адміністративного судочинства.

При цьому судом встановлено, що
згідно копії листа секретаря Ялтинської міської ради позивачу ОСОБА_1 дано згоду на сбір
матеріалів попереднього узгодження служб міста на передання у аренду додаткової
земельної ділянки орієнтовною площею 0,07 га для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських споруд (а.с.8).

Відповідно до ч. 6 ст. 123 Земельного Кодексу України проект
відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем,
органом по земельним ресурсам, природоохоронним
і санітарно - епідеміологічним органами,
органами архітектури та культурної спадщини.

Республіканським комітетом з
охорони культурної спадщини Автономної
Республіки Крим 02 грудня 2005
року за № 6204 позивачу видано висновок про неможливість відводу земельної ділянки площею 0,07 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1-
на підставі Постанови Уряду АР Крим № 330
від 16 листопада 1995
року „ Про затвердження історико-архітектурного опорного плану та
комплексного охоронного зонування пам'ятників
історії, культури та природи адміністративного району «Великої Ялти», оскільки земельна ділянка входить в зону охоронюваного
ландшафту №26, режим якої не передбачає нового
будівництва.

Відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а
також міжнародних договорів, згода на
обов'язковість надана Верховною Радою України, а також нормативно -
правових актів, прийнятих органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачених Конституцією
та Законами України. У разі невідповідності нормативного акта
Конституції України, Закону України,
міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, або іншому правовому
акту, суд застосовує правовий
акт, який має вищу
юридичну силу.

Постанова Уряду АР Крим № 330
від 16 листопада 1995 року, яка покладена в основу висновку Республіканського комітету з охорони
культурної спадщини АРК, була прийнята на підставі повноважень наданих Уряду АРК частиною 2-ю ст. 29 Закону України „Про
охорону і використання пам'ятників
історії та культури”. Однак цей закон
втратив силу у зв'язку
з прийняттям Закону України „Про
охорону культурної спадщини
від 08 червня 2000 року № 1805- ІІІ.

Постановою Уряду АРК № 330 від
16 листопада 1995 року затвердженні історико-архітектурний план
і комплексне охоронне
зонування пам'ятників історії ,
культури та природи адміністративного району „Великої Ялті” відповідно до
яких, в ряді цих
зон заборонено нове будівництво. Однак ці
положення Постанови суперечать
п. 3 ст. 32 Закону
України „Про охорону
культурної спадщини”, яка у діючій
редакції (зміненої законом
від 16 грудня 2004
року № 2245 - ІV) містить не
безумовну заборону на
здійснення місто - будівних,
архітектурних або ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних,
шляхових, земельних робіт на
охоронюваних архітектурних перетвореннях, у межах зон охорони
пам'яток, історичних ареалів населених
місць, занесених до списку
історичних населених місць
України, а лише на здійснення робіт без дозволу органу охорони культурної спадщини.

Законом України „Про охорону культурної спадщини” і прийнятими в його
виконання нормативними актами введені
нові: термінологія, назви визначення об'єктів предметів охорони, а так само
режими охорони, способи та механізми встановлення охоронних зон. Введені поняття „історичний населений
пункт” та „історичний ареал
населеного пункту”, що не передбачалось
ні Постановою Уряду АРК №330 від 16 листопада 1995 року, ні
законодавством України на
підставі якого воно приймалося.

Постановою Кабінету Міністрів
України №878 від 26 червня 2001 року був
затверджений „Список історичних
населених пунктів”, у який внесені
м. Ялта та Алупка, що
входять до складу „Великої Ялти”
.

Постановою Кабінету Міністрів
України №318 від 13 березня 2002 року був
затверджений „Порядок визначення
меж та режимів використання історичних ареалів
населених місць, обмеження господарської діяльності на території
історичних ареалів населених
місць”.

Відповідно до п.п. 10, 12
зазначеної постанови історичний ареал є спеціально виділеною у населеному
пункті територією історико-культурного значення із затвердженими межами,
яка повинна фіксуватися в усіх
землевпорядних та містобудівних документах, та
розглядатися, як специфічний
об'єкт містобудівного проектування. Визначені науково-проектною документацією межі історичних ареалів
погоджуються відповідним органом місцевого
самоврядування, Мінкультури або уповноваженим ним органом з охорони
культурної спадщини та
затверджуються Держбудом або уповноваженим
органом охорони культурної спадщини.

Для кожного ареалу визначаються
режим використання й конкретні обмеження
господарської діяльності на його території, які встановлюються правилами
охорони й використання історичних
ареалів населених пунктів.

Правила охорони й використання
повинні враховуватися при розробці місцевих правил забудови.

Для населених пунктів,
віднесених до списку історичних населених пунктів місцеві правила забудови затверджуються відповідними
радами за узгодженням з Міністерством
культури, Держкомбутом або уповноваженим на то органом охорони
культурної спадщини.

Відповідно
до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робите те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Вимоги Постанови Уряду АР Крим №
330 від 16 листопада 1995 року входять в пряме протиріччя з Конституцією
України та законами України „Про місцеве самоврядування”, „Про основи містобудування”, „Про планування і
забудову територій”, „Про охорону культурної
спадщини”, „Про Верховну раду Автономної Республіки Крим”, а також
прийнятим на їх виконання нормативним
актам.

З погляду на це, посилання у висновку Комітету
по охороні культурної спадщини АРК,
виданому ОСОБА_1 на положення Постанови Уряду Автономної Республіки Крим № 330
від 16 листопада 1995 року є незаконним, оскільки протиречить діючому
законодавству України.

Окрім того, всупереч Указу
Президента України „Про державну
реєстрацію нормативно - правових актів міністерств та інших органів державної
виконавчої влади”, правова
реєстрація Постанови Уряду
Верховної Ради АР Крим № 330 від 16
листопада 1995 року не здійсненна. Немає
відомостей і про публікацію повного тексту постанови та затверджених нею
додатків у 12-ти томах.

Суду не надано доказів наявності
єдиного „історико-архітектурного опорного плану
адміністративного району „Великої Ялти” (12 томів) у вигляді належним
чином оформленого документу.

За таких обставин установити
автентичність історико-архітектурного плану
адміністративного району неможливо.

Статтею 1 Закону України „Про охорону культурної спадщини”
встановлено, що зона охоронюваного
ландшафту встановлюється навколо пам'ятників.

Згідно ст.2, 32 цього ж закону
зони охоронюваного ландшафту визначаються в межах зон пам'ятників. Такі зони повинні бути визначені
топографічно.

В районі земельної ділянки
площею 0,07 га розташованої в районі
АДРЕСА_1, щодо якої позивачем здійснюються заходи по відведенню, будь-які пам'ятники відсутні, що виключає можливість
наявності там зони охоронюваного ландшафту в районі земельної ділянки.

Суд вважає, що дії відповідача,
як суб'єкта владних повноважень, по видачі
ОСОБА_1, висновку № 6204 від 02
грудня 2005 року про неможливість відводу земельної ділянки порушують права й охоронювані законом інтереси
позивача в одержані у оренду земельної
ділянки.

Відповідно до ст.16 Цивільного
кодексу України, Кодексу
адміністративного судочинства
України права та інтереси громадян можуть бути захищені в тому числі й шляхом
визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання його
вчинити певні дії .

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, то з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню сплачена ним за подання даного позову сума судового
збору

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 9, 17, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства України,
ст.ст. 118, 123 Земельного Кодексу України, ст.ст. 1, 2, 32 Закону України
„Про охорону культурної спадщини”, ст.16
Цивільного кодексу України ,
ст.ст. 19, 55 Конституції України,

П О С Т А Н ОВ И В:

Позовну заяву
ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати висновок Республіканського
комітету з охорони культурної спадщини № 6204 від 02 грудня 2005 року про
невожливість відведення земельної ділянки ОСОБА_1площею 0.07 га за адресою районі
АДРЕСА_1для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих
будівль та споруд - недійсним.

Зобов'язати Республіканський
комітет з охорони культурної спадщини
Автономної Республіки Крим,
як суб'єкта владних повноважень, виконати
необхідні дії по узгодженню ОСОБА_1можливості відводу земельної ділянки
площею 0,07 га за адресою АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Стягнути з Республіканського
комітету з охорони культурної спадщини АР Крим на користь ОСОБА_1 судовий збір
у сумі 8 (вісім) гривень 50 копійок

Постанова суду може
бути оскаржена в апеляційному порядку в Апеляційний
суд АРК через Ялтинський
міський суд в порядку
та строки передбачені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя -