Справа № 22-а-1840/2007
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Бурбак В.М.
оскарження дій або бездіяльності суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2007 року

№ 22-а-1840/07

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло З.Г.

при секретарі: Блажко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Октябрського районного суду м.Полтави від 30 травня 2007 року по
справі №2-а-714/06

за позовом ОСОБА_1

до ДПА в Полтавській області,

Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській області

3-я особа ДПА України

про визнання права на пенсію у більш високому розмірі та її
перерахунок,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1,
звернувся до суду з позовною заявою до ДПА в Полтавській області, Головного
управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, 3-я особа: ДПА
України про визнання права на пенсію у
більш високому розмірі та її перерахунок.

Постановою
Октябрського районного суду м.Полтави від 30.05.2007 року відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДПА України в Полтавській області та
Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області щодо
внесення змін до наказу та визнання права на пенсію в більш високому розмірі та
її перерахунку.

З таким рішенням суду,
ОСОБА_1, не згоден, подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом не в
повному обсязі досліджені докази по справі і встановленні обставини по справі,
не вірно застосовано норми права.

А саме

При винесенні рішення Октябрським
районним судом м. Полтави порушено пункт 1 Постанови пленуму Верховного суду
України за № 11 від 29.12.1976 року, який передбачає, що „Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для
даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні."

В період з 1979 по 1981
роки ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Радянській Армії бувшого СРСР
(2 роки 28 днів) та був звільнений зі служби в запас. З 15.12.1988 по
01.12.1996 роки (8 років 14 днів) служив в органах внутрішніх справ УМВС
України в Полтавській області на різних посадах, а в період з 03.12.1996 по
28.12.2004 роки (8 років) проходив службу в податковій міліції ДПА України в
Полтавській області, і з цієї служби був звільнений на пенсію 28.12.2004 року з
посади начальника Полтавського територіального відділу міжрайонного головного
відділу податкової міліції ДПІ в м. Полтаві в спеціальному званні підполковника
міліції. На день звільнення на пенсію вислуга років строкової служби та в
органах внутрішніх справ і в податковій міліції складала 20 років 3 місяці 21 день.

На час звільнення йому було обчислено за
вислугу 20 років - 50 % (замість 55 %) від грошового забезпечення, як
передбачено ст.13 Закону України „ Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців", (далі Пенсійний Закон) чим було порушено право на
отримання пенсії в більшому розмірі.

Ст.13 п."А"
вказує, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам
офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової
служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які
мають вислугу 20 років і більше( пункт „а" ст.12):за вислугу 20 років -
50%, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів
відповідних сум грошового забезпечення(стаття 43).

Ст.12 п."А"
Закону вказує, що пенсія за вислугу років призначається незалежно від віку в
разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше.

Ст.43 цього ж Закону
України, дія якого поширюється на службовців ДПА податкової міліції,
передбачені Указами Президента України № 595 від 12.07.2003 р., № 370 від
24.04.2003 р., що щомісячні надбавки виплачуються в системі служби безпеки, та
МВС України з часу їх встановлення, а також враховується в грошове
забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при нарахуванні пенсії.

Між тим, звільнення
зі служби у віці 44 роки по підпункту „Б" п.64 „Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України" в
запас суперечило чинному на той час Закону України „ Про загальний військовий
обов'язок і військову службу", зі змінами від 18.06.1999 року, згідно
якого граничний вік перебування в запасі Збройних Сил України солдатів,
матросів, сержантів і старшин встановлено до 40 років, а я на час звільнення
досяг віку - 44 роки.

У відповідності до
ст.37 ч.6 п.4 Закону України „Про військовий обов'язок і військову службу „
вказує, що виключенню з військового обліку у районних(міських) військових
комісаріатах підлягають громадяни України, які досягли граничного віку
перебування у запасі.

Суд першої інстанції
не дав належної правової оцінки вимогам ст.13 Закону України „Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб", та наданим вище
доказам, також поза увагою суду залишилися такі фактичні обставини: вислуга
років становила більше 20 років; за виконання особливо важливих завдань
присвоєно спеціальне звання підполковника податкової міліції.

Враховуючи
вищевикладене, ОСОБА_1, просить скасувати постанову Октябрського районного суду
м. Полтави щодо визнання права на пенсію у більш високому розмірі та її
перерахунку та направити справу на новий розгляд до Октябрського районного суду
м. Полтави.

Перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції
було встановлено, та підтверджено у суді апеляційної інстанції наступне.

Позивач, ОСОБА_1,
звернувся до суду з позовною заявою до ДПА в Полтавській області, Головного
управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, 3-я особа: ДПА
України про визнання права на пенсію у
більш високому розмірі та її перерахунок.

Позивач з 1979р. по
1991р. проходив строкову військову службу в органах внутрішніх справ УМВС
України в Полтавській області та служив в податковій міліції ДПА України в
Полтавській області. Загальна вислуга складає 20 років 3 місяці 21 день.

Наказом ДПА в
Полтавській області №199-0 від 23 грудня 2004р. позивач звільнений зі служби в
податковій міліції, 28 грудня 2004р. за ст.64 п. «Б» (через хворобу в запас).

Така підстава
звільнення відповідає його проханню, зазначеному у рапорті, де він просив
звільнити його з податкової міліції у зв'язку з погіршенням здоров'я, висновку
військово-лікарської комісії, згідно якого він не придатний до військової
служби в мирний час (служби в органах внутрішніх справ) та обмежено придатний у
воєнний час.

Позивач звільнений з
податкової міліції у спеціальному званні підполковника у віці 44 роки.

Порядок проходження
служби в органах податкової міліції врегульований Положенням, яким визначений
граничний вік перебування на службі: зокрема для підполковників 45 років.

Такого віку на день
звільнення позивач не досяг, з рапортом про звільнення на підставі ст.65 п. А Положення позивач не звертався,
відтак у ДПА не було підстав для звільнення з цих підстав, а тому підстав для
внесення змін в наказ, про які просить позивач, немає.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справ та
законодавству. Крім того колегія суддів
зазначає що помилкові послання позивача на те що при визначені граничного віку перебування в запасі з якого позивач
підполковник податкової міліції звільняється
у відставку необхідно рахувати по його військовому званню яке було на
час звільнення зі збройних сил. Відповідне
для позивача звання в розумінні п. 65 Положення це відповідне офіцерське звання
у Збройних силах. Для підполковника збройних сил граничний строк перебування на
службі відповідно до Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і
військову службу" в редакції на момент звільнення позивача - 50 років.

За таких обставин,
доводи апеляційної скарги є помилковими, не впливають на правомірність
висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду
м.Полтави від 30 травня 2007 року по справі № 2-а-714/06
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та підписано 12
листопада 2007 року

Головуючий
Сіренко О.І.

Судді
Григоров А.М.

Подобайло З.Г.