Справа № 22а-2309/2007
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2007-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст. Герасименко Н.І. Справа
№ 22а-2309/07
Глибоцький районний суд Чернівецької обл. (справа №
2а-09/07) Рядок
статзвіту № 38
Доповідач: Шавель Р.М.
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2007 року м.Львів
Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Шавеля Р.М.,
суддів Кушнерика
при секретарі - Соколовській А.С.,
з участю: представника
відповідача Амаріци В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Вадул-Сіретської митниці на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької
обл. від 05.06.2007р. у справі за адміністративним позовом представника ОСОБА_1
до Вадул-Сіретської митниці про визнання протиправними дій та стягнення коштів,
в с т а н о в и л а:
24.01.2007р. представник позивача
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії
начальника Вадул-Сиретської митниці Салагора М.М., якими його змушено сплатити
складський збір за зберігання на складі митниці автобуса “Кесборер Сетра”, 1982
р.в., в сумі 8441 грн. 04 коп. (а.с. 2-4).
Постановою Глибоцького районного
суду Чернівецької обл. від 05.06.2007р. позов представника позивача ОСОБА_1
задоволено частково, визнано частково неправомірними дії начальника
Вадул-Сиретської митниці Салагора М.М., якими змушено позивача сплатити
складський збір за зберігання на складі митниці автобуса “Кесборер Сетра”, 1982
р.в., в сумі 8441 грн. 04 коп.; стягнуто з Вадул-Сиретської митниці на користь
позивача надміру сплачений складський збір за зберігання на складі митниці
транспорту в сумі 2633 грн. 54 коп.
Постанова суду мотивована тим, що
ОСОБА_1 повинен згідно ст.ст. 320, 363, 384, 385 Митного кодексу України
сплатити митниці за зберігання транспортного засобу на митниці. Однак,
нарахування вказаного збору фактично здійснювалося з вартості автобуса 73400
грн. 34 коп., яка враховує всі податки і збори, хоча згідно матеріалів справи
вартість такого визначена в сумі 50500 грн.

Судом констатовано, що митниця
повернула автобус лише 11.10.2006р. і законно стягнула за цей період всі
платежі по утриманню даного автомобіля, оскільки тільки на даний час позивач
звернувся за видачею автомобіля.

Між тим, оскільки ОСОБА_1 слідував
транзитом через територію України, то ніякі митні збори і податки він не
повинен був сплачувати, через що складський збір повинен вираховуватися з
оцінки автомобіля, який провела митниця, тому в розглядуваній ситуації дії
митниці є частково неправомірними.

Постанову суду оскаржив відповідач - Вадул-Сіретська митниця, яка,
покликаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, просить суд
апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти
нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Апелянт вважає, що постановою суду вірно встановлено обов'язок позивача
відшкодувати витрати митного органу за зберігання транспортного засобу на
складі митниці, однак при обчисленні вартості транспортного засобу, з якої
нараховується та обчислюється митний збір, судом першої інстанції порушені
вимоги постанови КМ України № 1724 від 26.12.2001р. “Про порядок обліку,
зберігання, оцінки вилученого митними органами майна, щодо якого винесено
рішення суду про конфіскацію, передачі цього майна органам державної виконавчої
служби і розпорядження ним”, згідно вимог якої транспортний засіб обліковується
митним органом за ринковою ціною та фактичного його стану на день оцінки з
урахуванням податків та зборів, що справляються у разі імпорту автомобілів
відповідно до законодавства, якщо такі збори і податки не були попередньо
сплачені.

Сума нарахованих по транспортному засобу податків складає 22900 грн. 34
коп., до якої входить 10582 грн. 78 коп. мита, 12216 грн. 56 коп. ПДВ та 101
грн. митних зборів.

Вважає невірним покликання суду першої інстанції на Закони України “Про
транзит вантажів” та “Про податок на додану вартість”, які в розглядуваній
ситуації не можуть застосовуватися; останнім також не враховувалось тої
обставини, що позивачем сплачено митний збір в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на
підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну
скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Нормативно-правовими
актами, що регулюють порядок передачі на склад митниці та отримання зі складу
товарів і транспортних засобів, нарахування митних зборів за їх перебування,
окрім діючого Митного кодексу України, є статті 47, 85-87 та глава 2 «Митні
збори» розділу V «Мито та митні збори» Митного кодексу України 1991р. та постанова
КМ України № 65 від 27.01.1997р. «Про ставки митних зборів» із змінами і
доповненнями. Дію зазначених документів продовжено Законом України від
20.12.2006р. «Про державний бюджет України на 2006 рік» до набуття Україною
членства в Світовій організації торгівлі.

Як встановлено судом
першої інстанції, 12.09.2006р. щодо позивача було складено адміністративний
протокол про порушення митних правил згідно ст. 352 Митного кодексу України, по
результатах розгляду якого постановою Глибоцького
районного суду Чернівецької обл. від 10.10.2007р. тютюнові вироби конфісковані,
а транспортний засіб (автобус “Кесборер Сетра”, 1982р.в.) вирішено повернути
власнику (а.с. 5-6).

Будучи вилученим відповідно до ст.
377 Митного кодексу України, транспортний засіб згідно п.8 ч.1 ст. 168 Митного
кодексу України зберігався на митному складі Вадул-Сіретської митниці та був
виданий позивачу 12.10.2006р. (а.с. 8).

Відповідно до Порядку роботи складу
митного органу, затв. наказом Держмитслужби України № 835 від 05.12.2003р.,
відповідачем для поміщення транспортного засобу на склад митниці був складений
визначений вказаним Порядком перелік документів, серед яких є Акт попередньої
оцінки від 11.09.2006р., що був затверджений в.о. начальника митниці
12.09.2006р., при цьому вартість автобуса склала 50500 грн. (а.с. 24, 25).

Згідно із п.10 додатку постанови КМ України № 65 від 27.01.1997р. «Про ставки митних зборів»
за зберігання товарів та інших предметів, що підлягають обов'язковій передачі
митниці для зберігання, справляються митні збори за кожен день зберігання:
перші 10 календарних днів - 0,1 відсотка, а за кожний наступний календарний
день - 0,5 відсотка від загальної вартості товарів та інших предметів.

Загальна вартість товарів
та предметів визначається на підставі пп.«г» п.4 Порядку обліку, зберігання,
оцінки вилученого митними органами майна, щодо якого винесено рішення суду про
конфіскацію, передачі його органам державної виконавчої служби і розпорядження
ним, затв. постановою КМ України № 1724 від 26.12.2001р., із змінами і доповненнями.

Відповідно до зазначеного Порядку
попередня оцінка майна проводиться митними органами самостійно на момент взяття
його на облік з урахуванням таких вимог: транспортні засоби - з урахуванням
ринкових цін та фактичного їх стану на день оцінки, а автомобілів, крім того, з
урахуванням податків та зборів, що справляються у разі імпортування автомобілів
відповідно до законодавства, якщо такі податки і збори не були попередньо
сплачені. Виходячи з вимог постанови КМ України № 1306 від 10.10.2001р. «Про
Правила дорожнього руху», до загальної вартості вказаного автобуса також
увійшли: мито - 10582 грн. 78 коп., ПДВ - 12216 грн. 56 коп., митні збори - 101
грн. і, таким чином, розмір такої склав 73400 грн. 34 коп.; саме з неї були
нараховані митні збори за зберігання автобуса на складі.

Постанова суду від 10.10.2006р. не містить жодних вказівок митниці щодо
видачі автобуса без сплати митних зборів, а оскільки згідно Закону України «Про
систему оподаткування» митні збори за зберігання товарів і транспортних засобів
на складі митниці є обов'язковим платежем, тому при зверненні позивача до
митниці 11.10.2006р. було нараховано 8441 грн. 04 коп. за зберігання автобуса
на складі митниці.

Витрати по справі про
порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову
про накладення стягнення (ст. 385 Митного кодексу України), через що обов'язок
по сплаті складських витрат лежить саме на ОСОБА_1.

Вартість зберігання
транспортного засобу на митниці була повністю сплачена позивачем, що підтверджується
Уніфікованою митною квитанцією про сплату митного збору за зберігання на складі
митниці транспортного засобу в розмірі 8441 грн. 04 коп. (а.с. 8).

Таким чином, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку щодо обов'язку позивача здійснити оплату
за зберігання транспортного засобу на митниці.

Між тим, суд першої
інстанції помилково виходив з того, що автомобіль, на якому було виявлено
порушення митних правил, слідував транзитом через територію України, тому
складський збір повинен вираховуватися з оцінки автомобіля, який провела
митниця (50500 грн.). Згідно п.3.2.2. ст.3 Закону України «Про податок на
додану вартість» операції з повернення майна із схову не є об'єктом
оподаткування податком на додану вартість; у разі переміщення товарів через
митну територію України транзитом, що підтверджено документами, визначеними ст.
6 Закону України «Про транзит вантажів», то митний збір за перебування під
митним контролем таких товарів не справляється.

При вирішенні питання про
предмет нарахування та подальшого стягнення митного збору колегія суддів
керується вимогами постанови КМ України № 1724 від 26.12.2001р., яка
передбачає, що транспортний засіб обліковується митним органом за ринковою
ціною та фактичного його стану на день оцінки з урахуванням податків та зборів,
що справляються у разі імпорту автомобілів відповідно до законодавства, якщо
такі податки і збори не були попередньо сплачені.

Невірним слід вважати
покликання суду першої інстанції на Закони
України “Про транзит вантажів” та “Про податок на додану вартість”, оскільки
такі в розглядуваній ситуації не можуть застосовуватися і на спірні відносини
не поширюються.

Та обставина, що позивач
слідував транзитом через територію України, через що митний збір за перебування
під митним контролем в такий період не справляється, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки в п.10 додатку № 1 постанови КМ України № 65 від 27.01.1997р.
встановлений однаковий для всіх випадків розмір ставки митного збору за
зберігання товарів та інших предметів, що підлягають обов'язковій передачі
митниці для зберігання.

Таким чином, здійснені митним
органом нарахування митного збору за зберігання товарів колегія суддів вважає
правильними і обґрунтованими, відповідачем в порядку ч.2 ст. 71 КАС України
доведено правильність та обґрунтованість проведених нарахувань.

З урахуванням вище наведеного та
обставин справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те,
що вимоги позивача є безпідставними і необґрунтованими, через що позов не
підлягає до задоволення. Оскільки постанова суду першої інстанції винесена з
порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення
справи, то оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 195, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ст. 202, ч.2 ст.
205, ст.ст. 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Вадул-Сіретської митниці задоволити
частково.

Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької обл.
від 05.06.2007р. скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до Вадул-Сіретської митниці про визнання протиправними дій -
відмовити за безпідставністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції
протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий: Р.М.Шавель

Судді: М.П.Кушнерик

М.А.Пліш