Справа № 2/29
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2007-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 2/29
Державної податкової адміністрації України, Державної податкової адміністрації
у Дніпропетровській області
3-тя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2,
визнання протиправним і скасування наказу та поновлення на роботі.
суддя: Келеберда В.І.
Судді: Кротюк О.В.
Представники сторін:
Від позивача ОСОБА_1
Від відповідачів: 1) ОСОБА_4 -пред.
Від третіх осіб: 1) ОСОБА_4 -пред.
2) ОСОБА_5 -пред. за
справи:
Позов заявлено про скасування
наказу Державної податкової адміністрації України від 07.06.2007р. № 925-о,
наказу Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області від
27.07.2007р. № 466-о та про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Державної
податкової інспекції м. Дніпродзержинська.
В обгрунтування позовних вимог
позивач посилався на порушення відповідачами процедури звільнення позивача та
зазначив, що його було звільнено в період тимчасової непрацездатності, не
запропоновано іншої роботи. Крім того, відповідачами не було враховано рішення
суду про поновлення позивача на роботі та не отримано подання голови ДПА
України на звільнення.
Представник відповідача-1 проти
задоволення позову заперечував та вказав на ті обставини, що спірним наказом №
925-о було скасовано попередні накази ДПА України № 1409-о від 15.11.06р., №
1181-о від 16.10.06р., № 602-о від 02.04.07р. та № 744-о від 27.04.07р., які
були видані ДПА України на підставі постанови Шевченківського районного суду м.
Києва. Представник ДПА України зазначив, що спірний наказ було видано на
виконання постанови Апеляційного суду м. Києва від 23.05.07р., якою звільнення
ОСОБА_1 на підставі наказу ДПА України від 16.10.06р. № 1181-о визнано
законним. Крім того, відповідач-1 зазначив, що спірний наказ № 925-о
безпосередньо не передбачав звільнення позивача, яке відбулось на підставі
наказу № 1181-о від 16.10.06р. «Про звільнення ОСОБА_1», а звільнення проведено
на законних підставах у відповідності до Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР,
затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.91р. № 114.
Представник відповідача-2 проти
позову також заперечував. На підтвердження правомірності своїх дій зазначив, що
наказом ДПА України № 579-о від 08.06.06р. ОСОБА_1 був звільнений з податкової
міліції за пунктом 65 «а»Положення про проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів внутрішніх справ України, в зв'язку з досягненням
граничного віку. В подальшому позивача було залишено на посаді начальника ДПІ у
м. Дніпродзержинську, а наказом ДПА України від 16.10.06р. № 1181-о знову
звільнено за віком; та поновлено на підставі постанови Шевченківського
районного суду м. Києва від 07.11.06р. Разом з тим, Бабушкінським районним
судом м. Дніпропетровська по справі № 2а-137/0 від 01.03.07р. було поновлено на
посаді начальника ДПІ у м. Дніпродзержинську Гужель І.М. В зв'язку з цим,
наказом ДПА України від 02.04.07р. № 602-о ОСОБА_1 був знову звільнений з
займаної посади та з органів податкової міліції у відставку, а в подальшому
знову поновлений. Після прийняття Апеляційним судом м. Києва постанови від 23.05.07р.
було видано наказ ДПА України № 925-о «Про скасування деяких наказів ДПА
України». Наказом ДПА у Дніпропетровській області від 27.07.07р. № 466-о «Про
оголошення наказу ДПА України від 07.06.07р. № 925-о» оголошено наказ ДПА
України № 925-о від 07.06.07р. «Про скасування деяких наказів ДПА Украни».
Третя особа на стороні відповідачів
-Брезвін А.І. -Голова ДПА України -самостійних вимог на предмет спору не
заявив. Представник третьої особи-1 позицію позивача не підтримав та зазначив,
що спірний наказ № 925-о від 07.06.07р. було видано на підставі постанови
колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва
від 23.05.07р. № 2а-1868/06.
Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів -Шинкаренко С.В.
перебуває на посаді Голови ДПА у Дніпропетровській області. Представник третьої
особи-2 підтримав позиції, викладені у письмових запереченнях відповідачів.
Крім того зазначив, що проходження служби працівниками податкової міліції
регламентується Законом України «Про державну податкову службу в Україні»та
Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ УРСР, а позивач не набув статусу державного службовця.
В судових засіданнях оголошувались
В судовому засіданні представники
відповідачів заявили клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення
іншої справи, а саме розгляду касаційної скарги позивача на постанови
Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.06р. (справа № 2а-1868/06) та
постанову Апеляційного суду м. Києва від 23.05.07р. (справа № 22-3699-а/2006) у
справі за позовом ОСОБА_1 до ДПА України, ДПА у Дніпропетровській області та
Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС про визнання протиправним
та скасування наказу, поновлення на роботі та зобов'язання присвоїти чергове
спеціальне звання. Крім того, відповідачем-2 було заявлено клопотання про
залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних
вимог, на стороні відповідачів -ДПІ у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської
Позивач заперечив проти задоволення
заявлених клопотань.
Заявлені клопотання були розглянуті
в судових засіданнях; в задоволенні їх відмовлено, в зв'язку з оскарженням
наказів відповідачів, які не були предметом розгляду у зазначених справах.
На виконання судових запитів
відповідачами надані відповідні письмові докази (копії належним чином
засвідчені) та оригінали листків непрацездатності ААС № 346981, ААО № 838044 та
ААС № 352730.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується
позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 наказом ДПА України від
01.09.04р. № 1091-о був призначений на посаду начальника ДПІ у м.
Дніпродзержинську із залишенням в кадрах податкової міліції ДПА України за
переводом з ДПА у Житомирській області.
З матеріалів особової справи
позивача вбачається наступне.
Наказом ДПА України від 08.04.05р.
№ 467-о ОСОБА_1 був увільнений від займаної посади із залишенням у
розпорядженні ДПА у Дніпропетровській області.
На підставі постанови про відкриття
виконавчого провадження відділу примусового виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02.06.06р. № 147/9
щодо виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.06р.,
наказом ДПА України від 08.06.06р. № 578-о був скасований наказ ДПА України від
08.04.05р. № 467-о «Про звільнення ОСОБА_1»і позивач був поновлений на посаді
начальника ДПІ у м. Дніпродзержинську, із залишенням в кадрах податкової
міліції ДПА України.
Наказом ДПА України від 08.06.06р.
№ 579-о ОСОБА_1 був звільнений з податкової міліції за п.65 «а»(за віком)
згідно Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.
На підставі постанови про відкриття
виконавчого провадження відділу примусового виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби від 11.09.06р. № 285/9, вимоги примусового
виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 18.09.06р. №
25/10-50-285/9, наказом ДПА України від 22.09.06р. № 1026-о був скасований
наказ ДПА України від 08.06.06р. № 579-о «Про звільнення ОСОБА_1»і позивач був
залишений на посаді начальника ДПІ у м. Дніпродзержинську, із залишенням в
кадрах податкової міліції ДПА України.
Відповідачі вказують на те, що
керуючись дорученням Президента України від 12.03.04р. № 1-1/282, наказом ДПА
України від 08.04.04р. № 206 «Про забезпечення виконання доручень керівництва
держави», вказівкою ДПА України від 24.03.04р. № 4996/7/04-2217, згідно з
постановою КМ України від 30.10.98р. № 1716 «Про проходження служби особами
начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років,
призначення та виплати пенсій і грошової допомоги»та п.7 Положення про
проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ
УРСР, затвердженим постановою КМ УРСР від 29.07.91р. № 114, підполковника
податкової міліції ОСОБА_1 було звільнено з податкової міліції у відставку за
п. 65 «а»(за віком) згідно з наказом ДПА України від 16.10.06р. № 1181-0.
На підставі постанови
Шевченківського районного суду м. Києва від 07.11.06р. по справі № 2а-1868/06,
постанови про відкриття виконавчого провадження відділу примусового виконання
рішень Департаменту державної виконавчої служби від 09.11.06р. № 330/9, наказом
ДПА України від 15.11.06р. № 1409-о був скасований наказ ДПА України від
16.10.06р. № 1181-о «Про звільнення ОСОБА_1», а позивач знову поновлений на
посаді начальника ДПІ у м. Дніпродзержинську, із залишенням в кадрах податкової
міліції ДПА України.
Наказом ДПА України від 02.04.07р.
№ 602-о, у зв'язку з поновленням на роботу працівника, який раніше виконував цю
роботу, ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади та з органів податкової
міліції у відставку за пп. «а»(за віком) п.65 Положення про проходження служби.
На підставі постанови про відкриття
виконавчого провадження відділу примусового виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби від 20.04.07р., листа відділу примусового виконання
рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
від 20.04.07р. № 25/10-93/7 щодо виконання рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 19.04.07р., наказом ДПА України від 27.04.07р. № 744-о
підполковник податкової міліції ОСОБА_1 був поновлений на посаді начальника ДПІ
у м. Дніпродзержинську, із залишенням в кадрах податкової міліції.
На підставі постанови Колегії
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від
23.05.07р. № 2а-1868/06, наказом ДПА України від 07.06.07р. № 925-о «Про
скасування деяких наказів ДПА України»були скасовані накази ДПА України від
15.11.06р. № 1409-о «Про скасування наказу ДПА України від 16.10.06р. №
1181-о», від 02.04.07р. № 602-о «Про звільнення ОСОБА_1»та від 27.04.07р. №
744-о «Про поновлення ОСОБА_1».
Наказом ДПА у Дніпропетровській
області від 27.07.2007р. № 466-о «Про оголошення наказу ДПА України від
07.06.2007р. № 925-о»оголошено наказ ДПА України від 07.06.2007р. № 925-о «Про
скасування деяких наказів ДПА України».
Відповідачі зазначають, що
проходження служби працівниками податкової міліції регламентується Законом
України від 04.12.1990 року № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в
Україні», постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.1998 року № 1716 «Про
проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та
обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової
допомоги»та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року № 114. Проте зазначені доводи та
посилання не приймаються судом до уваги виходячи з наступного.
Визнаючи важливість права на працю
як основи життєдіяльності людини, Конституція України закріплює та гарантує
основні трудові права громадян (статті 43, 44, 45, 46) і встановлює, що основи
соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання
праці і зайнятості визначаються виключно законами України (пункт 6 частини
Законом України від 04.12.90р. №
509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні»визначено статус державної
податкової служби, її функції та правові основи діяльності.
Під час видання спірних наказів
позивач перебував на кадровому обліку в податковій міліції ДПА України та має
звання підполковника податкової міліції.
Відповідно до ст. 24 Закону №
509-ХІІ особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку,
встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх
справ.
Статтею 25 Закону № 509-ХІІ
передбачено, що посадова чи службова особа податкової міліції у межах
повноважень, наданих цим Законом та іншими законами, самостійно приймає рішення
і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну відповідальність
згідно із Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ або іншу,
передбачену законодавством, відповідальність. Посадова чи службова особа
податкової міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої
обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.
Таким чином, зазначеним Законом
передбачено окремі види підстав покладання відповідальності на посадову особу
органів податкової міліції. Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку
про регулювання трудових відносин у сфері проходження служби в податкових
органах на підставах, визначених законодавством.
Конституційний Суд України у своєму
рішенні від 09.07.98р. «Справа за конституційним зверненням Київської міської
ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21
Кодексу законів про працю України (справа про тлумачення терміну
«законодавство»)» встановив, що особливістю правового регулювання трудових
відносин є те, що вони регламентуються розгалуженою системою нормативних актів,
прийнятих органами різних рівнів, у тому числі за участю трудових колективів та
профспілок. Проте, найбільш соціально важлива частина трудових відносин, яка
охоплюється конституційним поняттям «засади регулювання праці і зайнятості»,
визначається лише законом.
Як наведено у преамбулі
кодифікованого закону, Кодекс законів про працю України регулює трудові
відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню
якості роботи тощо. У тексті Кодексу посилання "адміністрація",
"адміністрація підприємства, організації", "адміністрація
підприємства, установи, організації" замінено посиланням "власник або
уповноважений ним орган", посилання "робітники і службовці" -
посиланням "працівники" згідно
із Законом Української РСР від 20 березня 1991 року N 871-XII.
Зміст права на працю полягає у
можливості кожної особи заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає
або на яку вільно погоджується (стаття 43 Конституції України). Це право
забезпечується обов'язком держави створювати громадянам умови для повного його
здійснення, гарантувати рівні можливості у виборі професії та роду трудової
діяльності, реалізовувати програми професійно-технічного навчання, підготовки і
перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Однак це конституційне право
громадянина не може пов'язуватись лише з певною формою трудового договору, який
укладається громадянином відповідно до його волевиявлення, а тому виходячи з
системного аналізу норм права, закріплених Законом України «Про державну
податкову службу в Україні»та Кодексом законів про працю України, суд
застосовує правила, встановлені КЗпП України.
Згідно ст. 3 КЗпП України
законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств,
установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої
належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними
особами. За змістом ст.4 КЗпП України законодавство про працю складається з
Кодексу законів про працю України і інших актів законодавства, що прийняті
відповідно до нього.
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України як акт
законодавства про працю, що прийнятий відповідно до норм КЗпП України визначає додаткові підстави звільнення
працівників, що перебувають на службі в органах внутрішніх справ, однак цим
положенням не визначено порядку звільнення.
Загальні підстави розірвання
трудового договору з боку керівника органу передбачені у ст. 40 КЗпП України.
Слід мати на увазі, що керівник органу, на відміну від державного службовця,
позбавлений права на свій розсуд розірвати службові відносини, укладені на
невизначений строк. Він вправі лише за своєю ініціативою звільнити державного
службовця за наявності підстав, передбачених зазначеною статтею.
Статтею 41 КЗпП передбачені додаткові
підстави для розірвання службових відносин з ініціативи керівника дер жавного
органу, зокрема, одноразове грубе порушення службових обов'язків керівником
органу, його заступниками, головним бухгалтером, його заступниками, а також
службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно
персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби
та органів державного контролю за цінами.
Кодексом законів про працю України
встановлений порядок звільнення працівника. Так, власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116
цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з
роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу
Трудова книжка є основним
документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок
визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 27.04.93р. № 301, трудові книжки зберігаються на підприємствах, в
установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні
працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.
Проте, в матеріалах особової справи
позивача відсутній запис про отримання ним трудової книжки (після його
поновлення на роботі).
Спірні накази були видані 7 червня
та 27 липня 2007 року, проте відмітки про ознайомлення з ним позивача на
наказах відсутні. До того ж, в наказі № 466-о зазначено, що даний наказ
оголошується у відповідності до вимог ст. 40 КЗпП України та у зв'язку з
перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному в період з 30.03.07р. по 26.07.07р.
Факт знаходження позивача на
лікарняному у вказаний період підтверджується листками непрацездатності та
фактично не оспорюється сторонами у справі.
Підставою зазначеного наказу
визначено: наказ ДПА України від 07.06.07р. № 925-о «Про скасування деяких
наказів ДПА України»; постанова колегії суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва від 23.05.07р.; лікарняні листи від
30.03.07р., від 19.04.07р., від 10.05.07р., від 29.05.07р., від 03.06.07р. та
Пунктами 5, 6 ст. 40 КЗпП України
визначені наступні підстави розірвання трудового договору з ініціативи
власника, а саме: нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців
підряд внаслідок тимчасової непрацездатності; поновлення на роботі працівника,
який раніше виконував цю роботу.
Відповідачами вказується на
постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ, на підставі якого
на посаді начальника ДПІ у м. Дніпродзержинськ був поновлений Гужеля І.М.,
проте належним чином засвідчену копію такої постанови суду не пред'явлено. Крім
того, не надано доказів працевлаштування позивача на іншій посаді, як це і
передбачено законодавством.
Судом встановлено, що позивач під
час оголошення спірних наказів відповідачів, перебував на лікарняному, про що і
зазначено у наказі № 466-о та по суті не оспорюється відповідачами, проте
перебування на лікарняному не перебільшило термін, визначений законодавством України
для звільнення працівника під час його перебування на лікуванні.
За правилами ч.3 ст.40 КЗпП України
не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого
ним органу в період його тимчасової непрацездатності.
Шляхом укладення трудового договору
з роботодавцями громадяни реалізують своє конституційне право на працю,
добровільно вступають у трудові правовідносини, набуваючи конкретних трудових
прав і обов'язків. Трудовий договір є основним юридичним фактом, з яким
пов'язано виникнення, зміна чи припинення трудових правовідносин. Саме тому
основні елементи інституту трудового договору (порядок укладення трудового
договору, його зміст, гарантії працівникам при укладенні, зміні та припиненні
трудового договору, підстави припинення договору тощо) як такі, що мають
засадничий характер, повинні врегульовуватись лише на підставі норм права,
закріплених законом.
Враховуючи викладене, суд приходить
до висновку, що позивач був звільнений без дотримання встановленого порядку, а
тому позов в цій частині визнається судом обґрунтованим.
Правовим наслідком встановлення
факту неправомірного припинення трудових відносин з працівником з боку
адміністрації є його поновлення на роботі.
Таким чином, позов в частині
скасування наказу ДПА України № 925-о від 07.06.07р., наказу ДПА у
Дніпропетровській області № 466-о від 27.07.07р. та поновлення ОСОБА_1 на
посаді, визнаються судом такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ч.3 ст. 160 КАС України,
а також ст.ст. 161-163, 256 КАС України, Окружний адміністративний суд міста
Задовольнити адміністративний
Визнати протиправними та скасувати
накази Державної податкової адміністрації
України від 07.06.2007р. №925-о «Про скасування деяких наказів ДПА
України»та Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області від
27.07.2007 №466-о «По оголошення наказу ДПА України від 07.06.07 №925-о».
Поновити ОСОБА_1 на посаді
начальника державної податкової інспекції м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області з 07 червня 2007 року.
Допустити негайне виконання
На постанову може бути подана
апеляційна скарга в порядку ст.186 КАС України шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження постанови протягом 10 днів з дня її проголошення та
наступного подання апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подання заяви про
апеляційне оскарження.
Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Головуючий суддя
В.І. Келеберда

Судді
О.В. Кротюк

Ю.І. Цвіркун