Справа № 22-а-2156/2007
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2007-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м.Харків, вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Справа №
Головуючий 1 інстанції: Мінаєва О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня
2007 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатова Ю.М.

Суддів Шевцової Н.В.,
Водолажської Н.С.

за участю

секретаря Волошиної Я.В.

представника позивача: Антоненко Д.О.

представника
відповідача: Онопрієнко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в
м.Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової
інспекції у Київському районі м Харкова на постанову господарського суду
Харківської області від 10. 07. 2007 року по справі №
АС-41/161-07

за позовом Приватного
підприємства «Фатон» м Харків

до Державної
податкової інспекції у Київському районі м Харкова

про скасування
рішень -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство „Фатон” (надалі по тексту позивач,
ПП «Фатон») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Харкова (надалі по тексту відповідач, ДПІ у Київському
районі м.Харкова), в якому просив суд скасувати
податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова №/0 від 20.11.2006 р., № /1 від
09.01.2007 р., № /2 від
19.03.2007 р.

Постановою господарського суду
Харківської області від 10 липня 2007 року позов задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі
м.Харкова № /0 від 20.11.2006р., податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м.Харкова № /1
від 09.01.2007р., податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова № /2 від 19.03.2007 р. Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ПП «Фатон» 25003,40 грн. судових витрат.

Відповідач не
погодившись з постановою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою у позові
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги
відповідач посилається на не правомірне застосування судом першої інстанції
норм п. п. 7.7.1, 7.7.2, 7.4.1 ст.7
Закону №168, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів,
заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши
рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 21.08.2006 р. позивач подав до ДПІ у Київському районі м. Харкова податкову декларацію з ПДВ за липень 2006
р. В розрахунку бюджетного
відшкодування, який додано до вказаної декларації, зазначено, що залишок від'ємного значення
попереднього податкового періоду (червня
2006 р.) за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду (липень 2006
р.), становить 560536,0 грн. В рядку 3
розрахунку суми бюджетного відшкодування за липень 2006 р. податковий кредит
попереднього податкового періоду (червень 2006 р.), фактично сплачений у
попередньому податковому періоді (червень 2006 р.), визначено позивачем в сумі 680867,0
грн., а бюджетне відшкодування - в сумі 471480,0 грн. (рядок 4 розрахунку).

20.09.2006
р. позивач подав до ДПІ у Київському районі м. Харкова податкову декларацію
з ПДВ за серпень 2006 р. В розрахунку бюджетного відшкодування за серпень
2006 р. зазначено, що залишок від'ємного значення попереднього податкового
періоду (липень 2006 р.) за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті
до бюджету за підсумками поточного звітного періоду (серпень 2006 р.), становить
902208,0 грн. В рядку 3 розрахунку зазначено, що податковий кредит попереднього
податкового періоду (липень 2006 р.), фактично сплачений у попередньому
податковому періоді (липень 2006 р.), становить 818571,0 грн., а бюджетне
відшкодування серпня 2006 р. - 818571,0 грн. (рядок 4 розрахунку).

ДПІ
у Київському районі м. Харкова було проведено перевірку ПП «Фатон» з питань
достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових
зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів за період липень -серпень
2006 р. За результатами перевірки 08.11.2006 р. було складено акт перевірки №3124/23-33411273.
При перевірці встановлено порушення п. 1.8 ст. 1, пп. 3.1.2 ст. 3,
п.4.3 ст. 4, п. 11.37 ст. 11, абз. «а» пп. 7.7.2 ст. 7 Закону України «Про
ПДВ», а саме, позивачем завищено суму бюджетного відшкодування за
липень 2006 р. на 462708,0 грн., за серпень 2006 р. на
806822,0 грн. за рахунок відсутності надмірної сплати
ПДВ до бюджету по ланцюгу постачання та проведення зарахування сплати в рахунок
сплати за товар, а не в рахунок погашення кредиторської заборгованості, не підтвердження пільги з
ПДВ за кодом 14010296 у червні 2006 р. в сумі 47902,00 грн., у липні 2006 р. -167340 грн., в серпні 2006 р. -
101327,00 грн.

На підставі акту
перевірки 20.11.2006 р. відповідачем було прийнято та вручено позивачу податкове повідомлення-рішення №
/0, яким було зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у липні
2006 р. на 462708,0 грн., а в серпні 2006
р. - на 806822,0 грн.

Позивач
скористався правом адміністративного оскарження та оскаржив податкове
повідомлення-рішення № /0 від 20.11.2006 р. до ДПІ у Київському
районі м. Харкова, ДПА у Харківській області. Рішенням ДПІ у Київському районі м. Харкова від
29.12.2006 р. №14742/10/25-010 та рішенням ДПА у Харківській області №771/10/25-103 від 07.03.2007 р., які були
прийняті за результатами розгляду
первинної та повторної скарг ПП «Фатон», повідомлення-рішення №/0
від 20.11.2006 р. було залишено без змін.

За
результатами розгляду первинної та повторної скарг ПП «Фатон» на податкове
повідомлення відповідачем з тих же підстав були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 09.01.2007 р. №/1 і від 19.03.2007 р. №/2.

Крім
того, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору №
1/03 від 19.03.2007 р. про надання правової допомоги,
що було укладено позивачем з ОСОБА_1, який має свідоцтво про право на зайняття
адвокатською діяльністю № 378 від 06.05.2005 р., та акту здачі-приймання наданих
послуг № 1 від 02.07.2007 р., ОСОБА_1. надав позивачу правову допомогу,
пов'язану з вирішенням спору між позивачем і відповідачем
щодо скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 20.11.2006
р., № /1 від 09.01.2007 р., № /2 від 19.03.2007р. Вартість
послуг визначена договором в сумі 25000 грн. Факт сплати зазначеної
суми підтверджується відповідними видатковими ордерами позивача.

З наданих
документів судом першої інстанції встановлено, що для представництва інтересів
позивача в суді виконавцем договору про надання правової допомоги за його
згодою було залучено іншу особу - ОСОБА_2.

Задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення,
прийнятті відповідачем всупереч ст. 6 Закону
України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами".
Крім того, суд дійшов до висновку, що такі дії відповідача не можуть
ґрунтуватися на положеннях підзаконних нормативних актів, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади, яким є і органи Державної податкової служби, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України, а не на підставі ними ж виданих підзаконних актів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо
обґрунтованості вимог позивача про скасування податкових повідомлень-рішень
відповідача. Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково
дійшов до висновку про стягнення на користь позивача, понесених ним витрат по
оплаті юридичної допомоги.

Відповідно
до пп.7.7.1. ст.7 Закону України «Про ПДВ» сума податку, яка підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як
різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та
сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному
значенні така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього
податку, що виник за попередні податкові періоди, а при його відсутності -зараховується
до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом
7.7.2 ст. 7 Закону «Про ПДВ» вказує, що якщо у наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення,
то:

а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення,
яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного
значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового
кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону
України „Про ПДВ" бюджетним відшкодуванням є сума, що
підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з
надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

В п. 7.7.2 „а" ст. 7 Закону
встановлено, що бюджетному відшкодуванню підлягає частина від'ємного значення
різниці між сумою податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового
періоду, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів
(послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Таким
чином, Закон пов'язує право платника податку отримати бюджетне відшкодування
з фактом проведення оплати за отримані товари (роботи, послуги) в попередньому
звітному періоді.

Отже,
відповідно до п. 1.8 ст. 1 і пп. 7.7.2 п. 7.2 ст. 7 Закону «Про ПДВ»
відшкодуванню підлягає та сума, яка фактично у попередньому податковому періоді
була сплачена не безпосередньо в бюджет, а постачальнику товарів (послуг) в
ціні цих товарів (послуг).

Колегія суддів
погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не прийняття твердження
відповідача про те, що до суми сплаченого в попередньому
періоді податку, яка використовується для розрахунку бюджетного відшкодування,
відносяться лише ті суми сплаченого податкового кредиту, право на які
виникло у платника податку виключно в такому попередньому податковому періоді і які були сплачені платником податку в межах того
ж податкового періоду.

Відповідно
до пп. «а» пп. 7.7.2 ст. 7 Закону «Про ПДВ», для визначення бюджетного
відшкодування враховується фактично сплачена у попередньому податковому
періоді постачальникам товарів (послуг) сума податку, а не сума податкового
кредиту (тобто податку, сплаченого лише в межах такого податкового періоду).

Як
вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено суму ПДВ в ціні товарів
постачальникам таких товарів. Ці суми сплачені у
безготівковій формі в розмірах, заявлених до відшкодування, а тому колегія
суддів погоджується з судом першої інстанції, що в діях позивача відсутні
порушення вимог п. 7.7.2 „а" ст. 7
Закону.

В абз. 2 п. 11.37 ст. 11 Закону «Про
ПДВ» зазначено, що у разі нецільового використання товарів,
визначених пунктом «о» ст. 19 Закону України "Про Єдиний митний
тариф", платник податку зобов'язаний збільшити податкові зобов'язання за
наслідками податкового періоду, на який припадає таке порушення, на суму
податку на додану вартість, що мала бути сплачена в момент імпорту
таких товарів.

Наведена норма передбачає необхідність
збільшення податкових зобов'язань лише у випадку
нецільового використання товарів, імпорт яких звільняється від оподаткування
ПДВ. Невикористання цих товарів відповідно до вказаної норми не тягне за собою
обов'язок збільшити податкові зобов'язання. Цільове призначення товарів, при імпорті
яких ПП «Фатон» не сплачувало ПДВ, зазначено, зокрема в описі товарів, який наведено безпосередньо в п. «о» ст.
19 Закону України «Про Єдиний митний
тариф». Наведене свідчить, що перевіряючи помилково ототожнювали поняття «цільове використання» і «використання у
власній господарській діяльності».

Крім того, колегія суддів зазначає, що
ні в акті перевірки, ні під час судового розгляду справи відповідач не
зазначав, в чому саме полягало нецільове використання устаткування,
де воно використовувалося і з якою ціллю, відмінною від
виготовлення видавничої та книжкової продукції.

Також, колегія суддів, звертає
увагу, що Постановою господарського суду Харківської області від 09.01.2007 р.
у справі № АС-13/517-06, яка ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 19.04.2007 р. була
залишена без змін і набрала законної сили, було встановлено відсутність
порушень, які відповідно до абз. 2 п. 11.37 ст. 11 Закону «Про ПДВ» тягнуть
за собою обов'язок позивача збільшити податкове зобов'язання з ПДВ на суму цього податку, що
мала бути сплачена в момент імпорту відповідних товарів.

Як
вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду первинної та повторної
скарг ПП «Фатон» на податкове повідомлення - рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова № /0 від
20.11.2006 р. відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від
09.01.2007 р. № /1 і від 19.03.2007
р. № /2 з тими ж самими сумами нарахувань, що і в попередньому.
При цьому податкове повідомлення від 20.11.2006 р. № /0 не було
змінене чи скасоване за результатами розгляду скарг ПП «Фатон», внаслідок чого воно не може вважатися відкликаним відповідно
до п. 6.4 ст. 6 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Таким
чином, колегія суддів, вважає, обґрунтованими висновки суду, що податкові
повідомлення-рішення від 09.01.2007 р. №/1 та від
19.03.2007 р. № 2 видані відповідачем з перевищенням
повноважень.

Відповідно
до ст. 6 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами" зазначені
податкові повідомлення-рішення є такими, що суперечить вимогам чинного
законодавства, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду щодо
наявності підстав для задоволення позову та скасуванню оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, оскільки дії відповідача не ґрунтуються на положеннях
підзаконних нормативних актів та не відповідають вимогам
ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Суд
першої інстанції, розподіляючи судові витрати, задовольнив клопотання позивача
про стягнення з державного бюджету України на його користь понесені судові
витрати, які складаються зі сплаченого судового збору та витрат на правову
допомогу.

Проте,
колегія суддів не може погодитися з таким розподілом судових витрат, виходячи з
наступного.

Відповідно припису ст. 90 КАС України витрати,
пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які
надають правову допомогу за договором, несуть сторони, а граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Постанова Кабінету Міністрів України № 590 від
27.04.2006 р. «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок
держави» встановлює, що у разі, якщо компенсація відповідно до закону
сплачується за рахунок держави, то компенсація не повинна перевищувати суму, що
обчислюється, виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу,
виплачується 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий
день.

Колегія судів вважає доцільним
відмітити, що відповідно КАС України обмеження розміру компенсації може бути
встановлене законом. Проте, відповідно п. 2 розділу VII "Прикінцеві та
перехідні положення" КАС України положення ч. 3 т. 90 КАС України
набирають чинності з моменту набрання чинності відповідним законом, але до
цього часу граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постанова Кабінету Міністрів
України № 590 від 27.04.2006 р. прийнята відповідно ст. ст. 90-95 та п. 2
розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" КАС України.

В ст. 76 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік» з 01.0120.07 р. розмір мінімальної
заробітної плати встановлений в сумі 400,0 грн. на місяць.

Оскільки позивачем не надано
відомостей про кількість часу, протягом якого йому надавалися послуги
адвокатом, і зважаючи на те, що представництво в суді першої інстанції адвокат,
з яким позивачем укладено договір на надання юридичної допомоги не приймав
участі при розгляді справи, постанова суду в частині стягнення витрат на
правову допомогу підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 160, 195, 198, 200,
205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському районі м Харкова - задовольнити частково.

Постанову господарського суду
Харківської області від 10. 07. 2007 року по справі № АС-41/161-07 в частині
стягнення з державного бюджету України на користь позивача - ПП „Фатон” 25000
(двадцять п'ять тисяч) гривень судових витрат - скасувати.

В іншій частині постанову
господарського суду Харківської області від 10. 07. 2007 року по справі №
АС-41/161-07 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Ю.М.
Філатов

Судді Н.В. Шевцова

Н.С. Водолажська