Справа № К-36835/06/К-38663/06
Суддя: Гурін М.І.
Дата ухвалення: 2007-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

18 липня 2007 року м.
Київ

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

головуючого Смоковича
М.І.

судді-доповідача Гуріна
М.І.

суддів Амєліна
С.Є.

Весельської
Т.Ф.

Юрченка
В.В.

при секретарі судового засідання Міненку
І.М.

за участю представника відповідача Колодія О.М., третьої особи - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2006
року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02.11.2006 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Вишгородському районі
Київської області, третя особа ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення,
поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2005 року ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у Вишгородському районі про скасування наказу
начальника Державної податкової інспекції у Вишгородському районі ОСОБА_1 від
01.12.2005 року № 87-о про звільнення, поновлення на посаді головного
державного податкового ревізора-інспектора відділу по контролю в сфері зовнішньоекономічної
діяльності Державної податкової інспекції у Вишгородському районі Київської
області та перевірок фінансових установ управління контрольно-перевірочної
роботи , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2. зазначила, що від
реорганізації установи її функції не змінилися.

У судовому засіданні позивач відмовився від вимоги про
стягнення моральної шкоди.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 27.06.2006 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_2 на посаді
головного державного податкового ревізора-інспектора відділу по контролю в
сфері зовнішньоекономічної діяльності та перевірок фінансових установ
управління контрольно-перевірочної роботи Державної податкової інспекції у
Вишгородському районі. Рішення в цій частині допущено до негайного виконання.
Стягнуто з Державної податкової інспекції у Вишгородському районі Київської
області на користь ОСОБА_2 10 455, 20 грн. за час вимушеного прогулу та
стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної податкової інспекції у Вишгородському
районі київської області 10 455, 20 грн. - покриття шкоди установі у зв'язку з
оплатою працівнику часу вимушеного прогулу.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 02.11.2006
року постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями,
начальник Державної податкової інспекції у Вишгородському районі ОСОБА_1.
звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2006 року та
ухвалу апеляційного суду Київської області від 02.11.2006 року, а у справі
ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши застосування судом норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що
позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем з 03.01.1994 року, за
наказом ДПІ у Вишгородському районі № 87-о від 01.12.2005 року була звільнена з
посади головного державного податкового ревізора-інспектора відділу по контролю
в сфері ЗЕД та перевірок фінансових установ управління контрольно-перевірочної
роботи за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку з
реорганізацією установи.

Відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про
працю України, трудовий договір, складений на невизначений строк може бути
розірваним уповноваженим органом лише у випадку змін в організації виробництва
і праці в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або
перепрофілювання підприємств, установи, організації, скорочення чисельності або
штату працівників.

Згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В адміністративних справах обов'язок щодо доказування
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав доказів того, що у структурі ДПІ у
Вишгородському районі було проведено реорганізацію та ліквідовано відділ по
контролю в сфері ЗЕД та перевірок фінансових установ управління контрольно-перевірочної
роботи в якому працював позивач.

Суди дійшли правильного висновку про те, що керівництво
ДПІ у Вишгородському районі упереджено віднеслись до ОСОБА_2., позбавивши її
права на роботу, яку вона могла і бажала виконувати з врахуванням освіти і
досвіду, а запропонували їй посаду, яка потребує вивчення іншої нормативної
бази.

Судом апеляційної інстанції правомірно зазначено, що
посилання відповідача на те, що позивач обіймав посаду, маючи освіту не за
фахом не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки позивача було
звільнено з інших підстав.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку
про те, що при розгляді справи судами було допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
спору.

За таких обставин, коли судами першої та апеляційної
інстанції не допущено порушень норм процесуального права при ухваленні судових
рішень та вчиненні процесуальних дій, касаційна скарга підлягає залишенню без
задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2006
року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02.11.2006 року -без
змін.

Ухвала є остаточною і не може бути оскаржена, крім
випадків, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий

(підпис)

М.І. Смокович

Судді

(підпис)

С.Є. Амєлін

(підпис)

М.І. Гурін

(підпис)

Т.Ф. Весельська

(підпис)

В.В. Юрченко