Справа № 2-а-394/2007
Суддя: Шумов В.В.
Дата ухвалення: 2007-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-394/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2007 року
Ялтинський міський суд АРК

у складі головуючого судді - Шумова
В.В.,

при секретарі - Сущенко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ялти
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Управління санаторно-курортних
Установ в Автономній Республіці Крим Державного Управління Справами про
встановленні на роботі та оплату вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 наданий у порядку адміністративного судочинства 11 квітня 2007 року. Позивачка оскаржує наказ
Управління санаторно-курортних установ в Автономній Республіці Крим Державного
Управління Справами № 126-лс від 19 червня 2006 року, яким вона була
звільнена роботи за скороченням штатної
численності, при цьому позивачка просить відновити її на посаді та стягнути на її користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу починаючи з 19 червня 2006 року по день відновлення на
роботі.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 була звільнена у період тимчасового
непрацездатності, коли була хвора з 06 червня 2006 року по 19 червня 2006 року.
Коли позивачка вийшла на роботу 20 червня 2006 року, їй повідомили, що вона звільнена з просади
відповідно до оскаржуваного наказу з 19 червня 2006 року.

Позивачка вважає, що її звільнили з порушенням ст. 42 КЗпП України,
оскільки вона має переважне право на залишення на роботі. Своє переважне право
ОСОБА_1 обґрунтовує високою кваліфікацією та продуктивністю праці. Позивачка
також посилається на те, що вона мати - одиначка, на її утриманні знаходяться син та
племінниця, які навчаються та не мають самостійного заробітку.

Представник відповідача позовну вимоги не
визнає.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши сторони, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Судом досліджені матеріали цивільної справи №
2-1110/2007, додані матеріалів даної справи.

В ході судового розгляду встановлено, що
позивачка знаходилася на публічній
службі, проходила публічну службу та була звільнена з публічної служби. Тобто
вказаний спір підлягає розгляданню в порядку адміністративного судочинства. З врахуванням
вказаного та при наявності матеріалів
цивільної справи № 2-1110/07, строки
позовної давності при подачі позовної заяви не порушені.

Суд вважає, що при звільненні позивачки з посади адміністрацією відповідача
не були виконані вимоги ст. 40 ч. 3 КЗпП України, які передбачають, що
звільнення робітника з ініціативи власника, або уповноваженого органу в період
тимчасової непрацездатності не припускається.

При розгляді справи по суті встановлено, що позивачка 19 червня 2006 року
не була працездатна, що вбачається з листка непрацездатності (а.с. 49), де
вказано, що ОСОБА_1 зобов'язана приступити до роботи 20 червня 2006 року, а
також, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 06 червня по 19 червня 2006 року. Оскільки
позивачка звільнена з порушенням ч. 4 ст. 40 КЗпП України, вона підлягає
відновленню на посаді.

Інші доводи відповідачів не мають значення при розгляді даної
адміністративної справи.

В судовому засіданні надані акти та копії наказу від 03 травня 2007 року №
90/лс, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 у зв'язку з помилкою у даті наказу
№ 126/лс від 19 червня 2006 року слід
вважати звільненою з 20 червня 2006 року.

Суд вважає, що наказ № 90/лс не має відношення до звільнення з роботи
позивачки ОСОБА_1оскілки був прийнятий 03 травня 2007 року та пред'явлений до суду 01 червня 2007 року, що
свідчить про надуманість підстав з метою прикриття незаконного звільнення позивачки. Подібні дії не можуть свідчити про законність
звільнення.

Цю обставину не можливо розцінювати
як помилку, оскільки наказ № 126/с від 19 червня 2006 року мав реальні наслідки
- позивачка з цього періоду не виконувала свої обов'язки.

Крім того, в провадженні суду ця справа перебуває з 31 січня 2007 року, а
наказ про помилку з'явився лише у
травні.

Відповідно до наданого розрахунку - довідки про середню заробітну плату,
виданого відповідачем, який відповідає розрахункам, наданим позивачкою, з Управління санаторно-курортних Установ в
Автономній Республіці Крим Державного Управління Справами на користь ОСОБА_1 слід
стягнути 18572 гривень 94 копійки та судові витрати на користь держави.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов
ОСОБА_1до Управління санаторно-курортних
Установ в Автономній Республіці Крим Державного Управління Справами про
встановленні на роботі та оплату вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
наказ № 126-лс від 19 червеня 2006 року про звільнення ОСОБА_1з посади
головного спеціаліста відділу організації утримання об'єктів за скороченням
штатної кількості.

Відновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу організації
утримання об'єктів Управління санаторно-курортних Установ в Автономній
Республіці Крим Державного Управління Справами
з 19 червня 2006 року.

Стягнути з Управління санаторно-курортних
Установ в Автономній Республіці Крим Державного Управління Справами на користь
ОСОБА_1середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 червня 2006 року до моменту розгляду
справи у розмірі 18 572 (вісімнадцять тисяч п'ятсот сімдесят дві) гривні 94
копійки.

Стягнути з Управління
санаторно-курортних Установ в Автономній Республіці Крим Державного Управління
Справами на користь держави суму судового збору у розмірі 185 (сто вісімдесят
п'ять) гривень 72 копійки.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині відновлення на роботі та
виплати середньомісячного заробітку за один місяць.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку в Апеляційний суд Автономної
Республіки Крим через Ялтинський міський суд у порядку і терміни, установлені
ст. ст. 184-187 КАС України.

Суддя - підпис.

З оригіналом згідно.

Постанова не набрала законної
чинності.

Суддя Секретар