Справа № 2а-331/2007
Суддя: Берещанський Ю.В.
Дата ухвалення: 2007-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

справа № 2а-331/07

іменем України

31 липня 2007 року м. Ялта

Ялтинський міський суд АРК в складі: судді Берещанського
Ю.В., при секретарі Мотва А.С., з участю адвоката ОСОБА_1,
представника пенсійного фонду Корінтелі Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в місті Ялта про визнання
дій начальника управління неправомірними, про стягнення заборгованності по пенсії,

В с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. У судовому засіданні
її представник ОСОБА_3, діюча на підставі довіреності, позов підтримала і суду пояснила, що 17 січня 2002 року ОСОБА_2 написала заяву про
зняття її з пенсійного обліку у зв'язку з відїздом на постійне
місце проживання у місто Запоріжжя. Вона отримала пенсійну справу, а з 1 лютого
2002 року нарахування пенсії їй було припинено. У зв'язку
з хворобою матері вона вимушена була виїхати у місто Ангарськ Іркутської
області Російської Федерації. На пенсійний облік у місті Запоріжжя вона не
встала. Після смерті матері вона залишилась у місті Ангарськ, звернулась із
заявою про вступ у громаданство Росії. У жовтні 2004 року вона отримала
громадянство Росії, встала на пенсійний облік і отримала пенсію у місті
Ангарськ Іркутської області. Вона звернулась до пенсійного фонду України із
заявою про виплату заборгованності по пенсії за минулий період часу, оскільки,
як їй стало відомо, громадянам, які відїзджають до іншої країни, з якою є
відповідна угода, виплачується пенсія за три роки. У травні 2006 року вона
отримала відмову, після чого звернулась до суду. Просила суд стягнути пенсію за
три роки у розмірі 4840.65 гривень.

Представник пенсійного фонду
Корінтелі Н.Г. позов не визнав і суду пояснив, що у січні 2002 року ОСОБА_2
написала заяву про зняття її з пенсійного обліку у зв'язку
з відїздом на постійне місце проживання у місто Запоріжжя. Вона отримала
пенсійну справу, а з 1 лютого 2002 року нарахування пенсії їй було припинено,
вона була знята з пенсійного обліку. Ніякої заборгованності перед ОСОБА_2 не було. У зв'язку
з її відїздом з 01.02.2002 року пенсія їй не нараховувалась. Статею 92 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» передбачена виплата пенсії за шість місяців
у зв'язку з відїздом пенсіонера за межи України за особистою заявою зацікавленої
особи. Такої заяви від ОСОБА_2 не надходило. Відповідно до ст.6 Угоди «Про
гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі
пенсійного забезпечення» - призначення пенсії громадянам держав-учасниць Угоди
провадиться за місцем їх проживання, тобто в місті Ангарськ Іркутської області,
як це і було зроблено. Підстав для виплати пенсії ОСОБА_2 за місцем її
колишнього проживання не має. Більш
дітальніше свої заперечення він виклав у письмовому вигляді.

Заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що даний
позов не може бути задоволеним з
наступних підстав.

Відповідно
до ст.7 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності
Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» при переселенні пенсіонера
в межах держав-учасниць Угоди виплата пенсії за колишнім місцем проживання
припиняється, коли пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за
новим місцем проживання пенсіонера. Виплата пенсії за шість місяців була
можлива при наявності заяви від пенсіонера ОСОБА_2 про нарахування цієї
компенсації у зв'язку з її відїздом в іншу державу держав-учасниць Угоди - ст. 92 Закону
України «Про пенсійне забезпечення». Такої заяви від ОСОБА_2 не надходило. Вона
отримала свою пенсійну справу за особистою заявою у зв'язку
з відїздом у місто Запоріжжя, де вона і повинна була стати на пенсійний облік.
Але цього не сталося і держава не повинна виплачувати пенсію особі, яка без
попередження виїхала за межи держави і прийняла інше громадянство. Держава
Україна виконала свої зобов'язання перед пенсіонером ОСОБА_2 і
заборгованності по пенсії перед нею не має.

Суд
не може прийняти до уваги посилання заявника на ст.509 ЦК україни, оскільки
зобов'язання з боку пенсійного фонду було виконане належним чином і в межах
діючого законодавства. Ці пенсійні зобов'язання були припинені за
особистою заявою пенсіонера ОСОБА_2 З 1 лютого 2002 року нарахування пенсії їй
було припинено у зв'язку із зняттям з пенсійного обліку.

Керуючись ст.12,158,159,160,163
КАС України, ст. 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.6,7 Угоди «Про
гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі
пенсійного забезпечення»,

В и р і ш и в :

У задоволенні позову
ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в місті Ялта про визнання дій
начальника управління неправомірними, про стягнення заборгованності по пенсії - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку в строки і в порядку,
зазначеному ст.186 КАС України.

Суддя