Справа № 22а-1039/2007
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2007-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-1039/07 Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 45 інстанції - М.П.Кожан
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2007 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді -
Проценко О.А. (доповідач),

суддів -
Коршун А.О., Стежко В.А.,

при секретарі - Серьогіна О.В.,

за участі представників:

позивача - Решітник О.А.,

відповідача
-
ОСОБА_1., Калюх Н.В.,

третьої особи -
Петерс В.І.,

прокурор - Литвинова Т.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації у
Дніпропетровській області

на постанову господарського суду Дніпропетровської області від
23.03.07 р. в адміністративній справі №А36/199-07
(А17/340-06)

за позовом прокурора м. Дніпропетровська
в інтересах держави в особі виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради

до Акціонерного товариства закритого
типу «Феріт»

за участю третьої особи Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській
області

про визнання недійсними установчих документів,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2006 року прокурор
м.Дніпропетровська в інтересах держави в особі Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради звернувся до суду із адміністративним позовом до
акціонерного товариства закритого типу «Феріт» з позовними вимогами про
визнання недійсними Установчого договору, Статуту, всіх змін та доповнень до
них, а також Свідоцтва про державну реєстрацію акціонерного товариства
закритого типу «Феріт», визнання недійсним запису про державну реєстрацію
акціонерного товариства закритого типу «Феріт» та зобов'язати виконавчий
комітет Дніпропетровської міської ради скасувати запис про державну реєстрацію
Акціонерного товариства закритого типу «Феріт». Позов обґрунтований тим, що під
час створення Акціонерного товариства закритого типу «Феріт» порушені вимоги Закону
України «Про господарські товариства» від 19.09.91 р. № 1576-XII, у зв'язку із
не проведенням під час створення товариства установчих зборів, не затвердженням
статуту на установчих зборах, підписанням установчого договору замість
учасників товариства посадовими особами орендного підприємства «Ферит», а саме
- директором та головним бухгалтером, та засвідчення їх підписів печаткою
такого орендного підприємства. Також у позові зазначається про невідповідність
статуту товариства ст.37, ч.2 ст.13 Закону України «Про господарські
товариства» від 19.09.91 р. № 1576-XII, оскільки в ньому відсутні данні про
наслідки невиконання зобов'язань по викупу акцій, та порядок оцінки вкладів
засновників до статутного фонду. Позовні вимоги пред'явлені у зв'язку з тим, що
при створенні акціонерного товариства його засновниками допущені суттєві
порушення вимог законодавства, які неможливо усунути.

Відповідач проти позову заперечував, посилався на реєстрацію установчих
документів у 1994 році, закінчення перебігу строків позовної давнини по таким
позовних вимогах, необґрунтування прокурором в чому полягає порушення інтересів
виконавчого комітету Дніпропетровської
міської ради, в інтересах якого поданий позов, прокурор не вказав також в чому
полягає порушення інтересів держави або існує загроза таким інтересам,
посилався на сплату у повному обсязі всіх податків та зборів (обов'язкових
платежів).

Постановою господарського суду Дніпропетровської
області від 23.03.07р. в адміністративній справі №А36/199-07
(А17/340-06) у задоволені позову відмовлено з підстав прийняття рішення про
створення Акціонерного товариства закритого типу «Феріт» на конференції організації орендарів підприємства
«Феріт» від 17.05.04р., підписання установчого договору АТЗТ «Феріт» всіма 515 акціонерами, згідно
додатку до нього, виявлення згоди акціонерів на підписання установчого договору
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. у формі заяв, посвідчених нотаріально; відсутності
порушення ч.4 п.5 «Порядку державної реєстрації суб'єктів підприємницької
діяльності», затв. постановою Кабінету
Міністрів України від 25.05.98р. N740, що діяв на час спірних правовідносин,
відповідно до якого у разі коли власником (власниками) суб'єкта підприємницької
діяльності є фізична особа (фізичні особи), її (їх) підпис на установчих
документах засвідчується нотаріусом, оскільки наведена норма не поширюється на
установчий договір акціонерного товариства у зв'язку із тим, що засновники акціонерного
товариства укладають між собою договір, що визначає порядок здійснення ними
спільної діяльності по створенню товариства, згідно ч.2 ст.26 Закону України
«Про господарські товариства» від 19.09.91 р. № 1576-XII, а засновника
акціонерного товариства не є його власниками, а є особами, що здійснюють
спільну діяльність по створенню такого товариства. Крім того, вимоги прокурора
про зобов'язання позивача здійснити скасування запису про державну реєстрацію
відповідача не узгоджуються із ст.104 КАС України, оскільки суб'єкт владних
повноважень може звернутися до адміністративного суду у випадках, встановлених
законом, отже звернення з такою вимогою неможливе. Прийняті до уваги також
заперечення відповідача щодо пропуску строку позовної давнини, оскільки позивачу
було відомо про всі обставини реєстрації акціонерного товариства з моменту
реєстрації, тобто з 22.07.94р., отже з моменту реєстрації минуло 12 років.

Не погодившись з постановою суду першої
інстанції, третя особа - Державна податкова адміністрація у Дніпропетровській
області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову
суду та закрити провадження у справі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги
зазначено, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови
допустив ряд грубих порушень норм процесуального права. Зокрема, відсутність у
останньому судовому засіданні 23.03.07 р. прокурора, незважаючи на наявне
клопотання про відкладення розгляду справи. На думку апелянта відповідач -
акціонерне товариство, не є суб'єктом владних повноважень, отже й розглянута
справа не відноситься до справ адміністративної юрисдикції і не належить до
розгляду в порядку адміністративного судочинства.

25.09.07р. апелянт подав зміни та
доповнення до апеляційної скарги, в яких змінила вимоги апеляційної скарги, та
просила скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким визнати недійсним Установчий договір, Статут,
всі зміни та доповнення до них, Свідоцтво про державну реєстрацію акціонерного
товариства закритого типу «Феріт», ідентифікаційний код 13428745; визнати
недійсним запис про державну реєстрацію акціонерного товариства закритого типу
«Феріт», ідентифікаційний код 13428745,
та зобов'язати виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради
скасувати запис про державну реєстрацію
Акціонерного товариства закритого типу «Феріт», ідентифікаційний код
13428745; стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування змін та
доповнень до апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції
при вирішенні адміністративної справи були неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи.
Апелянт не погодився з висновком суду про
те, що засновники акціонерного товариства не є його власниками, оскільки
із ст.29 Закону України «Про господарські товариства» від 19.09.91 р.
№1576-XII виходить, що засновники є власниками корпоративних прав акціонерного
товариства. Отже, підписи засновників (акціонерів, власників) акціонерного
товариства закритого типу «Феріт» повинні бути засвідчені нотаріально. На думку
апелянта проведення установчих зборів АТЗТ «Феріт» не мало місця, оскільки їх
проведення на конференції або інших подібних зібраннях, що проводяться на інших
підприємствах, установах або організація. Апелянт зауважує на відсутність рішення
про створення товариства, ненадання судом оцінки викладених прокурором фактів
невідповідності установчих документів АТЗТ «Феріт» на момент його створення
вимогам ст.ст.37, 13 Закону України «Про господарські товариства» від 19.09.91
р. №1576-XII, а саме щодо від сутності у статуті інформації щодо наслідків
невиконання зобов'язань по викупу акції, а у установчих документів порядку
оцінки вкладів засновників до статутного фонду товариства. Вважає також
порушеною ст.128 КАС України, у зв'язку із проведенням судового засідання без
участі прокурора.

Прокурор м.Дніпропетровська подав заяву про приєднання до апеляційної
скарги, не погодившись із висновками
суду щодо відсутності вимог відносно нотаріального засвідчення підписів
засновників на установчому договорі, рішення про створення акціонерного
товариства, зауважив на порушенні його прав щодо участі у судовому засіданні.

Виконавчий
комітет Дніпропетровської міської ради також заявив про приєднання до
апеляційної скарги, посилаючись на невідповідність установчих документів
чинному законодавству, та відповідальність заявника за невідповідність
установчих документів чинному законодавству.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечує з посиланням на відсутність
порушення прав позивача. Вважає висновки суду першої
інстанції обгрунтованими, а постанову -
законною.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи сторін та третьої
особи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 23 лютого 1994
року між Фондом державного майна України (продавець) та Організацією орендарів
підприємства «Ферит» складений акт передачі державної частики цілісного майнового
комплексу орендного підприємства «Ферит» вартістю 727949000 карбованців, на
виконання договору купівлі-продажу майна цілісного майнового комплексу, укладеного 30 листопада 1993 року. 17 травня
1994 року проведена конференція організації орендарів підприємства «Феріт»,
згідно протоколу якого конференція затверджено установчий договір про спільну
діяльність по створенню акціонерного товариства «Ферит», прийнято статут
акціонерного товариства «Ферит», обрано склад Правління та його Голову,
Ревізійної комісії, та надане право підпису Установчого договору від імені всіх
засновників АТ «Феріт» з метою його нотаріального посвідчення ОСОБА_1. - Голові
правління АТ, директору ОП «Феріт», та
ОСОБА_2. - головному бухгалтеру (т.1, а.с.69-71). 17 травня 1994 року між громадянами України,
членами трудового колективу, укладений установчий договір про спільну
діяльність по створенню акціонерного товариства «Ферит», яке є правонаступником
підприємства «Ферит» згідно із ст.1 вказаного установчого договору. Установчий договір
підписали 515 акціонерів, список із підписами яких надано на 65 сторінках
(додаток №1) і є невід'ємною частиною договору
(т.1 а.с.8-41, 66-68). Статут акціонерного товариства закритого типу
«Феріт» затверджений протоколом Установчої конференції від 17 травня 1994 року
та зареєстрований виконавчим комітетом Дніпропетровської міської Ради народних
депутатів, свідоцтво №13428745 від 22 липня 1994 року реєстраційний №9427-АП
(т.1 а.с. 42-48, 60).

Згідно з даними реєстраційної картки Державного
реєстру звітних (статистичних) одиниць України, засновниками акціонерного
товариства закритого типу «Феріт» є громадяни України в кількості 515 осіб,
поіменовані у відповідному списку (т.1. а.с. 77-99, 100-104). В матеріалах
справи містяться копії нотаріально посвідчених заяв засновників АТЗТ «Феріт», в
яких вказується про обговорення 17 травня 1994 року питання щодо створення
закритого акціонерного товариства, ухвалення рішення про створення АТЗТ
«Феріт», затвердження установчого договору про створення та Статуту АТЗТ
«Феріт» та схвалення в порядку ст.64 ЦК України (у редакції 1963 року) і ст.241
ЦК України дій Голови Правління АТЗТ «Феріт» ОСОБА_1. та члена Правління
ОСОБА_2. з підписання від імені засновників й нотаріального посвідчення
установчого договору АТЗТ «Феріт», що було зроблено із згоди та відповідало
волевиявленню засновників АТЗТ «Феріт»
(т.2 а.с.48-328)

У апеляційній скарзі апелянт посилається на
непроведення установчих зборів, відсутність рішення про створення АТЗТ «Феріт»,
відсутність рішення про затвердження статуту АТЗТ «Феріт». З таким доводом
колегія суддів не може погодитися з огляду на викладене. Необхідно приймати до
уваги, що обставини справи мали місце у травні 1994 року, коли лише
започатковувалась практика застосування законодавства у сфері створення і
діяльності господарських товариств, зокрема акціонерних.

Твердження апелянта про те, що установчі збори
взагалі не проводились, або що рішення про створення АТЗТ приймалось на
конференції іншого підприємства, є невірними, оскільки важливо те, хто приймає
участь у зборах, які рішення приймаються, яким кворумом, а не те, як таке
зібрання, збори або конференція називаються.

З матеріалів справи вбачається, що 17
травня 1994 року фактично мало місце зібрання організації
орендарів підприємства «Феріт», на якому
вирішувались питання щодо створення закритого акціонерного товариства «Феріт».
Підставами зібрання було отримання у власність цілісного майнового комплексу
підприємства «Феріт», що раніше використовувався у межах орендних відносин.

Згідно із ст.8 Закону України «Про підприємництво» від 07.02.91р.
№698-XII для державної реєстрації
подається рішення власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними)
органу про створення юридичної особи, у разі якщо власників або уповноважених
ними органів два і більше, таким рішенням є установчий договір, а також
протокол установчих зборів (конференції) у випадках, передбачених законом.

Отже, посилання апелянта на те, що на конференції не можуть прийматися
рішення про заснування юридичної особи є неправильним.

Відповідно до ст.ст.26, 35 Закону України «Про
господарські товариства» від 19.09.91р. №1576-XII (у редакції чинної на час
спірних правовідносин), засновники акціонерного товариства укладають між собою
договір, що визначає порядок здійснення ними спільної діяльності по створенню
акціонерного товариства, відповідальність перед особами, що підписалися на
акції, і третіми особами. Таким договором
є установчий договір про спільну діяльність по створенню акціонерного
товариства «Феріт» від 17 травня 1994 року, укладений між громадянами України
працівниками підприємства «Феріт».

Згідно із п.4 «Положення про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької
діяльності та про реєстраційний збір за державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.94р. №
276 (у редакції, чинній на час реєстрації позивача), для державної реєстрації
суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи власник (власники) або
уповноважена ним (ними) особа (заявник) подає до органу державної реєстрації,
зокрема рішення власника майна або уповноваженого ним органу про створення
суб'єкта підприємницької діяльності. Якщо власників або уповноважених ними
органів два і більше, таким рішенням є установчий договір.

За загальним правилом, встановленим ст.4 Закону України «Про господарські
товариства» від 19.09.91р. №1576-XII (у редакції чинної на час спірних
правовідносин), акціонерне товариство
створюється і діє на підставі установчого договору і статуту.

Враховуючи, що ст.26 Закону України «Про господарські товариства» від
19.09.91р. №1576-XII (у редакції, чинній
на час спірних правовідносин), якою встановлені особливості створення та дії
акціонерних товариств, передбачено укладення між засновниками акціонерного товариства
договору, що визначає порядок здійснення ними спільної діяльності по створенню
акціонерного товариства, відповідальність перед особами, що підписалися на
акції, і третіми особами, то саме такий договір, що визначає порядок здійснення
ними спільної діяльності по створенню акціонерного товариства - є установчим
договором для акціонерних товариств. В даному випадку саме це є приоритетними
умови договору, а не його назва.

Отже, доводи апелянта про відсутність рішення про створення АТЗТ «Феріт» не приймаються, оскільки таке
рішення оформлюється договором, який визначає порядок здійснення
акціонерами спільної діяльності по створенню акціонерного товариства.

Апелянт посилається на порушення під час створення АТЗТ «Феріт» п.4 «Положення про державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності та про реєстраційний збір за державну реєстрацію
суб'єктів підприємницької діяльності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.94р. №
276, згідно з яким, у разі, коли власником суб'єкта підприємницької діяльності
є фізичні особи, їхні підписи на установчих документах потребують нотаріального
засвідчення.

Установчий договір та статут як установчі
документи за законом викладаються
у письмовій формі.
Відповідно до вимог імперативних норм, що містяться у ч.2
ст.44 та ч.2 ст.154 ЦК УРСР, письмові угоди повинні бути підписані особами, які
їх укладають. Відповідно до ст.48 ЦК УРСР,
недійсними є угоди що не відповідають вимогам чинного законодавства. Згідно із ст.63 ЦК УРСР
(чинному на момент укладення установчого договору та затвердження статуту
товариства) угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на
укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє
цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого
схвалення угоди цією особою. При цьому, наступне схвалення угоди особою, яку
представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення. Згідно
із ст.241 ЦК України, правочин, вчинений
представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо
особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до
виконання.

З матеріалів справи виходить, що засновники АТЗТ «Феріт» шляхом нотаріально
посвідчених заяв схвалили в порядку ст.63
ЦК УРСР і ст.241 ЦК України дії Голови Правління АТЗТ «Феріт» ОСОБА_1. та члена
Правління ОСОБА_2. з підписання від імені засновників й нотаріального
посвідчення установчого договору АТЗТ «Феріт», що було зроблено із згоди та
відповідало волевиявленню засновників АТЗТ «Феріт» (т.2 а.с.48-328).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що
спірна угода фактично підписана і всіма засновниками, відсутнє лише нотаріальне
посвідчення таких підписів. Мало також місце прийняття угоди до виконання - всі
засновники-акціонери працюють у власному товаристві - є його акціонерами.

З огляду на викладене доводи
апелянта про відсутність нотаріального посвідчення підписів, що призвело до
порушення законодавства під час створення товариства, є неправильним, оскільки
не відповідають нормам ст.63 ЦК УРСР і
ст.241 ЦК України.

Відповідно до ст.4 Закону
України «Про господарські товариства» від 19.09.91р. №1576-XII (у редакції
чинної на час спірних правовідносин), установчі документи повинні містити
відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників
та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення
статутного фонду, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію
органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань,
по яких необхідна одностайність або кваліфікована більшість голосів, порядок
внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації
товариства. Установчі документи повинні також містити відомості, передбачені
статтями 37, 51, 65, 67 і 76 цього Закону. Відсутність зазначених відомостей в
установчих документах є підставою для відмови у державній реєстрації
товариства.

Із ст.37 вказаного Закону виходить, що статут акціонерного товариства, крім
відомостей, вказаних у статті 4 цього Закону, повинен містити відомості про
види акцій, що випускаються, їх номінальну вартість, співвідношення акцій
різних видів, кількість акцій, що купуються засновниками, наслідки невиконання
зобов'язань по викупу акцій.

Отже, відсутність у статуті акціонерного товариства
окремих умов, передбачених ст.4 Закону України «Про господарські товариства»
від 19.09.91 р. №1576-XII, зокрема наслідки невиконання зобов'язань по викупу
акцій, порядок оцінки вкладів засновників до статутного фонду, може бути
підставою для відмови у реєстрації, а не підставою для скасування статуту.
Оскільки реєстрація АТЗТ «Феріт» здійснена
22 липня 1994 року, про що видане свідоцтво №9427-АП, та відмови у реєстрації
не відбулося, посилання апелянта на порушення наведених норм права є
безпідставним.

Крім того, відсутність в
установчих документах будь-яких відомостей не може ототожнюватися з наявністю в установчих
документів положень, які суперечать чинному законодавству. (ст.8 Закону України “Про підприємництво”).

В силу ст.6 Закону
України «Про господарські товариства» товариство набуває
прав юридичної особи з дня його державної реєстрації. Відповідно до ст.8 Закону
України «Про підприємництво» від 07.02.91р. №698-XII, державна реєстрація
суб'єктів підприємницької діяльності проводиться, зокрема, у виконавчому
комітеті міської ради (далі - органи державної реєстрації) за місцезнаходженням
або місцем проживання даного суб'єкта, якщо інше не передбачено законом. Таким
чином, особою, яка може відповідати за заявленим позовом в частині скасування
державної реєстрації є особа, яка здійснила реєстрацію товариства, тобто в
даному випадку - виконком Дніпропетровської міської ради. Отже
такі позовні вимоги мають бути звернені до органу, який здійсним реєстрацію,
в даному випадку це - позивач у даній справі.

Апелянт також заявляє про проведення судового засідання без участі
прокурора, який був відсутній з поважних причин, про що повідомив суд
клопотанням про відкладення справи. У цьому ж клопотанні прохання про
перенесення судового засідання обґрунтовано необхідністю надання додаткових
доказів. Колегія суддів не приймає такий довід апелянта, оскільки прокурор
приймав участь у попередніх судових
засіданнях, надавав пояснення. Будь-яких додаткових доказів на підтвердження
свої позиції до матеріалів справи не надавалось.

Таким
чином, апеляційна скарга не містить доводів, які б спростували висновки суду
першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та прийняв судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державної податкової
адміністрації у Дніпропетровській області
на постанову господарського суду Дніпропетровської області від
23.03.07р. в адміністративній справі №А36/199-07 (А17/340-06) залишити
без задоволення.

Постанову господарського суду Дніпропетровської
області від 23.03.07р. в адміністративній справі №А36/199-07
(А17/340-06) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена
згідно із ст.212 КАС України протягом місяця до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя: О.А.Проценко

Судді: А.О.
Коршун

Л.П.Туркіна