Справа № К-16557/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2007 року м.
Колегія суддів
Вищого адміністративного суду України в складі:
головуючого-судді Цуркана М.І.,
суддів: Лиски Т.О., Панченка
О.І., Юрченка В.В., Штульмана І.В.,
при секретарі Єрко С.М.,
за участю представника Державної податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Султанова Т.З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси та Державної податкової адміністрації
України про зобов'язання виключити інформацію та вчинити певні дії, -
У квітні 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила
визнати неправомірними дії ДПІ в Малиновському районі м. Одеси, якими їй
відмовлено: зробити відмітку в паспорті про те, що вона може здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номеру; звільнити позивачку від
індивідуального ідентифікаційного номеру, виключити індивідуальний
ідентифікаційний код та всю інформацію про позивачку із інформаційного фонду
Держреєстру; знищити облікову карту; здійснювати податковий облік по раніше
встановленій формі без використання індивідуального ідентифікаційного номеру.
При цьому позивачка посилалась на те, що таке право передбачене Законом України
«Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових
платежів», оскільки вона не бажає мати ідентифікаційний номер по релігійним
Рішенням Малиновського районного суду від 22 червня 2005 року позовні
вимоги ОСОБА_1 було задоволено та зобов'язано ДПІ у Малиновському районі
поставити відмітку в паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі
без індивідуального ідентифікаційного номера, завіривши цей запис підписом
керівника ДПІ та гербовою печаткою, виключити з інформаційного фонду Державного
реєстру відомості про індивідуальний ідентифікаційний номер ОСОБА_1 та знищити
її облікову картку форми № 1 ДР.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2006 року
вказане рішення суду першої інстанції скасовано і постановлено нове, яким
позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду скасувати і
залишити в силі рішення районного суду, посилаючись на неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального
права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи скаргу ОСОБА_1 без
задоволення, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до "Порядку
внесення відмітки до паспорту громадянина України щодо ідентифікаційного номера
фізичної особи платника податків та інших обов'язкових платежів" та п.7
Положення про паспорт громадянина України передбачено, що відмітки і записи у
паспорті здійснюються паспортною службою, а не органами державної податкової
служби.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що згідно до ч.2 ст. 1 ЗУ "Про
державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових
платежів", вона офіційно повідомила відповідачів про відмову від
ідентифікаційного номера, проте ті, в порушення вимог вищезазначеного Закону,
запропонували їй внести відмітку до паспорту згідно Порядку унесення відмітки у
паспорт громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної
особи-платника податків та інших обов'язкових платежів, затвердженого спільним
Наказом ДПА України та МВС України від 19.10.2004 року № 602/1226.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про державний реєстр фізичних
осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів" для осіб, які
через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні
органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та
інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про
наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номера.

На виконання Закону України "Про Державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших обов'язкових платежів" та згідно з Постановою
ВР України від 26.06.1992 р. №2503-ХІІ "Про затвердження положень про
паспорт громадянина України та свідоцтва про народження" спільним Наказом
ДПА України та МВС України від 19.10.2004 року № 602/1226 було затверджено
Порядок унесення відмітки у паспорт громадянина України щодо ідентифікаційного
номера фізичної особи-платника податків та інших обов'язкових платежів (надалі
- Порядок), який визначає механізм та процедуру внесення відмітки про
наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера до
паспорта фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання
відмовляється від прийняття
ідентифікаційного номера та
офіційно повідомила про
це орган державної податкової служби.

Пунктами 4 і 5 цього Порядку визначено, що фізична особа, яка відмовляється
від ідентифікаційного номера, подає до органу внутрішніх справ за своїм місцем
реєстрації довідку форми ВЗ та паспорт громадянина України, а посадова особа
органу внутрішніх справ при зверненні громадянина за місцем його реєстрації
щодо внесення відмітки до його паспорта розглядає цю довідку щодо
повноти і правильності
її заповнення та
у відповідності пред'явленому
паспорту і в разі відсутності невідповідностей вносить на 7-9 сторінку паспорта
відмітку, зміст та форму якої наведено в додатку 4.

Отже, діючим законодавством визначено державний орган, який має вчинити
відмітку в паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера, це орган внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити
те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що ДПІ у Малиновському районі м. Одеси не
відмовляла в здійснені обліку як платника податків ОСОБА_1, а лише
рекомендувала їй діяти згідно із Порядком.

Така позиція ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ґрунтується на
вищевказаних чинних нормативних актах, а відтак не може вважатися
неправомірною.

Тому, в даному випадку, неможливо погодитись із твердженням ОСОБА_1
відносно неправомірності бездіяльності ДПІ у Малиновському районі м. Одеси щодо
відмови облікувати її як платника податків та інших обов'язкових платежів за
раніше встановленими формами обліку по прізвищу, імені та по-батькові, без
застосування ідентифікаційного номеру, оскільки заявниця звернулась до
податкового органу після набрання чинності спільного наказу ДПА України та МВС
України від 19.10.2004 р. №602/1226.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 224 , 230, 231 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову апеляційного
суду Одеської області від 14 лютого 2006
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, за винятком випадків, передбачених ст. 237 КАС України.

Головуючий

Судді