Справа № К-2961/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
вересня 2007 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :
суддів - Бутенка
розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну
справу за скаргою ОСОБА_1на дії голови Жовтневого районного суду м.
У січні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій
просив визнати неправомірними дії голови Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська Олійник М.В., що полягали у поверненні його заяви про перегляд
судового рішення за нововиявленими обставинами простим листом, без винесення
відповідного процесуального документу.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2004 року
відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті скарги і направлено її за підсудністю до
Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.
Не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_1 подав касаційну
скаргу, в якій просить скасувати це судове рішення та направити справу до
апеляційного суду Дніпропетровської області для розгляду по суті. У скарзі він
посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на
Відмовляючи у прийнятті скарги ОСОБА_1, апеляційний суд виходив з того, що
згідно ч.ч. 1, 2 ст. 2484 ЦПК України (в редакції 1963 року) скарги
громадян на рішення, дії або бездіяльність органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і службових осіб розглядаються судом за
місцезнаходженням суб'єкта оскарження, а відтак цей спір не відноситься до
компетенції апеляційного суду Дніпропетровської області.
Однак, з матеріалів справи видно, що суд неповно встановив всі фактичні
обставини спору і неправильно прокоментував та застосував у даному конкретному
випадку норми матеріального та процесуального права, що призвело до
постановлення незаконного судового рішення.
Так, заявник подав скаргу у січні 2004 року, тобто в період дії ЦПК України
(в редакції 1963 року).
Згідно із ст.ст. 99, 290, 291, 320 цього Кодексу особи, які беруть участь у
справі, мають відповідні процесуальні права, в тому числі право на оскарження
процесуальних рішень, дій або бездіяльності суду як окремо, так і одночасно з
оскарженням рішення суду у справі в передбаченому цими нормами закону порядку.
Рішення, дії чи бездіяльність посадових та службових осіб суду, які шляхом
неналежної організації руху справи поза межами судового засідання створюють
перешкоди щодо реалізації процесуальних прав особам, які беруть участь у справі,
можуть бути оскаржені до суду. На час вчинення судом даної процесуальної дії
таке оскарження відбувалось в порядку цивільного, а після вступу в дію КАС
України, в порядку адміністративного судочинства.

Дійсно, ч.2 ст. 2484 ЦПК України (в редакції 1963 року) було
передбачено, що скарга подається за місцезнаходженням суб'єкта оскарження.

Між тим, статтею 237 цього ж Кодексу встановлено, що справи, перелічені в
статті 236 цього Кодексу, тобто ті, які виникають з адміністративно-правових
відносин, розглядаються судом за правилами цього Кодексу, з винятками і
доповненнями, зазначеними в главах 30 - 32 цього Кодексу.

В той же час статтею 124 ЦПК України (в редакції 1963 року) визначалась
підсудність справ, в яких однією із сторін виступав суд чи посадова особа суду.
Зокрема, у частині 1 цієї статті зазначено, що цивільні справи, в яких однією
із сторін є районний (міський) суд, військовий суд гарнізону, розглядає
відповідно Верховний Суд Республіки Крим, обласний суд, Київський і
Севастопольський міські суди, військовий суд регіону, Військово-Морських Сил.

Із змісту наведених норм вбачається, що діюче на час розгляду справи
законодавство передбачало ряд випадків, у яких апеляційні суди виступали як
суди першої інстанції.

Оскільки ж ОСОБА_1 оскаржував дії голови Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська Олійник М.В., то даний спір слід було розглядати апеляційним
судом як судом першої інстанції, проте суд дійшов помилкового висновку про
непідсудність йому цієї справи і
відмовив у прийнятті скарги.

Слід також зазначити, що на даний час заявлені ОСОБА_1 вимоги підлягають
розгляду за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства
України.

Цим Кодексом не визначена підсудність даної категорії справ, однак згідно
положень ст.ст. 18, 19 КАС України у разі невизначеності цим Кодексом
предметної чи територіальної підсудності адміністративної справи така справа
розглядається місцевим адміністративним судом за вибором позивача.

За таких обставин, згідно вимог ст. 227 КАС України, оскаржена ухвала апеляційного
суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для
вирішення у відповідності із вимогами закону питання про прийняття скарги.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 221, 223, 227, 230 КАС України, колегія суддів,
-

у х в а
л и л а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2004 року скасувати,
направивши справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття
скарги.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Згідно
ст. ст. 236, 237 КАС України рішення суду касаційної інстанції може бути
оскаржено до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами протягом
одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :