Справа № К-3446/06
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 вересня 2007 року
м.Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого: судді Харченка В.В.

суддів: Бим М.Є., Гончар Л.Я., Васильченко
Н.В., Матолича С.В.

при
секретарі: Мельник І.М.

за
участю представника Державної податкової

адміністрації у Запорізькій області - Сиваша А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
касаційними скаргами Державної судової адміністрації України та Державної
податкової адміністрації у Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2005 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29 грудня 2005 року, у справі №2-845/05 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 до Державної податкової адміністрації
України, Державної податкової адміністрації у Запорізькій області, відділення
Державного казначейства України у м. Запоріжжі, за участю третіх осіб без
самостійних вимог: Запорізького апеляційного суду, Державної судової
адміністрації України, про визнання незаконною вказівки про утримання податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 13 % із суми довічного грошового утримання
суддів та зобов'язання повернути спірні суми утриманого податку із щомісячного
грошового утримання, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2004 року вищеназвані позивачі
звернулися до суду із позовом до Державної податкової адміністрації України,
Державної податкової адміністрації у Запорізькій області, відділення Державного
казначейства України у м. Запоріжжі (на даний час Головне управління Державного
казначейства України у Запорізький області відповідно до наказу Державного
казначейства України №343-к від 12.07.2006 року «Про реорганізацію
територіальних органів Державного казначейства України»), треті особи -
Запорізький апеляційний суд, Державна судова адміністрація України, про
визнання незаконною вказівки про утримання податку з доходів фізичних осіб у
розмірі 13 % із суми довічного грошового утримання суддів та зобов'язання
повернути спірні суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого із їхнього
щомісячного грошового утримання.

Позивачі обґрунтували свої вимоги тим, що
нарахування грошових сум на виплату суддям довічного грошового утримання
проводиться по коду 1341 бюджетної класифікації, а саме як виплата пенсій. Такі
виплати, на думку позивачів, не
підлягають оподаткуванню.

Рішенням
Орджонікідзевського районного м.
Запоріжжя від 28 лютого 2005 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29 грудня 2005 року, позовні вимоги задоволено в
повному обсязі.

Зобов'язано повернути
позивачам із місцевого бюджету Орджонікідзевського
району міста Запоріжжя незаконно утримані
суми: ОСОБА_1. - 1399,90грн., ОСОБА_2. - 1289,67грн., ОСОБА_3. -
1268,15грн., ОСОБА_4. - 698,40грн., ОСОБА_5. - 698,40гон., ОСОБА_6. -
716,82грн., ОСОБА_7. - 738,06грн., ОСОБА_8. - 698,40грн., ОСОБА_9. -
648,51грн., ОСОБА_10. - 698,40грн., ОСОБА_11. - 681,77грн., ОСОБА_12. -
675,36грн., ОСОБА_13. - 675,36грн., ОСОБА_14. -536 грн., ОСОБА_15. -
634,11грн., ОСОБА_16. - 503,51грн., ОСОБА_17. - 549,40грн., ОСОБА_18. -
557,45грн., ОСОБА_19. - 648,51грн., ОСОБА_20. - 627,12грн., ОСОБА_21. -
585,33грн., ОСОБА_22. - 675,36грн., ОСОБА_23. - 670,36грн., ОСОБА_24. -
357,77грн.

В касаційній скарзі Державна судова
адміністрація України просить скасувати зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нове
рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим,
що довічне грошове утримання позивачів за 2004 рік включається до складу
загального місячного оподаткованого доходу відповідного податкового періоду.

Державна
податкова адміністрація у Запорізькій області в своїй касаційній скарзі також
просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановити
нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувані листи ДПА у Запорізькій
області та ДПА України, щодо застосування Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» не мають сили нормативно-правового акта. Крім того, на думку
відповідача, грошове утримання позивачів
за 2004 рік включається до складу загального місячного (річного) оподаткованого
доходу відповідного податкового періоду до 01 січня 2005 року.

Перевіривши матеріали справи, правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що касаційні скарги
Державної судової адміністрації України та Державної податкової адміністрації у
Запорізькій області підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи та встановлено судом,
позивачі працюють на посадах суддів апеляційного суду Запорізької
області, з них утримувався податок
з доходів фізичних осіб у розмірі 13 % із суми їхнього довічного
грошового утримання, отримуваної
кожним із них.

Статтею 126 Конституції
України закріплено основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність
і недоторканість суддів.

Згідно зі ст. 130
Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування
судів і діяльності суддів. У державному бюджеті України окремо визначаються видатки на
утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Особливий порядок
фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на
забезпечення належних умов для здійснення
незалежного правосуддя.

Відповідно до п.15, ч.1,
ст.2 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів є
бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього
Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначен.

Відповідно до статті
120, 126 Закону України "Про судоустрій України" та
Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого Указом
Президента України від 03.03.2003 № 182/2003, Державна судова адміністрація України виконує функції головного розпорядника
бюджетних коштів Державного бюджету
України щодо матеріального забезпечення діяльності судів.

Конституційний Суд
України у своїх рішеннях зазначав, що пільги, компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий
рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів, або
внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.

Статтею 11 Закону
України "Про статус суддів" визначено, що передбачені цим Законом гарантії
незалежності суддів, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і
соціального забезпечення, не можуть бути скасовані або знижені іншими нормативними актами
України.

Правова позиція з цього
питання закріплена в п.7 рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року по
справі №1-27/2004 рік, де зазначено, що надання суддям пільг, компенсацій і гарантій
не може ставитися у залежність від бюджетного фінансування.

Відповідно до ст. 43
Закону України «Про статус суддів» кожен
суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на
відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним
бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Суддя також має право
на відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання
обов'язків. Судді, який вийшов у
відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія
на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну
службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше
20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне
довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді
судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два
відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у
відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг
55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання
обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При
досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його
вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України
"Про державну службу", згідно якої на одержання пенсії державних
службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25
років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не
менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах
державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи
на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Відповідно до ст. 4
Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» сума пенсій, отримуваних платником податку з Пенсійного
фонду України чи бюджету згідно із законом, а також з іноземних джерел, якщо
згідно з міжнародними договорами згода
на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не
підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати.

Отже,
судами першої та апеляційної інстанцій
зроблено вірний висновок про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення на
користь позивачів утриманого із їхнього щомісячного грошового утримання
податку, який було перераховано до місцевого
бюджету.

Доводи, викладені в касаційних скаргах, зазначених висновків суду не спростовують, та
не дають підстав вважати, що судами при вирішенні спору про повернення
позивачам утриманого з них вищеназваного
податку було порушено норми матеріального
чи процесуального права.

Разом з тим суд першої
інстанції задовольняючи позов та визнаючи незаконною вказівки про утримання податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 13 % із суми довічного грошового утримання не звернув
увагу на те, що дана вказівка, а саме лист ДПА у Запорізькій області від
08.07.2004р. №2733/10/17-117 (а.с.34-35) та лист ДПА України від 02.08.2004р.
№8359/5/17-3116 (а.с.31-32) щодо застосування Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» не є нормативно-правовими актами чи правовими актами
індивідуальної дії, носять лише роз'яснювальний характер, а тому і не
підлягають розгляду в судах у
відповідності до ст.227 ЦПК України 1963
року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

За таких обставин судові рішення про визнання
незаконними зазначених вище
роз'яснювальних вказівок
підлягають скасуванню, із ухваленням
в цій частині нового рішення про
відмову в позові.

В решті судові рішення як законні та обґрунтовані слід залишити без змін.

Згідно ст.225 КАС
України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у
справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини,
а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Керуючись ст.ст.220, 221, 225, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги Державної судової
адміністрації України та Державної податкової адміністрації у Запорізькій
області задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 28 лютого 2005 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської
області від 29 грудня 2005 року в частині визнання незаконними викладених в листах Державної податкової адміністрації України від 02 серпня 2004року №8359/5/17-3116 та Державної податкової адміністрації у
Запорізькій області від 08 липня
2004року №2733/10/17-117 вказівок щодо застосування Закону України «Про податок
з доходів фізичних осіб» та утримання
податку з доходів фізичних осіб у розмірі 13 % із суми довічного грошового
утримання суддів - скасувати, та в цій
частині ухвалити нове судове
рішення про відмову в позові. В решті
судові рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: