Справа № К-5369/06
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2007-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007 року м.
Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Бутенка В.І.,

Сороки М.О. (доповідача),

Штульмана
І.В.,

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

провівши в порядку касаційного провадження
попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, Кабінету Міністрів України,
Верховної Ради України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

У травні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом
до Національного банку України, Кабінету Міністрів України, Верховної Ради
України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 травня
2005 року позовна заява залишена без руху
та надано термін для усунення її недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 травня
2005 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 4 липня
2005 року, позовна заява визнана неподаною та повернута позивачеві.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судами норм процесуального права, просить судові рішення скасувати.

Повертаючи позовну заяву, суд виходив з того, що відповідно до ст. 139 Цивільного
процесуального кодексу України (чинного на момент постановлення судових рішень
у справі) коли позивач відповідно до вказівок судді у встановлений строк
виконає всі перелічені в статтях 137 і 138 цього Кодексу вимоги та сплатить
державне мито, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до
суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві, про що суддя
постановляє мотивовану ухвалу.

Встановлено,
що скаржник
у встановлений судом строк недоліки позовної заяви не виконав.

Висновок
суду про те, що позов ОСОБА_1. підлягає поверненню, відповідає фактичним обставинам справи. З таким
висновком погодився суд апеляційної інстанції і доводи касаційної скарги його
не спростовують

Згідно
ч. 3 ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)
підставами касаційного оскарження судового рішення є порушення судом норм
матеріального чи процесуального права.

Відповідно до вимог
ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати
докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені
в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального права та відсутні передбачені ст. 227 КАС України підстави для
його обов'язкового скасування.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
ст. ст. 220, 220-1, 221, 223, 224, 230, 231
КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23
травня 2005 року і ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 липня 2005 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судові рішення Вищого адміністративного суду
України, які ухвалені в порядку касаційного провадження, можуть бути оскаржені
лише за винятковими обставинами - з мотивів неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції однієї й тієї самої норми права; визнання судових
рішень міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, такими,
що порушують міжнародні зобов'язання України - протягом одного місяця з дня
відкриття таких обставин шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду
України.

Судді: