Справа № 2-а-15630/2007
Суддя: Гонтарук В.М.
Дата ухвалення: 2007-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2007
року м. Вінниця

Вінницький
окружний адміністративний суд

в складі
головуючого:

судді Гонтарука
В.М.

при секретарі
Буряк Л.А.

за участю:

представника позивача Качурішина О.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом Лівобережного міжрайонного центру
зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 про
стягнення допомоги по безробіттю, суд -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов
Лівобережним міжрайонним центром зайнятості - робочий орган виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України
на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю.

Позов мотивовано тим, що на підставі Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати
для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної політики України від 20.12.2000 р. № 307,
ОСОБА_1, яка перебувала
на обліку як
безробітна у Лівобережному міжрайонному
центрі зайнятості, було виплачено
одноразову допомогу по безробіттю в сумі 5994,66грн. Однак, відповідачем
підприємницька діяльність не проводилась. Тому, Лівобережним міжрайонним
центром зайнятості прийнято рішення про повернення відповідачем отриманої допомоги.
Але, станом на 24.09.2007 року, кошти на рахунок центру зайнятості не надійшли.
Тому, позивач звернувся до суду щодо стягнення одноразової виплати для
організації безробітними підприємницької діяльності.

В судовому засіданні
представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його
задовільнити, мотивуючи свої вимоги, обставинами, що викладені в позовній
заяві.

Відповідач в
судовому засіданні позов не визнала. В обґрунтування заявленого суду пояснила,
що вона займалась підприємницькою діяльністю.
В підтвердження вище вказаного відповідач надала свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця на ім'я ОСОБА_1, доказ про сплату нею єдиного (фіксованого) податку, Свідоцтво про сплату
єдиного податку Серії Г від 01.10.2006 року, що виданий ДПІ у м. Вінниці. Разом
з тим, відповідач пояснила, що до червні 2006 року вона не могла займатися
підприємницькою діяльністю, оскільки хворіла, а це є обставиною, яка
унеможливлює провадження підприємницької діяльності. При цьому відповідач надала
суду виписку із медичної картки ОСОБА_1 медичної установи щодо стану її
здоров'я.

На підставі вищевикладеного,
відповідач просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши
пояснення сторін, оцінивши подані докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебувала на обліку
як безробітна у
Лівобережному міжрайонному центрі
зайнятості.

Відповідно до п. 7 ст. 22
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
на випадок безробіття» та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від
20.12.2000 р. № 307, ОСОБА_1 була подана заява від 22.05.2006 року про
призначення їй одноразової допомоги по безробіттю у розрахунку на рік для
організації підприємницької діяльності. При цьому було надано бізнес план.

Згідно наказу Вінницького обласного центру зайнятості від 24.05.2006 року
№262 «Про одноразову виплату допомоги по безробіттю для організації
безробітному підприємницької діяльності», відповідачу було виплачено допомогу
по безробіттю одноразово в сумі 5994,66грн., про що свідчить платіжне доручення
від 31.05.2006р. №9429.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що позовні вимоги
грунтуються на тому, що відповідач на протязі 6 календарних місяців, з дня
отримання допомоги по безробіттю, підприємницькою діяльністю не займалась та не
сплачувала протягом зазначеного періоду єдиного (фіксованого) податку, а це, з
урахуванням положень Порядку повернення у 2006 році коштів, виплачених як
допомога по безробіттю одноразово для організації безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.04.2006 р. №511, є підставою для розгляду
комісією питання про повернення виплаченої суми.

Однак, з таким висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно займалась підприємницькою діяльністю.
В підтвердження вказаної обставини суд бере до уваги документи, що були надані
відповідачем. А саме: Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради
від 25.05.2006 року, реєстраційний номер якого НОМЕР_1

Свідоцтво про сплату єдиного податку НОМЕР_2, виданого суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_1 на здійснення виду діяльності - послуги по
ремонту взуття в м.Вінниці по вул. Фрунзе, термін дії якого 2006 рік;

Квитанції №12 та №47 про здійснення відповідачем через установу банку
платежів по єдиному (фіксованому) податку в вересні 2006 року.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 в червні- серпні
2006 року хворіла, тому за станом здоров'я не мала можливості займатися
підприємницькою діяльністю.

Як доказ суд бере до уваги виписку із медичної картки, що видана ОСОБА_1
медичною установою - ВОКЛ ім. Пирогова.

Відповідно до Переліку обставин, що унеможливлюють провадження
підприємницької діяльності, затвердженого постановою правління Фонду від
25.05.2006 року, кошти, виплачені як допомога по безробіттю одноразово для
організації безробітними підприємницької діяльності, не підлягають поверненню у
разі виникнення обставин, що унеможливлюють провадження підприємницької
діяльності до яких відносяться надання фізичною особою-підприємцем офіційного
висновку медичної установи щодо стану здоров'я.

Відповідно до
ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу,
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному,
повному та об'єктивному дослідженні.

За вказаних вище обставин, наданих доказів та в їх
сукупності, суд дійшов висновку що підстав для задоволення позову немає.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 11, 70,
71, 94, 158
- 163, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В позові Лівобережним міжрайонним центром
зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 про
стягнення допомоги по безробіттю відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або у термін, встановлений для подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАС
України, постанова суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: