Справа № 22-а-857/2007
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Бунякіна Г.І.
Категорія: Доповідач
суддя Григоров А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2007 року

№ 22-а-857/07

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Григоров А.М.

Суддів - Сіренко О.І., Подобайло З.Г.

при секретарі: Попов О.Г.

за участі:

представник відповідача - Орлова
М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Полтаві та
апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Полтавський хлібозавод
№2» на постанову Господарського суду Полтавської області від 12 березня
2007року по справі № 3/309

за
позовом
Відкритого акціонерного товариства «Полтавський хлібозавод №2»

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві №/0 від 27.09.2006р., за яким визначені податкові
зобов'язання з податку на додану вартість із вітчизняних товарів в загальній
сумі 188340,00 грн., в т.ч. основний платіж - 125560,00грн. та штрафна
(фінансова) санкція - 62780,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Відкритого акціонерного
товариства «Полтавський хлібозавод №2», звернувся до Господарського суду
Полтавської області з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві,
про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві
№/0 від 27.09.2006р., за яким
визначені податкові зобов'язання з податку на додану вартість із вітчизняних
товарів в загальній сумі 188340,00 грн., в т.ч. основний платіж - 125560,00грн.
та штрафна (фінансова) санкція - 62780,00 грн..

Постановою Господарського суду
Полтавської області від 12 березня 2007року позов Відкритого акціонерного
товариства «Полтавський хлібозавод №2» до Державної податкової інспекції у м.
Полтаві про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві
№/0 від 27.09.2006р., за яким
визначені податкові зобов'язання з податку на додану вартість із вітчизняних
товарів в загальній сумі 188340,00 грн., в т.ч. основний платіж - 125560,00грн.
та штрафна (фінансова) санкція - 62780,00 грн. задоволено частково. Визнано

недійсним податкового
повідомлення-рішення в частині визначення податкового

зобов'язання в податку на додану
вартість в загальній сумі 60574,50 грн., в т.ч. основний

платіж - 40 383,0 грн. та штрафна (
фінансова ) санкція - 20 191,50 грн. В іншій частині у позові відмовлено

ДПІ у м. Полтаві не погоджується з
винесеною постановою в частині визнання

недійсним податкового
повідомлення-рішення, в частині визначення податкового

зобов'язання з податку на додану
вартість в загальній сумі 60574,50 грн., в т.ч. основний

платіж - 40 383,0 грн. та штрафна (
фінансова ) санкція - 20 191,50 грн., оскільки судом

було порушено норми матеріального
права та не в повному обсязі досліджено обставини

справи, а саме:

В ході проведення планової
документальної перевірки ВАТ "Полтавський

хлібозавод №2" встановлено
наступні порушення з податку на додану вартість:

1.
Листопад 2004р. донараховано
ПДВ - 16900
грн. по інформаційним

(консультаційним) послугам ,
що не використані у
господарській діяльності підприємства.

Перевіркою встановлено, що в
порушення пп.7.4.4. ст.7 Закону України „Про податок

на додану вартість" від
03.04.1997р. №168/97-ВР. відповідно якого у разі коли платник

придбаває товари (роботи, послуги),
вартість яких не відноситься до складу валових

витрат виробництва (обігу) і не
підлягає амортизації, податки, що сплачені у зв'язку з

таким придбанням, відшкодовуються
за рахунок відповідних джерел і до складу

податкового кредиту не включаються,
підприємством завищено податковий кредит у

листопаді 2004 року на 16900,0 грн.
, внаслідок включення до податкового кредиту

суми ПДВ, обчисленого з вартості
інформаційних (консультаційних) послуг,

отриманих від ПП
„Агроінвестсервіс", що не відносяться до складу валових витрат (включено
до складу валових витрат інформаційні (консультаційні) послуги на суму

84500 грн. згідно Договору про
надання інформаційних (консультаційних) послуг №3

від 02.11.04р. (детально у п.п
.2.14 ;3.1.1 акта перевірки ).

Невідповідності даних платника
податків даним перевірки виникли в зв"язку з

наступним:

ВАТ "Полтавський хлібзавод
№2" у листопаді 2004 року мало взаємовідносини

з ПП "Агроінвестсервіс",
а саме: у відповідності до Договору про надання

інформаційних (консультаційних)
послуг №3 від 02.11.04р. Замовник - ВАТ

„Полтавський хлібозавод №2"
доручає, а Виконавець - ПП „Агроінвестсервіс"

зобов'язується надати йому у
відповідності до умов даного Договору спеціальну

інформацію (кваліфіковану
консультацію), в свою чергу Замовник зобов'язаний

прийняти послуги та оплатити їх.
Зміст інформації (консультації) наступний:

Виконавець інформує (консультує)
Замовника по слідуючим питаннням: аналіз

фінансово-економічної діяльності
підприємства. Винагорода Виконавця згідно

Договору складає - 101400,0 грн. в
т.ч. ПДВ - 16900,0 грн. Порядок розрахунків

протягом 3 років з моменту
підписання акту здачі-приймання робіт. Згідно Договору

здача-приймання виконаних робіт
здійснюється сторонами за актом здачі-приймання.

Інформація (консультація) повинна
бути надана замовнику усно та письмово, а також в

електронному вигляді.

Сторонами складено акт
приймання-передачі виконаних робіт від 29.11.04р.,

згідно якого Виконавець виконав
договірні зобов'язання в повному обсязі, вартість

виконаних робіт складає 101400,0
грн. в т.ч. ПДВ і. 6900,0 грн.

Розрахунки між підприємствами не
проведені, станом на 01.04.2006р. по

кредиту рахунка 6851
"Розрахунки з іншими кредиторами" заборгованість перед ПП

"Агроінвестсервіс"
становить 101400 грн..

У відповідності до наданих для
перевірки документів встановлено, що в даних

документах наведені показники форм
фінансової звітності підприємства: "Баланс

підприємства" (форма 1) .
"Звіт про фінансові результати" (форма 2) , "Звіт про рух

грошових коштів" (форма 3) ,
"Звіт про прибуток" за 2000-2003 рр. Коефіцієнти та

діаграми загальної прибутковості,
ліквідності, зросту доходів, оборотності активів,

дебіторської заборгованості та ТМЦ,
періоду оборотності заборгованості,

короткострокових активів та
зобов'язань, структури капіталу, наведені за 2002-2004

рр. хоча за 2004 рік показники для
складання фінансової звітності на момент падання

послуг не сформовані (акт
приймання-передачі виконаних робіт від 29.11.04р). тобто

розраховані показники не
співпадають з наведеною базою для розрахунків (2000-

2003рр.). Крім того, не співпадають
між собою дати та періоди за які розраховані

коефіцієнти фінансового аналізу, що
наведені в російському та іншомовному варіантах.

Проведений аналіз фінансового стану
підприємства не має рекомендацій по

поліпшенню організації фінансів та
підвищення ефективності їх використання в

процесі господарської діяльності,
по покращенню фінансового стану, по розміщенню і

використанню засобів виробництва,
по підвищенню платоспроможності підприємства,

по забезпеченості власними
оборотними коштами, по дотриманню дисципліни в

розрахунках з іншими
підприємствами, організаціями та державою, по використанню

коштів господарства за
призначенням, по виявленню шляхів підвищення ефективності

використання фінансових ресурсів,
не зазначаються в аналізі позитивні й негативні зміни у майновому стані
підприємства, не досліджено існуючих тенденцій, не наведе

заходи щодо поліпшення майнового
стану підприємства.

Перевіркою встановлено, що за
даними форми 2 "Звіт про фінансові результати" -

підприємство у 2001 та 2002 роках
було прибутковим (чистий прибуток складав 501,1

тис. грн. та 221,5 тис. грн.
відповідно), а у 2003- 2005 роках та протягом 1 кварталу

2006 року, отримано збитки в сумі: 252,2 тис. грн., 400,9 тис.
грн., 861,6 тис. грн. та

389,5 тис. грн. відповідно ,
хоча п.1.32 Закону України „Про
оподаткування прибутку

підприємств" від 22.05.97р.
№283/97-ВР, передбачено, що господарська діяльність -

будь яка діяльність особи ,
направлена на отримання доходу в грошовій , матеріальній

або нематеріальній формах , у разі
коли безпосередня участь такої особи в організації

такої діяльності є регулярною ,
постійною і суттєвою.

Таким чином, інформаційні
(консультаційні) послуги не мають ніяких

рекомендацій по покращенню
фінансового стану підприємства та не призвели до

його покращення і не використані у
господарській діяльності підприємства .

У бухгалтерському обліку вказана
операція відображена по дебету рахунка 932

„Витрати на збут" та по
кредиту рахунка 6851 "„Розрахунки з іншими кредиторами".

По податковому обліку сума ПДВ по
даній операції у розмірі 16900 грн. віднесена до

податкового кредиту і відображена у
Декларації з податку на додану вартість за

листопад 2004 року.

2. липень 2004р.
донараховано ПДВ-23483 грн.
по безнадійній кредиторській заборгованості.

Перевіркою встановлено, що в
порушення пп. 4.5. ст. 4 Закону України „Про

податок на додану вартість"
від 03.04.1997р. №168/97-ВР - у разі коли після продажу

товарів (робіт, послуг)
здійснюється будь-яка зміна суми компенсації за продаж

товарів (робіт, послуг), включаючи
перерахунок у випадках повернення проданих

""товарів чи права
власності на такі товари продавцю, а також у зв'язку з визнанням

боргу покупця безнадійним у
порядку, визначеному законодавством України, податок

нарахований у зв'язку з таким
продажем, перераховується відповідно до змін бази

оподаткування. При цьому продавець
зменшує суму податкового зобов'язання на суму

надмірно нарахованого податку, а
покупець відповідно збільшує суму податкового

зобов'язання на ту ж суму в період,
протягом якого була зменшена сума компенсацій

продавцю." Абзацом 3 п.4.5.
зазначено, що правила, визначені цим пунктом,

застосовуються також при збільшені
суми валових витрат або валового доходу

платника цього податку внаслідок
проведення процедури врегулювання сумнівної або

безнадійної заборгованості.

В порушення п.4.5 ст. 4 Закону
підприємством занижено податкове

зобов'язання з ПДВ за липень 2004
року на суму 23483 грн. - ПДВ по кредиторській

заборгованості у сумі 140898 грн.
перед ПП „Украгросервіс" (м. Кіровоград) згідно

договору купівлі-продажу кукурудзи
від 24.09.03р. (детально суть порушення

викладена у пп. 1.6, 2.1.1 Акту) .

Постачальник по договору - ПП
"Украгросервіс" має ознаки фіктивності, а саме:

Рішенням Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 14.07.04р. скасовано

державну реєстрації підприємства у
зв'язку з не знаходженням підприємства за

юридичною адресою. Враховуючи той
факт, що перетворення СГД відбулося з

порушенням чинного законодавства.,
актом №112 від 15.09.04р. ДПІ у Кіровоградській

області, анульовано свідоцтво платника
ПДВ ПП "Украгросервіс" з 14.07.2004 року.

За даними бухгалтерського обліку
ВАТ „Полтавський хлібозавод №2" станом на

01.07.2004 року та на момент
закінчення періоду перевірки - 31.03.06 р. кредиторська

заборгованість перед ПП
„Украгросервіс" по рахунку 6311 "Розрахунки з

постачальниками сировини і
матеріалів" складає 140898 грн. Договір про уступку

вимоги боргу від 31.08.04 р. на
суму 140898,03 грн. між ПП "Украгросервіс" та ПП

"Агроінвестсервіс", на
який посилається підприємство укладений вже після

скасування державної реєстрації (
рішення суду набрало законної сили 14.08.04 р.).

По податковому обліку в Декларації
з податку на додану вартість за липень 2004

року у складі податкового
зобов'язання вищевказана сума ПДВ не відображена, але

була віднесена до складу
податкового кредиту у попередніх звітних періодах.

Таким чином з огляду на викладене
вище скаржник ДПІ у м. Полтаві просить скасувати постанову господарського суду
Полтавської області від 12.03.2007р. по справі № 3/309 та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

ВАТ „Полтавський хлібозавод
№2" також не погоджується з даною постановою

господарського суду Полтавської
області в частині в якій відмовлено в позові, оскільки

при її прийнятті в цій частині було
порушено норми матеріального та процесуального

права.

Не відповідає дійсності твердження
суду про те, що на час проведення перевірки

були відсутні податкові накладні за
періоди лютого, березня, травня, серпня, грудня 2005

року в сумі 85177 грн. На судовому
засіданні по даній справі представник позивача

неодноразово наголошував на тому,
що податкові накладні на вищезазначену суму

надавались перевіряючим, але
враховані при складенні акту не були.

Перевіряючі поверхово підійшли до
перевірки первинних документів та врахували

лише дані реєстрів отриманих
податкових накладних, куди дійсно включені податкові

накладні на вищевказану суму не
були.

Податкові накладні за вказані
періоди - на суму 85177 грн. надавались

перевіряючим, що підтверджується
відміткою в акті перевірки (стор. 59), за підписом голови правління та головного бухгалтера ВАТ
«Полтавський хлібозавод №2» про те, що

первинні документи, використані при
проведенні перевірки достовірні, надані в повному

обсязі, а додаткових (інших)
документів, що свідчать про діяльність підприємства за

період, що перевіряється немає.

Неврахування судом цих обставин
призвело до порушення судом ч.2 пп. 7.2.8 п. 7.2

ст. 7 Закону України „Про податок
на додану вартість" , відповідно до якого „ за наявності

оригіналу податкової накладної
невключення її до зазначеного реєстру не є підставою для

відмови у зарахуванні суми податку,
визначеної у такій податковій накладній, до складу

податкового кредиту такого платника
податку".

Слід зазначити, що перевіряючими не
відбиралися пояснення у посадових осіб

позивача щодо відсутності
податкових накладних, які могли бути належним доказом, який

би підтверджував відсутність
зазначених первинних документів.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України „В
адміністративних справах про протиправність

рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування

правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він

заперечує проти адміністративного
позову". Факт відсутності у позивача податкових

накладних відповідачем не
підтверджено, поряд з цим, обов'язок доказування цієї

обставини покладається саме на ДПІ
у м. Полтаві.

Порушено ч.2 пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України „Про ПДВ" відповідно до якого

„У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної податкової

служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового кредиту, залишаються

не підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник податку несе

відповідальність у вигляді
фінансових санкцій, установлених законодавством,

нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом

документами". Тобто, суд,
дійшовши висновку про відсутність податкових накладних за

періоди лютого, березня, травня,
серпня, грудня 2005 року на суму 85177 грн. повинен був

скасувати спірне податкове
повідомлення-рішення в сумі основного платежу в розмірі

85177 грн. та відмовити позивачу в
сумі застосованих фінансових санкцій до основного

платежу в розмірі 42588,5 грн.

До такої ж думки приходить Вищий
адміністративний суд України, який в ухвалі

від 23.03.06р. по аналогічній
справі зазначає, що „встановивши на момент перевірки

відсутність податкових накладних,
на підставі яких сформовано податковий кредит у

відповідному податковому періоді,
контролюючий орган, як вірно зазначено судами, мав

застосувати лише фінансові санкції
на суму податкового кредиту без нарахування податку

на додану вартість (копія ухвали
ВАСУ від 23.03.06р. додається).

Окрім цього, спірне податкове
повідомлення-рішення отримано ВАТ „Полтавський

хлібозавод №2" 02.10.06р.

11.10.06р. , тобто, у встановлений
10-денний строк для подання скарги, скарга ВАТ

„Полтавський хлібозавод №2"
здана до поштового відділення, про що свідчить

повідомлення про вручення скарги та
опис до цінного листа.

Проте, ДПІ у м. Полтаві 19.10.06р.
за №24591/10/25-038, посилаючись на те, що

встановлений строк було пропущено,
так як останнім днем подання скарги до податкового

органу було 09.10.06р., прийнято
рішення про залишення первинної скарги без розгляду.

Залишаючи без розгляду первинну
скаргу ВАТ „Полтавський хлібозавод №2" ДПІ

у м. Полтаві не враховано, що
працівник пошти самостійно поставив підпис на поштовому

рекомендованому повідомленні про
вручення в порушення „Правил надання послуг

поштового зв'язку „ затверджених
постановою КМУ від 17.08.02р. №1155 де не вказано,

що рекомендовані поштові
відправлення можуть вкладатися в поштову скриньку

підприємства без вручення особисто
відповідальній за прийом кореспонденції особі, а

також не вказано, що датою вручення
рекомендованих повідомлень вважається дата його

вкладення до скриньки.

Навпаки, аналіз нижчевикладених
положень постанови КМУ від 17.08.02р. №1155

дає підстави стверджувати, що
рекомендовані поштові відправлення надіслані з

повідомленням про вручення
поштового відправлення повинні доставлятися (вручатися)

адресатові (одержувачу) виключно
під розписку.

абонентська поштова скринька -
спеціальна скринька, оснащена засобами для

запобігання несанкціонованому
доступу, призначена для одержання адресатом простих

поштових відправлень, періодичних
друкованих видань, повідомлень про надходження

реєстрованих поштових відправлень
(поштових переказів);

вручення поштових відправлень
(поштових переказів) - виробнича операція, що полягає

у видачі поштових відправлень
(поштових переказів) особисто адресатові (одержувачу) чи

його представникові;

повідомлення про вручення поштового
відправлення (поштового переказу) -

повідомлення, яким оператор
поштового зв'язку доводить до відома відправника

інформацію про дату та прізвище
особи, якій вручено поштове відправлення (поштовий

переказ);

рекомендоване поштове відправлення
- поштове відправлення (лист, поштова

картка, бандероль, секограма,
дрібний пакет, мішок "М"), що приймається для

пересилання без зазначення суми
оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові

розрахункового документа про
прийняття і доставляється (вручається) адресатові

(одержувачу) під розписку.

Про дані обставини ВАТ „Полтавський
хлібозавод №2" наголошувало ДПІ у м.

Полтаві у листі №448 від
30.10.06р., однак податковим органом неправомірно було

відмовлено у розгляді первинної
скарги підприємства на спірне податкове повідомлення-

рішення.

Таким чином, датою отримання
рішення-повідомлення ДПІ у м. Полтаві

№/0 від 27.09.06р. є
02.10.06р., про що також свідчить дата та підпис

відповідальної особи ОСОБА_1 у
книзі-реєстрі 02.10.06р., яка знаходиться у

поштовому відділенні.

Відповідно до викладеного, строки
подачі скарги не були порушені, так

як 10-ти денний термін спливав
12.10.06р., а скарга здана до поштового відділення зв'язку

11 жовтня 2006 року.

Згідно ч.3 пп. 5.2.2 ст. 5 Закону
„Про порядок погашення зобов'язань платників

податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" „Якщо вмотивоване

рішення за скаргою платника
податків не надсилається платнику податків протягом

двадцятиденного строку або протягом
строку, продовженого за рішенням керівника

контролюючого органу (або його
заступника), така скарга вважається повністю

задоволеною на користь платника
податків з дня, наступного за останнім днем зазначених

строків". Тому, у зв'язку з
неправомірною відмовою від розгляду первинної скарги ВАТ

„Полтавський хлібозавод №2"
вважаю, що дану скаргу необхідно вважати автоматично

задоволеною, а податкове
повідомлення-рішення №/0 від 27.09.06р. -

недійсним.

На підставі викладеного
скаржник ВАТ „Полтавський хлібозавод
№2" просить скасувати постанову господарського суду Полтавської області
від 12.03.07р. по справі №3/309 в частині відмови у позові про визнання
недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 27.09.06р. в
частині визначення податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 85177 грн. та штрафної
(фінансової) санкції у сумі 42588,5 грн. і прийняти в цій частині нову
постанову, якою позовні вимоги позивача задовольнити, в іншій частині постанову
господарського суду Полтавської області від 12.03.07р. по справі №3/309
залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції було
встановлено, та підтверджено у суді апеляційної інстанції наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
за висновками виїзної планової документальної перевірки ВАТ „Полтавський
хлібозавод №2" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.04 р. по 31.03.06 р., що набрали форму акту №
502/23-1/05518718 від 14.09.06 р., податкова-відповідач констатувала заниження
з боку останнього податку на додану вартість на загальну суму 125 560,00 грн.
внаслідок :

(1) непроведення перерахування сум
ПДВ на суму 23 483,00 грн. при врегульовані

безнадійної або сумнівної
заборгованості перед ПП "Украгросервіс", м. Кіровоград, чим

порушено п. 4.5 ст. 4 Закону
України "Про податок на додану вартість";

(2) включення до складу податкового
кредиту листопада 2004 року 16 900,00 грн.,

нарахованого в ціні придбання
послуг, вартість яких не відноситься до складу валових витрат виробництва
(обігу), чим порушено пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок
на

додану вартість";

(3) включення до складу податкового
кредиту ПДВ по періодах : лютий 2005 року в

сумі 8 820,00 грн., березень 2005
року в сумі 19 989,00 грн., травень 2005 року в сумі
22369,00 грн., серпень 2005 року в сумі 19 602,00 грн., грудень 2005 року
в сумі 14 397,00 грн.,

які не підтверджені податковими
накладними, чим порушено пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону

України "Про податок на додану
вартість".

Результатом даних висновків стало
визначення ДПІ - відповідачем позивачу за

спірним податковим повідомленням-рішенням
податкового зобов'язання з податку на додану

вартість в сумі 188 340, 00 грн., в
т.ч. основний платіж -125 560, 00 грн. та штрафна

(фінансова) санкція - 62 780, 00
грн..

При цьому орган ДПС ґрунтує свої
висновки наступним : (1) скасуванням державної

реєстрації та анулюванням свідоцтва
платника ПДВ контрагента позивача - ПП

«Украгросервіс», м. Кіровоград; (2)
непов'язаністю отриманих інформаційних

(консультаційних) послуг із
господарською діяльністю позивача; (3) доданими до матеріалів

справи копіями реєстрів отриманих
податкових накладних, які завірені позивачем.

Визначення терміну "Безнадійна
заборгованість" дане у п. 1.25 ст. 1 Закону

України № 334/94-ВР від 28.12.1994
р. "Про оподаткування прибутку підприємств" (із

змінами і доповненнями) як
заборгованість, яка відповідає будь-якій з наведених нижче

ознак : заборгованість по
зобов'язаннях, за якою минув строк позовної давності; прострочена

заборгованість, яка виявилася
непогашеною внаслідок недостатності майна фізичної особи,

за умови, що дії кредитора,
направлені на примусове стягнення майна позичальника, не

призвели до повного погашення
заборгованості; заборгованість, яка виявилася непогашеною

внаслідок недостатності майна :
фізичної особи, на яке відповідно до закону може бути

спрямовано стягнення; фізичної
особи - суб'єкта підприємницької діяльності або юридичної

особи, оголошених банкрутами у
порядку, встановленому законом, або при їх ліквідації

(зняття з реєстрації як суб'єкта
підприємницької діяльності); заборгованість, яка виявилася

непогашеною внаслідок недостатності
коштів, одержаних від продажу на відкритих

аукціонах (публічних торгах) майна
позичальника, переданого у заставу як забезпечення

зазначеної заборгованості, за
умови, що інші юридичні дії кредитора щодо примусового

стягнення іншого майна позичальника
не призвели до повного покриття заборгованості;

заборгованість, стягнення якої
стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної

сили, стихійного лиха
(форс-мажору), підтверджених у порядку, передбаченому

законодавством; прострочена
заборгованість померлих фізичних осіб, а також визнаних у

судовому порядку безвісно
відсутніми, померлими або недієздатними, а також прострочена

заборгованість фізичних осіб,
засуджених до позбавлення волі.

Заборгованість позивача перед ПП
"Украгросервіс", м. Кіровоград не відповідає

жодній з цих ознак, а тому
посилання ДПІ-відповідача на порушення з боку позивача п. 4.5

ст. 4 Закону України є
неправомірним.

Колегія суддів зазначає що
скасування реєстрації є підставою для ліквідації

(зняття з реєстрації, як суб'єкта
підприємницької діяльності) підприємства але ці поняття не тотожні. Доказів
ліквідації (зняття з реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності)
контрагента позивача не надано, а цим не обґрунтовується ДПІ правомірність
оскарженого рішення.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону
України № 334/94-ВР від 28.12.94 р. "Про

оподаткування прибутку
підприємств" (із змінами і доповненням) валові витрати

виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у

грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості

товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх

подальшого використання у власній
господарській діяльності. При цьому згідно із пп. 5.2.1

п. 5.2 ст. 5 цього Закону до складу
валових витрат включаються суми будь-яких витрат,

сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією,

веденням виробництва, продажем
продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням

обмежень, установлених пунктами 5.3
- 5.7 цієї статті.

Визначення поняття
"Господарська діяльність" наведене у п. 1.31 ст. 1 Закону

України "Про оподаткування
прибутку підприємств" як будь-яка діяльність особи,

направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або нематеріальному й формах, у разі

коли безпосередня участь такої
особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною

і суттєвою.

Крім того,
п. 5.11 ст.
5 даного Закону
заборонено встановлювати додаткові

обмеження щодо віднесення витрат до
складу валових, крім тих, що зазначені в цьому

Законі.

Згідно ж з пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. З
зазначеного Закону валові витрати можуть бути

підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими документами,

обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення податкового

обліку.

Позивач та ПП
"Агроінвестсервіс" 02.11.04 р. уклали договір № 3 про надання

інформаційних (консультаційних)
послуг, предметом якого є надання спеціальної інформації

(кваліфікованої консультації) з
аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства.

Даний договір є правомірним
правочином в силу презумпції правомірності правочину,

встановленої ст. 204 ЦК України та
обов'язковим для виконання сторонами в силу ст. 629 ЦК

України.

Надання цих послуг контрагентом
позивача - ПП "Агроінвестсервіс" підтверджено

актом приймання-передачі виконаних
робіт від 29.11.04 р., та не заперечується відповідачем

(див. арк. 43-44 акту). Операції з
придбання цих послуг відображено в книзі придбання

товарів та бухгалтерському обліку
відповідними проводками. Усі ці документи були надані

підприємством-позивачем як для
перевірки, так і суду.

Суд не оцінює як правомірні
посилання ДПІ-відповідача в обґрунтування висновків

за актом в цій частині за наступним
мотивуванням : (1) законодавець не ставить в залежність

право платника ПДВ на податковий
кредит від проведення останнім оплати товарів (робіт,

послуг); 2) отримання збитків в
окремому податковому (звітному) періоді жодним чином не

спростовує наявність мети суб'єкта
господарювання на отримання доходів від господарської

діяльності та факту отримання
доходів в подальшому.

Підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України "Про податок на додану вартість"

визначено, що податковий кредит
звітного періоду складається із сум податків, сплачених

(нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт,

послуг), вартість яких відноситься
до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних

фондів чи нематеріальних активів,
що підлягають амортизації.

Право платника податку на
податковий кредит виникає, у відповідності з вимогами

пп. 7. 5. 1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану вартість", з дати першої події :

списання коштів з банківського
рахунку платника в оплату вартості товарів або з дати

отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником податку товарів.

При цьому слід зазначити, що пп. 7.
4. 5 п. 7.4 ст.7 Закону України "Про податок на

додану вартість" забороняється
включення до податкового кредиту лише тих витрат по

сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними деклараціями.

Оскільки позивач отримав від свого
контрагенту ПП "Агроінвестсервіс", м. Кіровоград послуги за умовами
договору на надання інформаційних (консультаційних) послуг № 3 від 02.11.04 р.

відповідно до акту
приймання-передачі виконаних робіт від 29.11.04 р., отримав від свого
контрагенту ПП "Агроінвестсервіс" оригінал податкової накладної № 959
від 29.11.04 р. на суму 101 400,00 грн., в тому числі ПДВ в сумі 16 900,00
грн., він правомірно відніс до податкового кредиту листопада 2004року 16 900,00
грн. ПДВ, що значилась в зазначеній податковій накладній, тобто діяв в межах
положень вище зазначених підпунктів ст. 7 ЗУ „Про ПДВ".

ДПІ - відповідач в порушення положень
п. 2 ст. 71 КАС України не довів

правомірність спірного податкового
повідомлення-рішення з огляду на твердження щодо

непов"язаності даних послуг із
господарською діяльністю, а тому вимоги в цій частині

підлягають задоволенню як
обґрунтовані нормами права та поданими доказами.

Законом України „Про податок на
додану вартість" визначено лише один випадок

не включення до складу податкового
кредиту витрат на сплату ПДВ - відсутність податкової

накладної чи вантажної митної
декларації.

Залученими до матеріалів справи
реєстрами отриманих податкових накладних,

обов'язок ведення яких встановлений
пп. 7.2.8 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на

додану вартість",
підтверджується включення до складу
податкового кредиту ПДВ по періодах : лютий 2005 року в сумі 8 820,00 грн.,
березень 2005 року в сумі 19 989,00
грн.,

травень 2005 року в сумі 22 369,00 грн., серпень 2005
року в сумі 19 602,00 грн., грудень

2005 року в сумі 14 397,00 грн.,
які не підтверджені податковими накладними, зазначене не

спростовує і позивач.

Колегія судді також зазначає що
посилання позивача на відмітку в акті перевірки (стор. 59), за підписом голови правління та головного бухгалтера ВАТ
«Полтавський хлібозавод №2» про те, що первинні документи, використані при
проведенні перевірки достовірні, надані в повному обсязі, а додаткових (інших)
документів, що свідчать про діяльність підприємства за

період, що перевіряється немає не є
доказом наявності податкових накладних на момент перевірки оскільки в
підписаному цими посадовими особами акті зазначено що саме податкові накладні
відсутні. Наявність таких підписів навпаки свідчить про відсутність на момент
перевірки податкових накладних оскільки посадові особи в акті в якому
зафіксована відсутність документів свідчать про відсутність будь яких інших
документів господарської діяльності.

За таких обставин суд першої
інстанції прийшов до висновку, що в цій
частині вимоги позивача є
необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, колегія суддів
апеляційного суду приходить до висновку, що
оскаржена постанова суду першої
інстанції прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційні
скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м.
Полтаві та Відкритого акціонерного
товариства «Полтавський хлібозавод №2»
залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Полтавської
області від 12 березня 2007року по
справі № 3/309 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та
підписано 12 листопада 2007 року

Головуючий Григоров А.М.

Судді
Сіренко О.І.

Подобайло З.Г.