Справа № 22-а-1940/2007
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2007-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м.Харків, вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Справа №
Головуючий 1 інстанції: Мінаєва О.М.
23 Доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада
2007 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатова Ю.М.

Суддів Шевцової Н.В.,
Водолажської Н.С.

за участю

секретаря Волошиної Я.В.

представника
позивача: ОСОБА_1.

представника
відповідача:Бережний Р.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в
м.Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємця
ОСОБА_1на постанову господарського суду Харківської області від 21.06.2007 року по
справі № АС - 41/204-07

за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1

до
Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Харкова

про скасування повідомлень - рішень

ВСТАНОВИЛА:

Приватний підприємець ОСОБА_1.
(надалі по тексту позивач, ПП ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у Ленінському районі м.Харкова (надалі по тексту
відповідач, ДПІ у Ленінському районі м.Харкова), в якому просить скасувати
податкове повідомлення - рішення ДПІ у Ленінському районі м.Харкова №
/0 від 02.12.2003 р. в частині застосування штрафу в розмірі 17000, 0
грн.

Відповідач проти позову заперечував
посилаючись на пропущення позивачем річного строку для звернення в суд за
захистом своїх інтересів.

Постановою господарського суду
Харківської області від 21.06.2007 року у задоволені позову відмовлено.

Позивач не погодившись із
зазначеною постановою суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо визначення
строку звернення до суду з позовом, просить суд апеляційної інстанції,
оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

Відповідач подав заперечення на
апеляційну скаргу, в яких посилаючись на законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу
позивача без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача,
пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що СПДФО ОСОБА_1. зареєстрований суб"єктом підприємницької діяльності
виконавчим комітетом Ленінської районної ради м. Харкова 20.04.1998 р. за НОМЕР_1
та знаходиться на податковому обліку в ДПІ у Ленінському районі м. Харкова з
20.04.1998 р. за НОМЕР_1, зареєстрований як платник ПДВ та видане йому
відповідне свідоцтво НОМЕР_2.

Відповідно до плану проведення
перевірки, працівниками ДПІ у Ленінському районі м.Харкова була проведена
комплексна планова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з
01.01.2000 р. по 28.11.2003 р. СПДФО ОСОБА_1.

За результатами проведення
перевірки було складено акт № 305/17-118 від 28.11.2003 р.

В ході перевірки встановлено порушення п. 9.4 ст. 9 Закону
України "Про податок на додану вартість", згідно до якого СПДФО
ОСОБА_1. зареєстрований як платник ПДВ несвоєчасно, тому що, відповідно до
даних звітів фіскальної пам'яті з РРО, реалізація в кіосках ведеться з
01.05.1998 р. 28.11.03р. №305/17-118 (арк.6) в період, коли позивач без
реєстрації в якості платника ПДВ (з 01.05.98р. до 28.11.01р.) здійснював операції
з продажу товарів з нарахуванням ПДВ, він повинен був внести до бюджету даний
податок в розмірі 683,00 грн., в той час як ним перераховано в бюджет тільки
200,00 грн. За несвоєчасну реєстрацію платником ПДВ при здійсненні особою
оподатковуваних операцій по продажу товару з нарахуванням ПДВ з чеків, де
виділяється сума ПДВ, без внесення суми податку до бюджету, до позивача було
застосовано фінансову санкцію в розмірі 17000,00 грн.

СПДФО ОСОБА_1. не надавав
декларації по ПДВ в порушення вимог пп. 7.7.2. п. 7.7. ст. 7 Закону України
„Про податок на додану вартість". За порушення строків надання декларацій
по ПДВ з листопада 2001 р. по жовтень 2003 р. відповідно до пп. 17.1.1. п.
17.1. ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами" передбачено застосування
фінансових санкцій та визначено суму штрафних санкцій у сумі 3910,00 грн. Також
в порушення пп. 7.2.8. п. 7.2. ст. 7 Закону України „Про податок на додану
вартість" відповідач не вів книги обліку придбання та продажу товарів та
послуг.

При перевірці даних фіскальної
пам'яті РРО про обсяги виручки товару, було встановлено заниження податкових
зобов'язань до сплати у бюджет за період січень та квітень 2002 р., травень
2003 р., липень-жовтень 2003 р. за рахунок не відображення податкових
зобов'язань по реалізованій продукції, що спричинило заниження ПДВ в розмірі
791,00 грн. в порушення пп. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7 Закону України „Про податок на
додану вартість". За дане порушення було визначено суму штрафних санкцій в
розмірі 250,80 грн.

02.12.2003р. начальником ДПІ у
Ленінському районі м. Харкова було прийнято податкове повідомлення-рішення №
/0 на загальну суму 21951,80 грн., в якому -791,00 грн. основний
платіж та 21160,80 грн. фінансової (штрафної) санкції.

Відмовляючи в задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено річний строк
звернення до адміністративного суду з позовом.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС
України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. КАС України набрав чинності 01.09.2005 р., отже річний
строк звернення до суду закінчився 01.09.2006 р., з клопотанням про поновлення
строку звернення до суду позивач не звертався.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач посилаючись на пропущення позивачем строку звернення до суду
наполягав на прийняті рішення про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів, підтверджує, що при прийнятті судового
рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин
сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
виводів суду не спростовують.

При цьому, колегія суддів,
звертає увагу, що посилання позивача на дію на час виникнення спірних
правовідносин ст.71 ЦК УРСР, яким було встановлено трирічний строк позовної
давності є безпідставним, оскільки з моменту прийняття оскаржуваного позивачем
рішення та його зверненням до суду минуло більше трьох років.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205,
ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_1- залишити без задоволення, а постанову господарського
суду Харківської області від 21.06.2007
року по справі № АС - 41/204-07 -без змін.

Ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Ю.М.Філатов

Судді: Н.В.
Шевцова

Н.С.Водолажська