Справа № К-12173/06
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2007-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Брайка А.І., Костенка М.І., Маринчак Н.Є., Федорова М.О.,

при секретарі Гончаренко Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 07
вересня 2005 року

у справі № 2-10/2802-2005

за позовом Регіонального управління Департаменту з питань
адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом
підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України в Автономній
Республіці Крим

до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1

про стягнення 1 000, 00 грн., -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2004 року Регіональне управління Департаменту
з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом
підакцизних товарів ДПА України в АР Крим звернулось до суду з позовом до СПД -
ФО ОСОБА_1. про стягнення 1 000, 00 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду АР Крим від 16 червня 2005
року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського
суду від 07 вересня 2005 року рішення господарського суду АР Крим від 16 червня
2005 року скасовано.

Позов задоволено.

Стягнуто з СПД -ФО ОСОБА_1. в доход Державного бюджету
України фінансові санкції в розмірі 1 000, 00 грн.

Стягнуто з СПД - ФО ОСОБА_1. державне мито в розмірі 51,
00 грн. на користь Державного бюджету України.

Стягнуто з СПД - ФО ОСОБА_1. на користь ДП «Судовий
інформаційний центр» 118, 00 грн. витрат по сплаті за інформаційно - технічне
забезпечення судового процесу.

В касаційній скарзі СПД - ФО ОСОБА_1., посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить
скасувати постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 07
вересня 2005 року, а рішення господарського суду АР Крим від 16 червня 2005
року залишити в силі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про
дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідно
до ч. 4 ст. 221 Кодексу адміністративного судочинства не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 4 ст.
221 Кодексу адміністративного судочинства не перешкоджає судовому розгляду
справи.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання
правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Регіональне управління Департаменту з питань адміністрування акцизного
збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України в АР
Крим провело перевірку магазину, що належить СПД - ФО ОСОБА_1., за результатам
якої було складено акт № 017704-068/21-314 від 28 лютого 2004 року, від
підписання якого СПД - ФО ОСОБА_1. відмовився у зв'язку з чим було складено акт
відмови від підписання матеріалів перевірки № 017704 від 28 лютого 2004 року.

В акті перевірки було встановлено порушення Постанови Кабінету Міністрів
України «Про запровадження мінімальних цін на вітчизняні та імпортні алкогольні
напої» від 21 червня 2001 року № 700, а саме: реалізація 200 гр. горілки за
ціною 1, 10 грн. за 100 гр.

10 березня 2004 року на підставі акту перевірки Регіональне управління
Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за
виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України в АР Крим прийняла
рішення про застосування фінансових санкцій № 010175/01101-21, яким згідно з
абзацом одинадцятим ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» застосувало до СПД - ФО ОСОБА_1. фінансові санкції у вигляді
штрафу в розмірі 1 000, 00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що в акті перевірки № 017704-068/21-314 від 28 лютого 2004 року відсутні
відомості про те, чи застосовувались при реалізації горілки реєстратор
розрахункових операцій ЕРА 101 (заводський номер 24139), який був наявний в
магазині на момент перевірки, чи видавався чек продавцем та чи мала місце
контрольна закупка. При цьому суд першої інстанції посилався на те, що
відповідно до додатку № 2 до акту перевірки горілки за ціною, нижче 6, 50 грн.,
в магазині виявлено не було. На підставі вищевикладеного, судом першої
інстанції зроблено висновок про те, що акт перевірки № 017704-068/21-314 від 28
лютого 2004 року не може слугувати доказом торгівлі відповідачем алкогольними
напоями за ціною, нижче мінімальної, а тому рішення про застосування фінансових
санкцій № 010175/01101-21 від 10 березня 2004 року прийнято без законних на те
підстав.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та
задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідальність, передбачена
абзацом одинадцятим ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», настає за фактом роздрібної торгівлі алкогольними
напоями за цінами, нижче мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої, і не
залежить від сорту та кількості реалізованих алкогольних напоїв чи способу їх
реалізації (на розлив чи у пляшці). Суд апеляційної інстанції посилався на те,
що факт реалізації горілки за ціною, нижче мінімальної роздрібної ціни на
горілку, встановлений в акті перевірки № 017704-068/21-314 від 28 лютого 2004
року, не спростовується тим фактом, що фіскальний чек в ході перевірки не був
роздрукований і виданий. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що на
підставі акту перевірки № 017704-068/21-314 від 28 лютого 2004 року було
прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 010175/01101-21 від 10
березня 2004 року, яке було направлено відповідачу цінним листом із бланком
опису вкладення № 0567 від 11 березня 2004 року, однак у зв'язку із закінченням
строку зберігання 15 квітня 2004 року був повернутий. 16 квітня 2004 року
комісією Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування
акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА
України в АР Крим було складено акт № 13 про те, що 16 квітня 2004 року на
дошці об'яв розміщено рішення про застосування фінансових санкцій №
010175/01101-21 від 10 березня 2004 року до СПД - ФО ОСОБА_1., день розміщення
якого вважається днем вручення відповідачу рішення про застосування фінансових
санкцій.

Суд апеляційної інстанції також посилався на те, що додаток № 2 до акту
перевірки, відповідно до якого в реалізації знаходилась горілка «Пшенична» за
ціною 6, 50 грн. за пляшку на суму 185, 50 грн. та горілка «Благов» за ціною 7,
50 грн. за пляшку на суму 120, 00 грн., а всього на суму 305, 50 грн., не
підтверджує сам факт реалізації горілки, а тому підстави вважати акт таким, що
не підтверджує торгівлю алкогольними напоями за ціною, нижче мінімальної,
відсутні.

Рішення суду апеляційної інстанції також мотивовано тим, що факт реалізації
відповідачем алкогольних напоїв підтверджується постановою Залізничного
районного суду м. Сімферополя від 07 червня 2004 року по справі № 3-4899/04.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції з огляду
на наступне.

Суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що Регіональне
управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за
виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України в АР Крим правомірно
застосувала до СПД - ФО ОСОБА_1. фінансові санкції у вигляді штрафу рішенням
про застосування фінансових санкцій № 010175/01101-21 від 10 березня 2004 року
згідно з абзацом одинадцятим ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів», оскільки, як вірно зазначено судом
апеляційної інстанції, факт реалізації горілки за ціною, нижче встановленої
роздрібної ціни, зафіксовано в акті перевірки № 017704-068/21-314 від 28 лютого
2004 року, та підтверджується постановою Залізничного районного суду м.
Сімферополя від 07 червня 2004 року по справі № 3-4899/04 за адміністративним
матеріалом ДПІ в м. Сімферополі АР Крим про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1. і не спростовується даними додатку № 2 до акту
перевірки та тим фактом, що в ході перевірки при реалізації 200 гр. горілки за
ціною 1, 10 грн. за 100 гр. не був роздрукований фіскальний чек.

Суд апеляційної інстанції вірно посилався на те, що на момент перевірки
мінімальна роздрібна ціна на пляшку горілку міцністю 40 % та місткістю 0,5 л
відповідно до ч. 10 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про
запровадження мінімальних цін на вітчизняні та імпортні алкогольні напої» від
21 червня 2001 року № 700 та Порядку визначення та застосування мінімальних цін
на вітчизняні та імпортні горілку і лікеро - горілчані вироби, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України,
Міністерства аграрної політики України від 08 серпня 2001 року № 371/168/239,
становила 6, 24 грн., а в акті перевірки була встановлена реалізація 200 гр.
горілки за ціною 1, 10 грн. за 100 гр., тобто за ціною, нижче встановленої
мінімальної роздрібної ціни. При цьому суд апеляційної інстанції правильно
виходив з того, що відповідальність, передбачена абзацом одинадцятим ч. 2 ст.
17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»,
настає, зокрема, за фактом роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами,
нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін, незалежно від кількості
реалізованого алкогольного напою та способу реалізації. Також суд апеляційної
інстанції вірно посилався на те, що застосування до СПД - ФО ОСОБА_1.
фінансових санкцій в мінімальному розмірі, а не в розмірі 100 % відсотків
вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних
роздрібних цін, не порушує його права і не є неправомірним.

Враховуючи те, що рішення про застосування фінансових санкцій №
010175/01101-21 від 10 березня 2004 року було розміщено на дошці об'яв
Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору
і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України в АР Крим
16 квітня 2004 року, тобто вважається таким, що вручено СПД - ФО ОСОБА_1. 16
квітня 2004 року, не було оскаржено відповідачем та не було ним виконано в
добровільному порядку, Регіональне управління Департаменту з питань
адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних
товарів ДПА України в АР Крим правомірно відповідно до вимог ч. 5 ст. 17 Закону
України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», п. 10 Порядку
застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790, та підпункту 6.5
Положення про Департамент з питань адміністрування акцизного збору і контролю
за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової
адміністрації України, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації
України від 21 серпня 2001 року № 331, яке діяло на момент подачі позивачем
позовної заяви, звернулось до суду з вимогою про стягнення добровільно
несплачених фінансових санкцій.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції правомірно скасував
рішення суду першої інстанції та задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові
рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не
допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга СПД - ФО ОСОБА_1. підлягає
залишенню без задоволення, а постанова Севастопольського апеляційного
господарського суду від 07 вересня 2005 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 220, 221, 223, ч. 1 ст. 224, ст. ст. 230, 231,
ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 07 вересня 2005 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Головуючий:
_______________________ Л.І. Бившева

Судді: _______________________ А.І.
Брайко

_______________________ М.І. Костенко

_______________________ Н.Є. Маринчак

_______________________ М.О. Федоров