Справа № 22а-1546/2007
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 1546/07
Головуючий суддя у
Гнатик Г.Є. (справа №2а-246/07)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю.,

суддів -
Уханенка С.А., Стежко В.А.,

при секретарі - Духневич
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Дніпропетровську апеляційну скаргу трудової династії електродників
ОСОБА_1-ОСОБА_2

на постанову
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2007 року у справі за позовом виконавчого
комітету Запорізької міської ради до трудової династії електродників
ОСОБА_1-ОСОБА_2 про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2007 року виконавчий комітет Запорізької міської ради звернувся до суду з адміністративним позовом до трудової
династії електродників ОСОБА_1-ОСОБА_2, в
якому просив суд заборонити проведення зборів, мітингів, походів та
демонстрацій тощо політичним партіям, громадським організаціям,
об'єднанням громадян та окремим
громадянам (у тому числі трудовій династії електродників
ОСОБА_1-ОСОБА_2) біля будинку №75 по вул. 40 років Радянської України в м.
Запоріжжя з 19.05.2007 року. У позові
вказав, що 14.05.2007 року надійшло звернення до виконкому Запорізької міської
ради від трудової династії про проведення акції голодування з 19.07.2007 року
по 27.05.2007 року біля будинку № 75 по вул.. 40 років Радянської України
в м. Запоріжжі, а також про проведення
19.05.2007 року з 12-00 год. до 16-00 год. мітингу за тією ж адресою. Заявники
завчасно не сповістили про проведення акції та мітингу, що є порушенням ст.. 39
Конституції України, а при виборі місця проведення заходів не виконали вимоги
рішення виконкому № 406/6 від
25.10.2001 року. 18.05.2007 року до виконкому надійшов лист-клопотання УМВС
України в Запорізькій області про неможливість проведення вказаних акцій.
Просив заборонити проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій, тощо
політичним партіям, громадським організаціям, об'єднанням громадян та окремим
громадянам біля будинку № 75 по вул. 40 років Радянської України в М.Запоріжжі
з 19.05.2007 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2007 року позов виконавчого
комітету Запорізької міської ради було задоволено. Заборонено проведення зборів, мітингів, походів та демонстрацій тощо
політичним партіям, громадським організаціям, об'єднанням громадян та окремим громадянам, у тому числі трудовій
династії електродників ОСОБА_1-ОСОБА_2 біля будинку №75 по вул. 40 років
Радянської України в м. Запоріжжя з 19.05.2007 року по 27.05.2007.

Відповідачі
подали апеляційну скаргу з посиланням на те, що
висновки суду не відповідають вимогам закону, просили скасувати рішення суду. Апелянт також просив
заборонити проведення мітингу з 12-00 до 16-00 біля першого під'їзду будинку
№75 по вул. 40 років Радянської України з кількістю учасників мітингу 500 осіб,
а також дозволити проведення акції голодування з 19.05.2007 по 27.05.2007 в
районі першого під'їзду будинку №75 по вул. 40 років Радянської України з кількістю
учасників мітингу 10 осіб.

Перевіривши
доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції щодо правильності застосування норм
матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вбачає окремі
порушення при ухваленні судового рішення,
вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню з наступних
підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи, 14.05.2007 до виконкому Запорізької міськради надійшло
звернення від представників відповідача, яким повідомлялося щодо проведення акції голодування з
19.05.2007 по 27.05.2007 біля будинку №75 по вул. 40 років Радянської України в м. Запоріжжя.

Відповідно до ст. 2 указу Президії
Верховної Ради СРСР від 28.07.1988 «Про порядок організації і проведення
зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій в СРСР», заява про проведення
зборів, мітингу, вуличного походу або демонстрації подається в письмовій формі
не пізніш як за десять днів до намічуваної дати їх проведення. В заяві зазначаються
мета, форма, місце проведення заходу або маршрути руху, час його початку і
закінчення, передбачувана кількість учасників, прізвища, імена, по батькові
уповноважених (організаторів), місце їх проживання і роботи (навчання), дата
подачі заяви. Цей указ є чинним, тому підлягає застосуванню всіма суб'єктами
зазначених правовідносин. Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо
несвоєчасного сповіщення про проведення акції є вірним та обґрунтованим..

Проте, при ухваленні судового
рішення суд допустився окремих порушень норм чинного законодавства.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод
від 04.11.1950 (стаття 11) закріплює за кожним право на свободу мирних зібрань
і свободу об'єднання з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та
вступати до них для захисту своїх інтересів. Здійснення цих прав не підлягає
жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки,
для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі або
для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття не перешкоджає запровадженню
законних обмежень на здійснення цих прав особами, що входять до складу збройних
сил, поліції чи адміністративних органів держави.

Відповідне право гарантується і Конституцією України, а
саме стаття 39 встановлює, що громадяни мають право збиратися мирно, без зброї
і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно
сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.
Обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до
закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з
метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення або
захисту прав і свобод інших людей.

Згідно зі ст. 182 КАС України органи виконавчої влади,
органи місцевого самоврядування негайно після одержання повідомлення про
проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій тощо мають право звернутися
до окружного адміністративного суду за своїм місцезнаходженням із позовною
заявою про заборону таких заходів чи про інше обмеження права на мирні зібрання
(щодо місця чи часу їх проведення тощо).

Суд задовольняє вимоги позивача в інтересах національної
безпеки та громадського порядку в разі, якщо визнає, що проведення зборів,
мітингів, походів, демонстрацій чи інших зібрань може створити реальну
небезпеку заворушень чи злочинів, загрозу здоров'ю населення або правам і
свободам інших людей. У постанові суду зазначається спосіб обмеження щодо
реалізації права на мирні зібрання.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Підчас розгляду справи позивачем не доведено та судом не
встановлено в чому саме існує загроза громадському порядку, здоров'ю населення
або правам і свободам інших осіб, а також чи існує загроза скоєння злочинів
внаслідок проведення заявленою акції, що стала предметом спору. Крім того,
доводи позивача носять характер припущень та не підтверджуються відповідними
доказами.

Також, судом неправомірно прийнято рішення щодо громадян
громадських об'єднань, які не є стороною в даній справі, чим порушено їхні
законні права та інтереси.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду та ухвалення нового рішення є, зокрема,
недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції
вважає встановленими, а також порушення норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Що стосується апеляційних вимог
відповідача, колегія суддів відмовляє у їх задоволенні, оскільки поставлені
питання не можуть бути предметом розгляду в даній справі відповідно до вимог
ст. ст. 182, 183 КАС України.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів робить висновок, що суд першої інстанції при винесенні постанови
допустився окремих порушень чинного законодавства, а також не встановив всі
факти, які мають значення для правильного вирішення справи., тому апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - скасуванню.

На підставі викладеного, колегія судді приходить до
висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 198 ,
ст.202, КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу трудової династії електродників
ОСОБА_1-ОСОБА_2 частково задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя
від 18 травня 2007 року скасувати, у
задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Запорізької міської ради до
трудової династії електродників ОСОБА_1-ОСОБА_2 про обмеження щодо реалізації
права на мирні зібрання відмовити.

Постанова суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Судді: