Справа № 2-а-6/2007р.
Суддя: Лизенко І.В.
Дата ухвалення: 2007-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2-а-6/2007р. ПОСТАНОВА
30 березня 2007 року м.
Лисичанський міський суд Луганської
головуючої судді Лизенко І.В.,
при секретарі Паршиковій Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_2 до управління по боротьбі з організованою злочинністю управління
Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Лисичанського
міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській
області, слідчого слідчого відділу Лисичанського міського відділу управління
Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області ОСОБА_3,
оперуповноваженого Лисичанського відділу по боротьбі з організованою
злочинністю при управлінні по боротьбі з організованою злочинністю управління
Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області ОСОБА_4, управління
Державного казначейства в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій
протиправними та відшкодування моральної шкоди, -
звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що протиправними
діями відповідачів при затриманні її неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_1 було
порушено конституційні права її неповнолітнього сина, вимоги ст. З, 19 Конституції
України, ст. 33 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 5 Закону України
«Про міліцію». Сина примушували давати показання з застосовуванням до нього
насильства та погроз, тому вона просила суд визнати дії відповідачів ОСОБА_3та
ОСОБА_4 протиправними та відшкодувати моральну шкоду у сумі 5000 грн. за
У судовому
засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що 04.09.2006 року її
неповнолітній син ОСОБА_2. прийшов додому разом зі знайомим ОСОБА_5. та
розповів, що з 10-00 до 14-00 год.
він був у міліції, йому викручували руки, погрожували, якщо він не скаже
правду, то невідомо де він буде. Біля гаражів примусили витягати з мішка речі,
підписувати документи, не читаючи їх. Примушували класти руки на стіл та били
лінійкою. Про виклик сина до міліції її не повідомили. Після того, що сталося,
син став боятися зелених автомобілів, тому через отриманий стрес вони вимушені
були звернутися до лікаря психіатра. З приводу фізичних пошкоджень до лікаря не
звертались. Фізичних пошкоджень у сина не було. Фізичне насильство полягало у
натисненні сину на плече, іншого фізичного насильства не застосовувалось. Моральна шкода полягає у
перенесених переживаннях з приводу стану дитини. Розмір моральної шкоди
обґрунтувати не може. Зверталася до прокуратури м. Лисичанська 07.09.2006 року
з заявою. Просила задовольнити позовні вимоги.
ОСОБА_2. у судовому засіданні пояснив, що 04.09.2006р. знаходився на заняттях.
Заступник директора ліцею ОСОБА_6 викликав його з кабінету, ОСОБА_4 взяв його за плече та повів до кабінету ОСОБА_6. У
кабінеті ОСОБА_4 спитав де він сховав мішок, трубки та бензин та
натиснув на плече. Спитав чи є у дядька ОСОБА_5 гвинтівка. Потім повіз до
гаражу дядька ОСОБА_5, сказав, щоб він говорив правду, або не знає, що буде.
Сказав, щоб він шукав речі, він шукав, але не знайшов. ОСОБА_4 відвіз його до
міліції, сказав, щоб він все розповідав,
він все розповів слідчому ОСОБА_3, який йому представився. Протокол прочитав повністю
та підписав. Потім поїхали до гаражів, мішок він не знайшов, ОСОБА_4 пальцем
вказав на мішок, він його взяв, вийняв все з мішка та поклав знову. ОСОБА_4
висадив з машини біля ліцею, сказав не говорити батькам. Він розповів все
ОСОБА_5, а потім матері. Весь час була з ним присутня вчителька ОСОБА_7 Йому відомо
де знаходиться будівля міліції. Фізичне
насильство виразилося у тому, що йому притиснули плече,
до лікарні з цього приводу не звертався. В міліції його не били, не
погрожували, допит проводився у присутності вчительки. У протоколі допиту йому
все було зрозумілим, записано те, що він говорив. Працівники міліції, крім
слідчого, вели себе грубо, у чому це виразилося він не знає. Погрожував йому
ОСОБА_4, сказав: «говори правду, або я не
знаю, що буде». Більше йому ніхто не погрожував. Слідчому він розповів
позивача ОСОБА_8. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтримав пояснення позивача, доповнивши, що
слідчий ОСОБА_3 не мав права при допиті свідка цікавитися
особою ОСОБА_5., бо відповідно до ст. 68, 167 КПК України він мав право
цікавитися стосовно особи підозрюваного чи обвинуваченого. 04.09.2006 року
ОСОБА_5. ні підозрюваним, ні обвинуваченим не був. Був порушений порядок допиту
свідка, бо спочатку йому задавалися питання. Було порушено порядок виклику
свідка, передбаченого ст. 166 КПК України.
позивача ОСОБА_9. у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив
розглянути справу за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_3. у судовому
засіданні позов не визнав та пояснив, що даний позов подано з метою уникнення
ОСОБА_5. кримінальної відповідальності. Матеріалами кримінальної справи, що
передана до суду, встановлено, що ОСОБА_5. підтримував стосунки з неповнолітнім
ОСОБА_2. У серпні 2006 року ОСОБА_5 попросив неповнолітнього ОСОБА_2 винести з
його гаражу предмети, що є речовими доказами у кримінальній справі, а саме:
бензин у пакеті, що викрадений з ЗАТ «ЛІНІК», так як експертизою встановлено,
що даний бензин не є товарною продукцією, а є компонентом для виготовлення
бензину. Вважає, що ОСОБА_5. вплинув на неповнолітнього ОСОБА_2 після того як
стало відомо про те, що ОСОБА_2 показав де знаходяться речові докази.
Прокуратурою Луганської області відмовлено у порушенні кримінальної справи
відносно них. Допит неповнолітнього свідка проводив у присутності педагога.
Оскільки свідку виповнилося 14 років, то присутність батьків при допиті не є
обов'язковою, тому вимоги КПК України ним порушені не були. Відповідно до ст.
114 КПК України ним було дане доручення про виклик неповнолітніх свідків
ОСОБА_2 та ОСОБА_7. До неповнолітніх ніяких заходів фізичного чи психічного
насильства не застосовувалось. Неповнолітні добровільно давали пояснення. У
зв'язку з допитом неповнолітнього ОСОБА_2. виникла необхідність у проведенні
відтворення обстановки та обставин події, так як ОСОБА_2 сказав, що може
показати де сховані предмети. Дана слідча дія також проводилась у присутності
педагога. ОСОБА_2. самостійно вказав на місце, де сховано мішок, самостійно
ОСОБА_4. у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що від слідчого ОСОБА_3отримав доручення про доставления у відділення міліції неповнолітніх свідків. На
власному автомобілі приїхав до ліцею, де навчається ОСОБА_2, повідомив
директора про мету прибуття. Йому надали неповнолітнього, впевнилися, що в
машині вже знаходиться педагог. Неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_7 привіз до
відділення міліції до кабінету слідчого ОСОБА_3. Через годину зі слідчим,
неповнолітніми та педагогом виїхали на місце, на яке вказував ОСОБА_2, для
проведення відтворення обстановки та обставин події. У присутності понятих
ОСОБА_2 самостійно знайшов мішок, що був схований у кущах, дістав з нього
предмети. Був складений протокол, проводилася фотозйомка. Близько 12-00 год. зі слідчим
привіз ОСОБА_2 до ліцею. Ніякого фізичного чи психічного насильства до ОСОБА_2
не застосовував. На плече ОСОБА_2 не тиснув.
співвідповідача УБОЗ УМВС України в Луганській області Кузьмінов О.Ю. у
судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дії ОСОБА_4 є законними, що
підтверджується проведеною прокуратурою перевіркою. Позов вважає безпідставним.
співвідповідача Лисичанського МВ УМВС України в Луганській області Казаков О.М. у судовому
засіданні позов не визнав та пояснив, що вважає позов безпідставним, так як
вимоги позивача не підтверджені доказами. Слідчий ОСОБА_3 при допиті свідка
України. Прокуратурою Луганської області було відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3, порушень
управління Державного казначейства в м. Лисичанську Луганської області у судове
засідання не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його
відсутності, у письмових запереченнях пояснив, що виконання Державним
казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання здійснюється у відповідності до ч. 4 ст. 35
Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та Порядку виконання
Державним казначейством України рішень суду, щодо відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури, а також судів, затвердженого наказом Державного казначейства
України від 21.04.2006р. №130. Списання коштів здійснюється у разі надходження
до Державного казначейства постанови державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження, виконавчого документу та оформленої належним чином у
двох примірниках платіжної вимоги.
Судом досліджені наступні докази:
показання свідка ОСОБА_6, який у судовому засіданні пояснив, що у 2006 році,
більш точно не пам'ятає, прийшли працівники міліції, один з яких показав
посвідчення, попросив запросити учня, задавав йому питання, потім попросив, щоб
учень поїхав з ним, повідомивши, що у автомобілі вже знаходиться педагог. Потім
прийшла мати учня ОСОБА_2 з претензіями, що віддали її сина, якого протримали
всю ніч у міліції. Необхідність надати учня працівники міліції мотивували тим,
що він може показати місце, де сховані речі. ОСОБА_2. не заперечував проти
цього, сказав, що йому відомі обставини, які цікавлять міліцію, може показати
місце, де зберігається шланг чи каністра.
Працівники міліції задавали питання ОСОБА_2. у його кабінеті на протязі
5-7 хвилин з приводу крадіжки бензину на нафтопереробному заводі. Працівники
міліції не говорили, що ОСОБА_2. підозрюється у вчиненні злочину, погроз чи
фізичного насильства до ОСОБА_2 не застосовували;
ОСОБА_10, яка у судовому засіданні пояснила, що восени 2006 року як класний
керівник ОСОБА_7 була присутня при допиті неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_2. До
Лисичанського МВ УМВС привіз працівник міліції ОСОБА_4. Вона весь час була
поряд з підлітками, у машині, під час
допиту, під час слідчої дії біля гаражів. Коли допитувався ОСОБА_7, ОСОБА_2.
знаходився навпроти дверей у коридорі у полі її зору. Ніяких погроз чи
фізичного насильства до підлітків не застосовувалось. Підлітки розповідали
слідчому про їх знайомого, відповідали на питання. Прочитали протоколи допиту,
підписали їх. Потім біля гаражів у районі заводу ГТВ ОСОБА_2 сам вказав місце,
з кущів дістав шлангу, мішок, відкрив його. Проводилося фотографування. Вона
підписала протокол. Працівники міліції не показували де шукати речі. ОСОБА_2
висадили біля ліцею, її та ОСОБА_7 підвезли до школи. ОСОБА_4 пред'явив
посвідчення, прибувши до директора школи, пояснив мету прибуття. У автомобілі
ОСОБА_2ніхто не погрожував. ОСОБА_2 на допиті сам розповідав як познайомив
ОСОБА_7 з чоловіком, чим вони займались.
копія паспорту позивача, копія свідоцтва про народження ОСОБА_2., письмові
заперечення ОСОБА_3, письмові пояснення відділення Державного казначейства в м.
Лисичанську Луганської області, копія протоколу допиту обвинуваченого від
13.11.2006р., копія протоколу додаткового допиту обвинуваченого від
29.11.2006р., копія протоколу допиту неповнолітнього свідка від 04.09.2006р.,
копія протоколу відтворення обстановки та обставин події від 04.09.2006р.,
виписка з амбулаторної картки, постанова про відмову у порушенні кримінальної справи від 08.09.2006 року, матеріал
про відмову у порушенні кримінальної справи.
Суд, вислухавши
пояснення осіб, що беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши
письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
У судовому
засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 слідчим СВ Лисичанського МВ УМВС України
в Луганській області ОСОБА_3. проведено допит у якості свідка неповнолітнього
ОСОБА_2присутності педагога ОСОБА_10, а також відтворення обстановки та
обставин події. Неповнолітній свідок був викликаний за місцем навчання та
доставлений до відділу внутрішніх справ оперуповноваженим ВБОЗ при УБОЗ
УМВС України в Луганській області ОСОБА_4. на підставі
доручення слідчого відповідно до ст. 114
КПК України. Під час доставления свідка,
проведення допиту, відтворення обстановки та обставин
події до неповнолітнього свідка не застосовувались заходи психічного та
підтверджується поясненнями відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4., показаннями свідків ОСОБА_6., ОСОБА_10,
дослідженими у судовому засіданні протоколом допиту ОСОБА_2. від
04.09.2006р. (а.с.104), відповідно до якого допит проведено за вимогами ст.
167, 168 КПК України; протоколом відтворення обстановки та обставин події від
04.09.2006р. (а.с.105), відповідно до якого
слідча дія проведена за вимогами ст. 194 КПК України, постановою про відмову у
порушенні кримінальної справи від 08.09.2006р. (а.с.128).
Протокол допиту неповнолітнього свідка та протокол відтворення обстановки
та обставин події прочитаний неповнолітнім ОСОБА_2. та ним
підписаний, що підтверджується поясненнями ОСОБА_2.
ч.3 ст. 166 КПК України про виклик неповнолітнього свідка через законних
представників суд вважає формальним та таким, що не призвело до порушення прав
неповнолітній був викликаний на допит через адміністрацію Лисичанського
професійного будівельного ліцею, де він навчається.
підтвердження у судовому засіданні факти, викладені у позовній заяві та у
поясненнях позивача, про те, що відповідачами не виконано вимоги ст. З, 19
Конституції України, ст. 33 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 5
Закону України «Про міліцію», чим порушено права неповнолітнього ОСОБА_2., оскільки вони
спростовуються зазначеними вище доказами. Позивачем суду не надано доказів на
підтвердження позовних вимог.
Суд не бере до
уваги пояснення ОСОБА_2. щодо того, що під час відтворення обстановки та
обставин події ОСОБА_4. показав йому місце де сховано мішок та сказав взяти
його в руки, оскільки це спростовується показаннями свідка ОСОБА_10, протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 04.09.2006р. (а.с.105).
Суд не бере до
уваги пояснення представника позивача ОСОБА_8. щодо порушення при допиті вимог
ст. 167, 168 КПК України, оскільки вони не підтверджуються дослідженими у
справі доказами.
Таким чином, суд
доходить висновку про відсутність зазначених позивачем порушень закону у діях
відповідачів, які діяли відповідно до вимог Закону України «Про міліцію» та КПК
України, а тому у задоволенні позовних вимог про визнання їх дій протиправними
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на
відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Оскільки у судовому засіданні не знайшло підтвердження порушення прав
позивача діями відповідачів, то у задоволенні позовних вимог про
стягнення моральної шкоди слід відмовити.
ст. 2, 11, 159-163 КАС України, суд, -
позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2до управління по боротьбі з
організованою злочинністю управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській
області, Лисичанського міського відділу управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області, слідчого слідчого відділу Лисичанського
міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області ОСОБА_3, оперуповноваженого
Лисичанського відділу по боротьбі з організованою злочинністю при
управлінні по боротьбі з організованою злочинністю управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській області ОСОБА_4, управління Державного казначейства в м. Лисичанську Луганської
області про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди
відмовити за необґрунтованістю.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Луганської області
шляхом подання до Лисичанського міського
суду заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня складення
постанови у повному обсязі або подання апеляційної скарги у той самий строк. Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду Луганської
області.