Суддя: Савранська Т.І.
Дата ухвалення: 2007-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
У Х В А Л А

І м е н е м У к р
а ї н и

“27” липня 2007 року м. Ялта

Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим як
адміністративний суд

у складі : головуючого, судді - САВРАНСЬКОЇ Т.І.,

при секретарі
- Дибець О.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1до
Інспектора другого взводу ДПС Відділення ДАІ ВДАІ Миколаївської області
Каменського Едуарда Анатолійовича, Начальника кримінального розшуку
Центрального районного відділу міліції Ємельяненко Ігоря Володимировича,
Начальника Центрального районного відділу міліції МУ ГУ МВС України в
Миколаївській області Долінського Володимира Петровича, Державного митного
інспектора служби боротьби з контрабандою та митної варти Миколаївської митниці
Державної митної служби України Гусарові Сергія Станіславовича про визнання
протиправними дій та бездіяльності, визнання неправомірним протоколу про
адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ялтинського міського суду АРК як адміністративного
суду із зазначеною позовною заявою в порядку адміністративного судочинства і
просить суд:

- Дії відповідачів визнати незаконними і
такими, що вчинені на порушення статті 5 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод;

- Бездіяльність
відповідача Начальника Центрального райвідділу міліції МУ ГУ МВС України в
Миколаївській області визнати незаконною і такою, що вчинена на порушення
статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- Протокол
про адміністративне правопорушення, складений 25 травня 2007 року відповідачем
Каменським Е.А. щодо ОСОБА_1 за статтею
121 ч. 4 КпАП України, визнати неправомірним.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачами
його на декілька годин було незаконно позбавлено волі, йому перешкоджали
вибирати за своєю волею місце перебування без складення необхідних документів
на підставі норм Кримінально-процесуального закону чи Кодексу України про
адміністративні правопорушення. За цим фактом він звернувся в порядку статті 97
КПК України із заявою про порушення стосовно відповідачів кримінальної справи.

Під час такого затримання стосовно позивача був
протиправно складений протокол про адміністративне правопорушення за статтею 121 ч. 4
КпАП України, такий містить недостовірні відомості та виправлення. Позивач
наполягає, що не вчиняв будь-якого правопорушення, діяв добросовісно та
правомірно.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 у судовому
засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги свого довірителя, посилаючись
на наведені обставини.

Відповідачі у судове засідання не прибули, хоча належним
чином повідомлялися про дату, час і місце такого.

У своїх письмових запереченнях проти позову Начальник кримінального розшуку Центрального районного
відділу міліції і Начальник Центрального районного відділу міліції МУ ГУ МВС
України в Миколаївській області просили відмовити у задоволенні
адміністративного позову, посилаючись на його необґрунтованість.

Відповідач Державний митний інспектор служби боротьби з контрабандою та
митної варти Миколаївської митниці Державної митної служби України Гусаров С.С.
також надав у попередньому судовому засіданні заперечення, згідно яких у
задоволенні стосовно нього адміністративного позову просив відмовити.

Вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, зміст
адміністративної позовної заяви і викладені в заяві вимоги, письмові
заперечення відповідачів, суд дійшов висновку, що ухвалення постанови за
наслідками розгляду справи є неможливим, а провадження у справі підлягає
закриттю, виходячи з такого.

У відповідності до ст. 157 ч. 1 п. 1 КАС України суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Компетенція адміністративних судів, відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України, поширюється на спори фізичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (актів індивідуальної
дії), дій чи бездіяльності тощо.

Частиною 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України
визначено, що компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові
справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Позивач, посилаючись на те, що
відповідачі на декілька годин незаконно позбавили його волі, просить суд
визнати таки їхні дії протиправними та такими, що вчинені на порушення статті 5
Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, позивач вважає протиправною бездіяльність Начальника
Центрального районного відділу міліції МУ ГУ МВС України в Миколаївській
області, який не вжив необхідних заходів для припинення зазначених дій, чим
було порушено право за статтею 13 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

Суд зазначає, що заявивши позовні вимоги про визнання дій та бездіяльності
такими, що вчинені на порушення статей 5, 13 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, позивач залишив поза увагою, що метою Конвенції є захист
не теоретичних і примарних прав, а прав конкретних та дійсних, а наглядовий
механізм, заснований Конвенцією, є субсидіарним по відношенню до національних
засобів правового захисту (див. Рішення ЄСзПЛ у справах Soering, R.M.D. c. Suisse, Ahmet Sadik). Тобто,
виходячи із таких позовних вимог, національний суд повинен не визнавати факти
порушення норм Конвенції, а керуючись в тому числі її нормами, ефективно
поновити право.

Незаконне позбавлення волі утворює склад злочину, що передбачений в тому
числі ст. 146 КК України.

Представник позивача у судовому та попередньому засіданнях підтвердив, що
його довіритель в порядку, передбаченому статтями 95 і 97 КПК України, звернувся
за означеними фактами із заявою про порушення кримінальної справи.

Судовий захист від порушень прав, свобод чи інтересів здійснюється у
залежності від природи виниклих правовідносин за правилами цивільного,
адміністративного або кримінального судочинства, а тому права позивача, в разі їх порушення
незаконними діями або бездіяльністю відповідачів, можуть бути ефективно
поновлені лише в порядку, передбаченому Кримінально-процесуальним кодексом
України, тобто через порушення кримінальної справи за фактом незаконного
позбавлення волі, її розслідування на стадії досудового слідства з визнанням за
ОСОБА_1 статусу потерпілого і ухвалення остаточного вироку.

Вирішуючи питання про неправомірність діяльності відповідачів, що пов'язана з вчиненням злочину, на чому й
наполягає позивач, суд, тим самим, заздалегідь встановить наявність його ознак
в діях та бездіяльності відповідачів, що буде втручанням в функції інших
юрисдикційних органів.

Таким чином, вирішення заявлених позовних вимог про визнання дій та
бездіяльності відповідачів з позбавлення волі позивача в адміністративній
справі є неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду за правилами адміністративного
судочинства позовних вимог про визнання неправомірним протоколу про
адміністративні правопорушення, суд виходив з наступного.

Позивач стверджує, що складений стосовно нього відповідачем Каменським Е.А.
протокол про адміністративне правопорушення від 25 травня 2007 року містить
виправлення і є недостовірним, адміністративного правопорушення за ст. 121 ч. 4
КпАП України він не вчиняв.

Протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про
адміністративне правопорушення (стаття 251 КпАП України).

Отже позивач, пред'явивши адміністративний позов, спростовує свою
причетність до вчинення адміністративного правопорушення, не врахувавши, проте,
що таке право він може реалізовувати тільки під час розгляду справи про
адміністративне правопорушення згідно наданих 268 КпАП України прав.

Зважаючи на те, що у відповідності до частини 2 статті 17 КАС України
компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи
про накладення адміністративних стягнень, провадження й за цією позовною
вимогою підлягає закриттю.

Підстав для вирішення питання про повернення або розподіл судового збору
згідно ст. 89 КАС України немає.

На підставі викладеного і керуючись ст. 2, 17, 157 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1до
Інспектора другого взводу ДПС Відділення ДАІ ВДАІ Миколаївської області
Каменського Едуарда Анатолійовича, Начальника кримінального розшуку
Центрального районного відділу міліції Ємельяненко Ігора Володимировича,
Начальника Центрального районного відділу міліції МУ ГУ МВС України в
Миколаївській області Долінського Володимира Петровича, Державного митного
інспектора служби боротьби з контрабандою та митної варти Миколаївської митниці
Державної митної служби України Гусарові Сергія Станіславовича про визнання
протиправними дій та бездіяльності, визнання неправомірним протоколу про
адміністративне правопорушення - закрити.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення до суду з тією самою позовною заявою, провадження у справі за якою
закрито, не допускається.

Розгляд вимог, провадження у справі за якими закрито, а саме про визнання
неправомірними дій та бездіяльності - можливе за правилами кримінального
судочинства.

Розгляд вимоги з оспорювання протоколу про адміністративне правопорушення
можливий за правилами Кодексу про адміністративні правопорушення.

Бездіяльність органу дізнання, слідчого, прокурора, що полягала у
неприйнятті за заявою про злочин жодного з рішень, передбачених ч. 2 ст. 97 КПК
України, може бути оскаржена в порядку, встановленому Кодексом
адміністративного судочинства.

Питання про повернення суми судового збору - залишити без розгляду.

Заява про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції подається до
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через Ялтинський міський суд як
адміністративний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, а також може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Ухвала набирає законної сили у строки та порядку, що передбачені ст. ст.
186, 254 КАС України.

СУДДЯ -