Справа № 22а-3279/2007
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 3279/07 Головуючий суддя у 1-ій інстанції -
Категорія статобліку - 38
Якименко Л.Г. (справа №2-153/07)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007
року
м. Дніпропетровськ Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
- Поплавського В.Ю.,

суддів
- Уханенка С.А., Стежко В.А.,

при секретарі
- Духневичі О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на постанову Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, Дніпропетровської міської ради та Дніпропетровського міського
управління земельних ресурсів про визнання недійсним та скасування рішення
Дніпропетровської міської ради і державного акту на землю, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2005 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила
визнати недійсним рішення Дніпропетровської міської ради від 08.12.2004 №132/22
в частині передачі в приватну власність ОСОБА_2земельної ділянки по
АДРЕСА_2визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю,
виданий на ім'я ОСОБА_2 на підставі рішення Дніпропетровської
міської ради від 08.12.2004 №132/22.

В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_1. посилалася на те, що їй на праві власності належить домоволодіння
АДРЕСА_1. Державний акт на право приватної власності на землю за даною адресою
виданий ОСОБА_1. Дніпропетровською міськрадою 01.08.2000 року, на підставі
рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради від 25.02.1999 року
за № 618.

Її домоволодіння межує з
домоволодінням АДРЕСА_2. Згідно з Державним актом на право власності на
земельну ділянку, виданим Дніпропетровською міськрадою 21.01.2005 року, на
підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради від
08.12.2004 року за №132/22, ОСОБА_2. є власником земельної ділянки площею
0,1000 га по АДРЕСА_2, що передана їй для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських будівель та споруд. Позивачка просила визнати
недійсними рішення Дніпропетровської міської ради від 08.12.2004 року за
№132/22, та Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий
ОСОБА_2. з тих підстав, що рішенням АНД райради за №267/7 від 27.06.1997 року,
відповідачці була відведена земельна ділянка площею 0.08 га по вул. АДРЕСА_2для
будівництва індивідуального житлового будинку за рахунок земельної ділянка
АДРЕСА_3. Відповідно ж до Державного акту на право власності на земельну
ділянку, виданого Дніпропетровською міськрадою 21.01.2005 року, ОСОБА_2. є
власником земельної ділянки площею 0,1000 га. Такою площею земельної ділянки
відповідачка ніколи не користувалася, між основною земельною ділянкою і спірною
земельною ділянкою довгий час стоїть капітальний бетонний забір довжиною 2,92
м. Спірна ділянка відповідачці рішенням АНД виконкому ніколи не виділялась.

Окрім цього, на зазначеній
земельній ділянці впродовж багатьох років проходять комунікації до будинку
позивачки та інших сусідів, тому приватизація земельної ділянки АДРЕСА_2 робить
неможливим обслуговування комунікаційних систем. Про приватизацію спірної
земельної ділянки її ніхто не повідомив, на акті про встановлення зовнішніх меж
стоїть не її підпис, вважає, що відповідачці незаконно, безпідставно та за
рахунок інших власників виділена на праві власності спірна земельна ділянка.

Постановою
Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2007
року у задоволенні позову ОСОБА_1було
відмовлено.

Не
погодившись з постановою суду, ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу, в якій зазначила,
що при ухваленні рішення судом допущені порушення норм матеріального та
процесуального права, а також неповно з'ясовані всі обставини справи. Просила
постанову суду скасувати та направити справу на новий розгляд до того ж суду.

Перевіривши
законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України
компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб
із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Як вбачається
з матеріалів справи, позивачка в січні
2005 року звернулася до суду (посилаючись на норми ЦПК
України в редакції 1963 року) з позовною
заявою до ОСОБА_2., Дніпропетровського міськвиконкому про визнання недійсним
рішення виконавчого комітету № 132/22
від 8 грудня 2004 року “Про передачу у приватну власність ОСОБА_2. земельної
ділянки, розташованої у м. Дніпропетровську по вул.. Кубанській 6-в».

У травні 2005
року в порядку ст..103 ЦПК України позивачка доповнила свої вимоги (а.с.15-17)
і суд ухвалою від 10 травня 2005 року
(а.с.23) з метою забезпечення позову наклав заборону на проведення будь-яких
дій по переоформленню права власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 в м.
Дніпропетровську.

Разом з тим, провадження по справі
було відкрито суддею за нормами КАС України, як зазначено в ухвалі від 21
листопада 2005 року(а.с.1).

Як пояснила представник позивача,
на вимогу суду було подано адміністративний позов влітку 2007 року (а.с.68).

Між тим,
постановляючи постанову у порядку КАС України, суд не прийняв до уваги те, що
даний спір не є публічно-правовим, а стосується
цивільних правовідносин, а саме
підтвердження права власності або права користування на частину
земельної ділянки поміж земельними ділянками сторін, тому такий спір підлягає
розгляду в порядку позовного провадження цивільного судочинства.

Відносини з приводу
набуття, зміни чи припинення права власності (володіння, користування,
розпорядження) є майновими правовідносинами та регулюються положеннями ЦК
України та Земельного кодексу України.

Згідно зі ст.15 ЦПК
України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових
відносин розглядаються в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, колегія
судів дійшла висновку, що даний спір не має встановлених нормами КАС України
ознак справи адміністративної юрисдикції і повинен вирішуватись місцевим судом загальної юрисдикції у порядку
цивільного провадження.

Враховуючи, що звернення
позивачки до суду було в порядку цивільного провадження, районний суд на свій
розсуд вирішив питання щодо подальшого провадження за іншими процесуальними
нормами, то колегія суддів вважає за необхідне таку постанову суду скасувати та
передати справу на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись
п.6, ч.1 ст. 199 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.
Дніпропетровська від 09 липня 2007 року скасувати та направити справу на новий
розгляд до того ж суду.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця.

Судді: