Справа № К-2006/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ялтинського міського суду від 15 жовтня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 28 лютого 2005 року у справі за скаргою
ОСОБА_1на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби
Ялтинського районного управління юстиції АР Крим, -

встановила:

В липні 2004 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із зазначеною скаргою, в якій вказував, що рішенням Сімферопольського
районного суду АР Крим від 18.01.2002 р. було задоволено позов ОСОБА_2 про
розподіл спільного подружнього майна та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь
компенсацію грошової вартості виділеного йому (дачний будинок в СТ
"Дружба") майна у розмірі 4120,70 грн.

Постановою від 11.03.2003 р. в
порядку примусового виконання вищезазначеного судового рішення державним виконавцем було накладено арешт на
майно боржника, зокрема, на ¼ частини квартири АДРЕСА_1, яка належить боржнику на праві
власності.

Посилаючись на те, що державним
виконавцем не було вирішено питання про накладення арешту на інше майно,
зокрема, дачний будинок в садівничому товаристві "Дружба", ОСОБА_1
просив суд визнати його дії неправомірними, зобов'язавши того скасувати
постанову про накладення арешту на квартиру.

Рішенням Ялтинського міського суду
від 15 жовтня 2004 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду АР Крим
від 28 лютого 2005 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленими
по справі судовими рішеннями, ОСОБА_1
звернувся до Верховного Суду України з касаційною скаргою в порядку визначеному
ЦПК України 1963 року, в якій просив вказані рішення скасувати.

Листом Верховного Суду України від
08.11.2005 р. на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України зазначену касаційну скаргу було передано
до Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку касаційного
провадження.

Перевіривши рішення судів першої та
другої інстанцій в межах доводів касаційної скарги на відповідність нормам
матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_1 суди як першої, так і апеляційної інстанцій виходили з того, що
державний виконавець в даному випадку діяв у межах та у відповідності до вимог
ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження".

В обґрунтування даного висновку,
судами встановлено, що звернення стягнення на інше майно (дачний будинок)
здійснити неможливо у зв'язку з тим, що у боржника відсутні правоустановлюючі
документи на недобудований дачний будинок та земельну ділянку, а сам ОСОБА_1 не
приймає ніяких заходів для оформлення документів на вказану нерухомість. Даний
факт не заперечується й самим заявником, документи, які б це спростовували у
матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність
дій державного виконавця, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону.

При встановленні наведених фактів
судами не порушено норм матеріального чи
процесуального права.

Доводи касаційної скарги зазначений
висновок суду не спростовують.

Відповідно до ч.3 ст. 2201
КАС України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2201,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
рішення Ялтинського міського суду від 15 жовтня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28 лютого 2005 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і оскарженню не підлягає, крім випадків,
передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: