Справа № 22А-1591/2007
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2007-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙ
НИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інст.суддя
Станько Л.Л.
ряд.
ст. зв. № 34
господарський суд Львівсь
кої області справа № 5/610-13/87А
Доповідач у 2-й інст.суддя Лю

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007р.
м.Львів
справа № 22а-1591/075

Колегія суддів Львівсь
кого апеляційного адміністр
ативного суду, у складі:
доповідача у спр
аві судді- Лю
суддів -
Но

Яв
секре
таря судового засідання Фаці
розглянувши апеляційну ск
аргу Державної податково
ї інспекції у Миколаївському
районі Львівської області
на постановуГосподарсь
кого суду Львівської області
від 07.05.2007 року у справі № 5/610-13/87-А
за позовомМіського дер
жавного комунального підпри
ємства «Розділтеплокомунен
ерго», Львівська област
доДПІ у Миколаївському
районі Львівської області
про визнання нечинним под
аткового повідомлення - ріше
за участю представників:
від скаржника (відповідач
а): Яцук Г.М. начальник юри
дичного відділу, Дриганюк С.Є
. головний державний подат
ковий ревізор-інспектор ДПА
у Львівській області
від позивача: Дубас В.М.
адвокат, Жук Б.Л. директор, Д
емчишин Н.М. головний бухга
Постановою господарськ
ого суду Львівської області
від 07.05.07 року задоволено позов
позивача - міського державно
го комунального підприємств
а «Розділтеплокомуненерго»
та визнано нечинним податко
ве повідомленнярішення ві
дповідача - Державної податк
ової інспекції у Миколаївськ
ому районі Львівської област
Постанова суду першої інст
анції мотивована тим, що заст
осування відповідачем штраф
них санкцій та донарахування
податкових зобовязань щод
о податку на додану вартість
(ПДВ) є неправомірним, оскільк
и його висновки не відповіда
ють нормам законодавства Укр
аїни та спростовані документ
альними доказами й матеріала
ми справи.
Відповідач із постановою с
уду не погодився та подав апе
ляційну скаргу, у якій просив
її скасувати і в позові відмо
вити посилаючись на те, що дон
арахування ПДВ є правомірним
, оскільки позивачем були при
пущені порушення податковог
о законодавства України.
В засіданні суду представн
ики відповідача підтримали д
оводи апеляційної скарги та
просили її задовольнити, ска
сувавши постанову суду першо
ї інстанції та відмовивши у п
озові, тоді як представники п
озивача проти апеляційної ск
арги заперечили та просили п
останову суду залишити без з
мін, а скаргу без задоволення
.
Розглянувши матеріали спр
ави та доводи апеляційної ск
арги, дослідивши подані стор
онами докази і оцінивши їх у с
укупності, вислухавши поясне
ння повноважних представник
ів сторін, колегія суддів вст
ановила таке:
В листопаді грудні 2006 року
відповідачем була проведена
виїзна планова перевірка до
тримання вимог податкового,
валютного та іншого законода
вства позивачем за період з 01.
07.05 року по 30.06.06 року, за наслідка
ми чого було складено акт від
17.01.07 року № 64-230/30568470.
В даному акті, зокрема, зазн
ачено, що позивач порушив так
і норми податкового законода
вства України: 1) пункти 7.3.1 стат
ті 7 Закону України «Про подат
ок на додану вартість» від 03.04.9
7 року із наступними змінами т
а доповненнями шляхом «заниж
ення податкового зобовяза
ння по податку на додану варт
ість в квітні 2006 року в сумі 2901477,3
9 грн. Дане порушення було випр
авлено в травні 2006 року, проте ф
інансову санкцію не нарахова
но»; 2) пункти 4.1, 4.2 статті 4 і пункт
7.3.1 статті 7 того ж Закону Украї
ни «Про податок на додану вар
тість» шляхом «заниження под
аткового зобовязання по по
датку на додану вартість в кв
ітні 2006 року на суму 329953,00 грн. та в
жовтні 2005 року в сумі 1208 грн.».
На підставі акту перевірки
відповідачем було виписано
податкове повідомлення - ріш
ення від 31.01.07 року № /0, в якому
позивачу визначено суму под
аткового зобовязання із по
датку на додану вартість (ПДВ
) на загальну суму 786889 грн., в том
у числі основний платіж у роз
мірі 331161 грн. та штрафна санкці
я у розмірі 455728 грн.
1. В пункті 3.1.5 акту перевірки п
ід назвою «Податок на додану
вартість» зазначено, що пози
вачем було занижено податков
е зобовязання із ПДВ за кві
тень 2006 року в розмірі 2901477,39грн. і
з посиланнями на пункт 7.3.1 стат
ті 7 Закону України «Про под
аток на додану вартість» (за я
ким датою виникнення подат
кових зобов'язань з поставки
товарів (робіт, послуг) вважає
ться дата, яка припадає на под
атковий період, протягом яко
го відбувається будь-яка з по
дій, що сталася раніше: або дат
а зарахування коштів від пок
упця (замовника) на банківськ
ий рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, посл
уг), що підлягають поставці, а
в разі поставки товарів (робі
т, послуг) за готівкові грошов
і кошти - дата їх оприбуткуван
ня в касі платника податку, а п
ри відсутності такої - дата ін
касації готівкових коштів у
банківській установі, що обс
луговує платника податку; аб
о дата відвантаження товарів
, а для робіт (послуг) дата оф
ормлення документа, що засві
дчує факт виконання робіт (по
слуг) платником податку). Тако
ж вказано, що «дане порушення
було виправлено в травні 2006 ро
ку, проте фінансову санкцію н
е нараховано».
Підставою для таких виснов
ків відповідач вважає те, що п
озивачем в податковій деклар
ації за квітень 2006 року в рядку
1 «Операції на митній територ
ії України, що оподатковують
ся за ставкою 20 відсотків, крі
м імпорту товарів» не була вр
ахована зазначена вище сума
ПДВ, яка виникла за податково
ю накладною від 07.04.06 року № 57, вип
исаній за фактом передачі ма
йна позивача до статутного ф
онду ЗАТ «Енергія Новий Ро
зділ» згідно із актом прийом
у передачі від 07.04.06 року на за
гальну суму 17408864,40 грн., складено
го відповідно до рішень Ново
роздільської міської Ради ві
д 13.07.05 року № 494 та від 29.12.2005 року № 575.
При цьому, як слідує із розрах
унку штрафних санкцій, додан
ого до акту передачі, відпові
дачем була застосована штраф
на санкція у розмірі 290147,70 грн., т
обто у розмірі 10 % від суми зани
женого податкового зобовя
зання в квітні 2006 року, відпові
дно до пункту 17.1.3 статті 17 Закон
у України «Про порядок погаш
ення зобов'язань платників п
одатків перед бюджетами та д
ержавними цільовими фондами
».
Відповідно до пункту 17.1.3 ста
тті 17 Закону України «Про поря
док погашення зобов'язань пл
атників податків перед бюдже
тами та державними цільовими
фондами» у разі, коли контрол
юючий орган самостійно донар
аховує суму податкового зобо
в'язання платника податків з
а підставами, викладеними у п
ідпункті «б» підпункту 4.2.2 пун
кту 4.2 статті 4 цього Закону, так
ий платник податків зобов'яз
аний сплатити штраф у розмір
і десяти відсотків від суми н
едоплати (заниження суми под
аткового зобов'язання) за кож
ний з податкових періодів, ус
тановлених для такого податк
у, збору (обов'язкового платеж
у), починаючи з податкового пе
ріоду, на який припадає така н
едоплата, та закінчуючи пода
тковим періодом, на який прип
адає отримання таким платник
ом податків податкового пові
домлення від контролюючого о
ргану, але не більше п'ятдесят
и відсотків такої суми та не м
енше десяти неоподатковуван
их мінімумів доходів громадя
н сукупно за весь строк недоп
лати, незалежно від кількост
і податкових періодів, що мин
ули.
Підпунктом «б» підпункту 4.2
.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закон
у визначено, що контролюючий
орган зобов'язаний самостій
но визначити суму податковог
о зобов'язання платника пода
тків зокрема у разі, якщо дані
документальних перевірок ре
зультатів діяльності платни
ка податків свідчать про зан
иження або завищення суми йо
го податкових зобов'язань, за
явлених у податкових деклара
ціях.
Колегія судів погоджуєтьс
я із висновком суду першої ін
станції, що застосування ор
ганами державної податкової
служби штрафних санкцій за п
унктом 17.1.3 статті 17 Закону Ук
раїни «Про порядок погашен
ня зобов'язань платників под
атків перед бюджетами та дер
жавними цільовими фондами» є
можливим лише у разі, якщо під
час документальної перевірк
и платника податків буде вия
влено факти недоплати (заниж
ення) податкового зобовяза
ння, які не були усунуті на час
проведення таких перевірок.

Крім того, за пунктом 17.2 того
ж Закону України платник под
атків, який до початку його пе
ревірки контролюючим органо
м самостійно виявляє факт за
ниження податкового зобов'яз
ання минулих податкових пері
одів, зобов'язаний: а) або наді
слати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму такої недопл
ати та штраф у розмірі п'яти ві
дсотків від такої суми до под
ання такого уточнюючого розр
ахунку, б) або відобразити сум
у такої недоплати у складі де
кларації з цього податку, що п
одається за наступний податк
овий період, збільшену на сум
у штрафу у розмірі п'яти відсо
тків від такої суми, з відпові
дним збільшенням загальної с
уми податкового зобов'язання
з цього податку. Якщо після по
дачі декларації за звітний п
еріод платник податків подає
нову декларацію з виправлен
ими показниками до закінченн
я граничного строку подання
декларації за такий самий зв
ітний період, то штрафи, визна
чені у цьому пункті, не застос
овуються. При самостійному д
онарахуванні суми податкови
х зобов'язань адміністративн
і штрафи не накладаються. Це п
равило не застосовується, як
що: а) платник податків не пода
є податкову декларацію за пе
ріод, протягом якого відбула
ся недоплата податкового зоб
ов'язання; б) судом встановлен
о скоєння злочину посадовими
особами платника податків а
бо фізичною особою - платнико
м податків щодо умисного ухи
лення від сплати зазначеного
податкового зобов'язання.
Отже, зобовязання нараху
вати та сплатити штраф у розм
ірі 5 відсотків виникає у плат
ника податків лише у разі сам
остійного виявлення ним сум
недоплати, тобто сум зани
ження податкового зобов'яз
ання минулих податкових пері
одів.
Також, згідно із пунктом 7.2.8 с
татті 7 Закону України «Про по
даток на додану вартість» пл
атники податку зобов'язані в
ести окремий облік операцій
з поставки та придбання това
рів (послуг), які підлягають оп
одаткуванню цим податком, а т
акож які не є об'єктами оподат
кування згідно із статтею 3 та
звільнених від оподаткуванн
я згідно із статтею 5 цього Зак
ону. Зведені результати тако
го обліку відображаються у п
одаткових деклараціях, форма
і порядок заповнення яких ви
значаються відповідно до зак
ону. Платник податку веде реє
стр отриманих та виданих под
аткових накладних у документ
альному або електронному виг
ляді за його вибором, у якому з
азначаються порядковий номе
р податкової накладної, дата
її виписки (отримання), загаль
на сума та сума нарахованого
податку, а також реєстраційн
ий номер платника податку пр
одавця, який надав податкову
накладну такому платнику по
датку. За наявності оригінал
у податкової накладної не вк
лючення її до зазначеного ре
єстру не є підставою для відм
ови у зарахуванні суми подат
ку, визначеної у такій податк
овій накладній, до складу под
аткового кредиту такого плат
ника податку. Форма і порядок
заповнення реєстрів отриман
их та виданих податкових нак
ладних встановлюються центр
альним податковим органом. П
ри проведенні документально
ї (планової або позапланової
виїзної) перевірки платник п
одатку зобов'язаний забезпеч
ити доступ податковому інспе
ктору до реєстру податкових
накладних та у разі ведення й
ого в електронному вигляді - н
адати носій електронної інфо
рмації за власний рахунок. Пр
и цьому носій електронної ін
формації повинен зберігатис
я платником податку протягом
строку давності, встановлен
ого законом. Платник податку
повинен використовувати буд
ь-яку з найбільш поширених оп
ераційних компютерних сис
тем в Україні за власним вибо
ром, які будуть запропонован
і центральним податковим орг
аном.
Порядок ведення реєстру от
риманих та виданих податкови
х накладних було затверджено
наказом Державної податково
ї адміністрації (ДПА) України
від 30.06.2005 року № 244 (зареєстрова
но в Міністерстві юстиції Ук
раїни 18.07.2005 року за № 769/11049). За пунк
том 7 цього Порядку, реєстр є о
сновою для відображення звед
ених результатів такого облі
ку в податкових деклараціях
з податку на додану вартість
.
Крім того, Порядок заповнен
ня та подання податкової дек
ларації з податку на додану в
артість було затверджено нак
азом ДПА України від 30.05.1997 року
№ 166 (у редакції наказу від 15.06.2005 р
оку № 213, який зареєстровано в М
іністерстві юстиції України
30.06.2005 року за № 702/10982 із наступними
змінами).
За пунктом 3.3 цього Порядку, д
екларація заповнюється таки
м чином, щоб забезпечити збер
еження записів у ній та вільн
е читання тексту (цифр) протяг
ом установленого строку збер
ігання звітності. Декларація
може бути заповнена від руки
чорнильною чи кульковою руч
кою або видрукувана (заповне
ння олівцем не допускається)
, без виправлень і помарок; у р
ядках, де відсутні дані для за
повнення, має бути проставле
ний прочерк. За пунктом 4.1 цьог
о Порядку. декларація подаєт
ься платником у визначений у
пункті 2.6 цього порядку строк
до підрозділу державної под
аткової інспекції (адміністр
ації), яким здійснюється прий
мання звітності, для реєстра
ції. До декларації вносяться
дані податкового обліку пла
тника окремо за кожний звітн
ий (податковий) період, без нар
остаючого підсумку. Крім тог
о, за пунктом 4.3 того ж Порядку п
одаткова звітність, отримана
контролюючим органом від пл
атника податків як податкова
декларація, що заповнена ним
всупереч правилам, зазначен
им у затвердженому порядку ї
ї заповнення, може бути не виз
нана таким контролюючим орга
ном як податкова декларація,
якщо в ній не зазначено обов'я
зкових реквізитів, її не підп
исано відповідними посадови
ми особами, не скріплено печа
ткою платника податків. У цьо
му разі, якщо контролюючий ор
ган звертається до платника
податків з письмовою пропози
цією (письмове звернення над
силається поштою з повідомле
нням про його вручення) надат
и нову податкову декларацію
з виправленими показниками (
із зазначенням підстав непри
йняття попередньої), то такий
платник податків має право: н
адати таку нову декларацію р
азом зі сплатою відповідного
штрафу; оскаржити рішення по
даткового органу в порядку а
пеляційного узгодження.
Із матеріалів даної справи
вбачається, що в реєстр видан
их податкових накладних за к
вітень 2006 року, який вівся пози
вачем відповідно до вимог за
значеного наказу ДПА України
від 30.06.2005 року № 244, була включе
на податкова накладна від 07.04.06
року № 57, виписана платнику по
датку покупцю під назвою З
АТ «Енергія Новий Розділ»
із індивідуальним податкови
м номером 16, за якою загальн
а сума поставки, включаючи ПД
В, становила 17408864,39 грн., в тому чи
слі база оподаткування 14507387 гр
н. та сума ПДВ 2901477,39 грн. В реєстрі
виданих податкових накладни
х за травень 2006 року така подат
кова накладна відсутня.
Також судами першої та апел
яційної інстанції встановле
но, що 22.05.06 року позивачем подан
о відповідачу податкову декл
арацію з ПДВ за квітень 2006 року
, яказареєстрована останнім
за № 6633, про що свідчить її ориг
інал із проставленим відпові
дним штампом, оглянутий судо
м, та засвідчена копія, що є у м
атеріалах справи. В колонці Б
рядка 1 цієї декларації під на
звою «Операції на митній тер
иторії України, що оподатков
уються за ставкою 20 відсотків
, крім імпорту товарів» була з
азначена сума ПДВ 3222213,00 грн., тоб
то була врахована зазначена
вище сума ПДВ за податковою н
акладною від 07.04.06 року № 57 в розм
ірі 2901477,39 грн.
Як пояснили представники п
озивача, за декілька днів піс
ля подання вказаної вище дек
ларації на прохання відповід
ача із аргументацією про нео
бхідність зменшення недоїмк
и по району позивачем була по
дана нова податкова декларац
ія з ПДВ за квітень 2006 року, яка
була зареєстрована відповід
ачем за тією ж датою 22.05.06 року
- та за тим же № 6633, про що свідчи
ть її оригінал, оглянутий суд
ом, та засвідчена копія, яка є
у матеріалах справи. В цій дек
ларації у колонці Б рядка 1 бул
а вказана сума ПДВ 320736,00 грн., тоб
то не була врахована сума ПДВ
2901477,39 грн.
Надалі ця сума ПДВ була врах
ована в сумі ПДВ 3117058 грн., вказан
ій в колонці Б рядка 1 податков
ої декларації з ПДВ за травен
ь 2006 року, поданій 20.06.06 року та за
реєстрованій відповідачем з
а № 7703, про що свідчить її оригі
нал із проставленим відповід
ним штампом, оглянутий судом
, та засвідчена копія, що є у ма
теріалах справи.
Апеляційний суд погоджуєт
ься із висновком суду першої
інстанції, що на підставі нав
еденого вище позивачем факти
чно включена до податкової д
екларації за квітень 2006 року, н
алежним чином подана відпові
дачу, сума ПДВ 2901477,39 грн. Відтак п
озивачем дотримані вимоги за
конодавства України, тоді як
відповідачем порушений вста
новлений законодавством Укр
аїни порядок приймання подат
кових декларацій, а тому у дан
ому випадку відсутній факт н
едоплати (заниження суми под
аткового зобовязання) із П
ДВ. При цьому, внаслідок відсу
тності факту припущення поми
лки шляхом заниження податко
вого зобов'язання минулих по
даткових періодів,також відс
утні підстави для сплати поз
ивачем штрафу відповідно до
пункту 17.2 статті 17 Закону Украї
ни «Про порядок погашення зо
бов'язань платників податків
перед бюджетами та державни
ми цільовими фондами».
Таким чином, апеляційний су
д погоджується із висновком
суду першої інстанції щодо н
еобґрунтованого застосуван
ня відповідачем штрафної сан
кції.

2.В пункті 3.1.1 акту під назв
ою «Валовий дохід» зазначено
, що позивачем було завищено в
аловий дохід в 2-ому кварталі 2
006 року в сумі 108331 грн. із посилан
нями на пункт 8.4.3 статті 8 Закон
у України «Про оподаткування
прибутку підприємств»(за як
им у разі виведення з експлуа
тації окремих об'єктів основ
них фондів групи 1 у зв'язку з ї
х продажем балансова вартіст
ь групи 1 зменшується на суму б
алансової вартості такого об
'єкта. Сума перевищення вируч
ки від продажу над балансово
ю вартістю окремих об'єктів о
сновних фондів групи 1 та нема
теріальних активів включаєт
ься до валових доходів платн
ика податку, а сума перевищен
ня балансової вартості над в
иручкою від такого продажу в
ключається до валових витрат
платника податку) та пункт 8.4.11
статті 8 того ж Закону (за яким
для цілей цього пункту до про
дажу основних фондів та нема
теріальних активів прирівню
ються операції з внесення та
ких основних фондів та немат
еріальних активів до статутн
ого фонду іншої особи; до прид
бання основних фондів та нем
атеріальних активів прирівн
юються операції з включення
таких основних фондів та нем
атеріальних активів до склад
у статутного фонду такої інш
ої особи, із подальшим включе
нням основних фондів до відп
овідних груп).
Одночасно в пункті 3.1.2 акту п
ід назвою «Валові витрати» в
казано, що позивачем була зай
во включена до валових витра
т в 2-ому кварталі 2006 року сума 108
333,00 грн. із посиланнями на ті ж с
амі пункти 8.4.3 і 8.4.11 статті 8, а т
акож зазначено про те, що пози
вачем було зайво включено до
валових витрат в 2-ому квартал
і 2006 року 1649765 грн. як витрати (зби
тки), одержані від передачі в с
татутний фонд, повязаній о
собі основних фондів 1 групи н
ижче звичайної ціни (залишко
вої вартості із посиланням н
а пункти 5.1 та 5.3.9 статті 5 Закону
України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (за як
им, зокрема, не підлягають від
несенню до складу валових ви
трат суми збитків платника п
одатку, понесених у зв'язку з п
родажем товарів (робіт, послу
г) або їх обміном за цінами, що
нижчі за звичайні, пов'язаним
з таким платником податку ос
обам).
Також в пункті 3.1.5 акту під на
звою «Податок на додану варт
ість» відмічено, що позиваче
м занижено податкове зобов
язання по ПДВ в квітні 2006 року н
а 329953,00 грн. (1649765 грн. х 0,20%) як вартіст
ь ПДВ з вартості основних фон
дів переданих (проданих) до ст
атутного фонду ЗАТ «Енергія
Новий Розділ» «нижче звичай
ної ціни (залишкової вартост
і)» із посиланням на пункти 4.1, 4
.2 статті 4 Закону України «Про
податок на додану вартість»
(за яким, у разі поставки тов
арів (робіт, послуг) без оплати
або з частковою оплатою їх ва
ртості коштами у межах барте
рних (товарообмінних) операц
ій, здійснення операцій з без
оплатної передачі товарів (р
обіт, послуг), натуральних вип
лат у рахунок оплати праці фі
зичним особам, що перебувают
ь у трудових відносинах з пла
тником податку, передачі тов
арів (робіт, послуг) у межах ба
лансу платника податку для н
евиробничого використання, в
итрати на яке не відносяться
до валових витрат виробницт
ва (обігу) і не підлягають амор
тизації, а також пов'язаній з п
родавцем особі чи суб'єкту пі
дприємницької діяльності, як
ий не зареєстрований як плат
ник податку, база оподаткува
ння визначається, виходячи з
фактичної ціни операції, але
не нижчої за звичайні ціни)
та пункт 7.3.1 статті 7 того ж Зако
ну.
При цьому в акті відповідач
а вказано, що позивач володіє
25 % акцій ЗАТ «Енергія Новий
Розділ», а тому були зроблені
висновки про наявність відн
осин із повязаною особою н
а підставі визначення термін
у «повязана особа», який на
ведено в пункті 1.26 Закону Укра
їни «Про оподаткування прибу
тку підприємств» (за яким пов
'язана особа це особа, що ві
дповідає будь-якій з наведен
их нижче ознак: 1) юридична осо
ба, яка здійснює контроль над
платником податку, або контр
олюється таким платником под
атку, або перебуває під спіль
ним контролем з таким платни
ком податку; 2) фізична особа а
бо члени сім'ї фізичної особи
, які здійснюють контроль над
платником податку. Членами с
ім'ї фізичної особи вважають
ся її чоловік або дружина, пря
мі родичі (діти або батьки) як
фізичної особи, так і її чолов
іка або дружини, а також чолов
ік або дружина будь-якого пря
мого родича фізичної особи а
бо її чоловіка (дружини); 3) поса
дова особа платника податку,
уповноважена здійснювати ві
д імені платника податку юри
дичні дії, спрямовані на вста
новлення, зміну або зупиненн
я правових відносин, а також ч
лени її сім'ї. Під здійсненням
контролю слід розуміти воло
діння безпосередньо або чере
з більшу кількість пов'язани
х фізичних чи юридичних осіб
найбільшою часткою (паєм, пак
етом акцій) статутного фонду
платника податку або управл
іння найбільшою кількістю го
лосів у керівному органі так
ого платника податку або вол
одіння часткою (паєм, пакетом
акцій), не меншою 20 відсотків в
ід статутного фонду платника
податку. Для фізичної особи з
агальна сума володіння частк
ою статутного фонду платника
податку (голосів у керівному
органі) визначається як зага
льна сума корпоративних прав
, що належить такій фізичній о
собі, членам сім'ї такої фізич
ної особи та юридичним особа
м, які контролюються такою фі
зичною особою або членами її
сім'ї).
Апеляційний суд погоджуєт
ься із висновком суду першої
інстанції, що наведені вище в
исновки відповідача супереч
ать нормам чинного податково
го законодавства України, а т
акож спростовуються докумен
тальними матеріалами справи
.
Так, наведені висновки відп
овідача зроблені на підставі
лише однієї господарської о
перації позивача з передачі
його майна до статутного фон
ду ЗАТ «Енергія Новий Розд
іл». Як видно із матеріалів да
ної справи, позивач виступив
співзасновником закритого а
кціонерного товариства «Ене
ргія Новий Розділ» згідно
із рішенням Новороздільсько
ї міської Ради Львівської об
ласті від 06.06.2005 року № 488 у редакц
ії, затвердженій рішенням ті
єї ж Ради від 13.07.2005 року № 493, з мето
ю залучення інвестицій в ком
унальне господарство, забезп
ечення населення і підприємс
тв міста стабільним джерелом
електричної і теплової енер
гії та води, економії коштів н
а їх придбання, створення дод
аткових робочих місць.
В подальшому рішенням вико
навчого комітету Новорозділ
ьської міської Ради Львівськ
ої області від 08.07.2005 року № 246 та р
ішенням Новороздільської мі
ської Ради Львівської област
і від 13.07.2005 року № 494 було затверд
жено перелік майна територіа
льної громади м. Новий Розділ
, що перебувало на балансі поз
ивача, що пропонувалось для п
ередачі в статутний фонд ЗАТ
«Енергія Новий Розділ», а т
акож зобовязано директора
позивача провести експертну
оцінку цього майна.
Така експертна оцінка бул
а проведена Львівським облас
ним державним комунальним бю
ро технічної інвентаризації
та експертної оцінки (ЛОДКБТ
І і ЕО), про що складено звіт пр
о оцінку вартості майна стан
ом на 31.10.2005 року в 2 томах, а також
Стрийським державним комуна
льним міжрайонним бюро техні
чної інвентаризації Управлі
ння житлово-комунального гос
подарства Львівської облдер
жадміністрації (СДКМБТІ), - скл
адено звіти про оцінку майна
від 26.09.05 року, від 30.09.05 року та від
05.12.06 року станом на 31 серпня 2005 ро
ку в 7 томах.
Ці звіти про експертну оцін
ку майна затверджені рішення
м Новороздільської міської Р
ади Львівської області від 29.1
2.2005 року № 575, яким одночасно дор
учено здійснити передачу май
на відповідній комісії. Факт
ично така передача майна від
булась 07.04.2006 року, про що складе
но відповідний акт прийому-п
ередачі основних фондів зага
льною оціночною вартістю 14507387
грн., затверджений міським го
ловою м. Новий Розділ.
Внаслідок здійсненої пер
едачі майна у статутний фонд
та на підставі експертних оц
інок позивачем згідно зазнач
ених вище пунктів 8.4.3 та 8.4.11 стат
ті 8 Закону України «Про опода
ткування прибутку підприємс
тв» визначені відповідні вал
ові доходи та валові витрати
, а також визначена сума подат
кових зобовязань із податк
у на додану вартість, виходяч
и із оціночної вартості пере
даних основних фондів, на що б
ула виписана податкова накла
дна від 07.04.06 року № 57, за якою зага
льна сума поставки, включаюч
и ПДВ, становила 17408864,39 грн., в том
у числі база оподаткування 1450
7387 грн. та сума ПДВ 2901477,39 грн.
Відповідач вважає неправо
мірним визначення позивачем
суми податкового зобовяза
ння із ПДВ за квітень 2006 року ві
дповідно до оціночної вартос
ті переданих у статутний фон
д основних фондів, тоді як, на
його думку, суму такого подат
кового зобовязання слід бу
ло визначити за залишковою в
артістю цих фондів із посила
нням на те, що «звичайною ці
ною для основних фондів 1 груп
и є залишкова вартість».
За пунктом 1.18 статті 1 Закону
України «Про податок на дода
ну вартість» звичайні ціни р
озуміються та застосовуютьс
я за правилами, визначеними п
унктом 1.20 статті 1 Закону Украї
ни «Про оподаткування прибут
ку підприємств».
Пунктом 1.20.1 статті 1 Закону Ук
раїни «Про оподаткування при
бутку підприємств» є визначе
но, що якщо цим пунктом не вста
новлено інше, звичайною вваж
ається ціна товарів (робіт, по
слуг), визначена сторонами до
говору. Відповідно до пункт
у 1.20.1 статті 1 Закону України «П
ро оподаткування прибутку пі
дприємств», якщо цим пунктом
не встановлено інше, звичайн
ою вважається ціна товарів (р
обіт, послуг), визначена сторо
нами договору. Якщо не доведе
не зворотне, вважається, що та
ка звичайна ціна відповідає
рівню справедливих ринкових
цін.
Там же визначено, що:
справедлива ринкова ціна - ц
е ціна, за якою товари (роботи,
послуги) передаються іншому
власнику за умови, що продаве
ць бажає передати такі товар
и (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутн
ості будь-якого примусу, обид
ві сторони є взаємно незалеж
ними юридично та фактично, во
лодіють достатньою інформац
ією про такі товари (роботи, по
слуги), а також ціни, які склал
ися на ринку ідентичних (а за ї
х відсутності - однорідних) то
варів (робіт, послуг). Ринок то
варів (робіт, послуг) і сфера о
бігу товарів (робіт, послуг), я
ка визначається виходячи з м
ожливості покупця (продавця)
реально і без значних додатк
ових витрат придбати (продат
и) товар (роботу, послугу) на на
йближчій стосовно будь-якої
із сторін договору території
.
ідентичні товари (роботи, по
слуги) це товари (роботи, по
слуги), що мають однакові хара
ктерні для них основні ознак
и. Під час визначення ідентич
ності товарів беруться до ув
аги, зокрема, їх фізичні харак
теристики, які не впливають н
а їх якісні характеристики і
не мають суттєвого значення
для визначення ознак товару
, якість і репутація на ринку,
країна походження та виробни
к. Незначні відмінності в їх з
овнішньому вигляді можуть не
враховуватися.
однорідні товари (роботи, по
слуги) це товари (роботи, по
слуги), які не є ідентичними, м
ають подібні характеристики
і складаються зі схожих комп
онентів, що дозволяє їм викон
увати однакові функції та (аб
о) бути взаємозамінними. Під ч
ас визначення однорідності т
оварів (робіт, послуг) берутьс
я до уваги, зокрема, їх якість,
наявність товарного знака, р
епутація на ринку, країна пох
одження та виробник.
За пунктом 1.20.2 статті 1 того
ж Закону України, для визначе
ння звичайної ціни товару (ро
біт, послуг) використовуєтьс
я інформація про укладені на
момент продажу такого товар
у (роботи, послуги) договори
з ідентичними (однорідн
ими) товарами (роботами, послу
гами) у співставних умовах
. Зокрема, враховуються т
акі умови договорів, як кільк
ість (обсяг) товарів (наприкла
д, обсяг товарної партії), стро
ки виконання зобов'язань, умо
ви платежів, звичайних для та
кої операції, а також інші об'є
ктивні умови, що можуть вплин
ути на ціну. При цьому умови до
говорів на ринку ідентичних
(у разі їх відсутності - однорі
дних) товарів (робіт, послуг) в
изнаються співставними, якщо
відмінність між такими умов
ами суттєво не впливає на цін
у, або може бути економічно об
ґрунтована. При цьому врахов
уються звичайні, при укладан
ні угод між непов'язаними осо
бами, надбавки чи знижки до ці
ни. Зокрема, але не виключно, в
раховуються знижки, пов'язан
і з сезонними та іншими колив
аннями споживчого попиту на
товари (роботи, послуги), втрат
ою товарами якості або інших
властивостей; закінченням (н
аближенням дати закінчення)
строку зберігання (придатнос
ті, реалізації); збутом нелікв
ідних або низько ліквідних т
оварів; маркетинговою політи
кою, у тому числі при просуван
ні товарів (робіт, послуг) на р
инки; наданням дослідних мод
елей і зразків товарів з мето
ю ознайомлення з ними спожив
ачів. Якщо товари (роботи, посл
уги), ідентичні (за їх відсутно
сті- однорідні) товарам (робот
ам, послугам), стосовно яких ви
значається звичайна ціна, пр
илюдно пропонуються до прода
жу, або мають ціни, встановлен
і на організованому ринку ці
нних паперів, або мають біржо
ву ціну (біржове котирування
), визначення звичайної ціни у
встановленому в абзаці перш
ому цього підпункту порядку
здійснюється із врахуванням
таких факторів.
За пунктом 1.20.6 статті 1 того
ж Закону України, у разі, кол
и на відповідному ринку това
рів (робіт, послуг) не здійснюю
ться операції з ідентичними
(у разі їх відсутності - однорі
дними) товарами (роботами, пос
лугами), або якщо неможливо ви
значити їх ціну через відсут
ність або недоступність відп
овідної інформації, звичайно
ю ціною вважається ціна дого
вору.
За пунктами 1.20.8 та 1.20.10 статті 1
того ж Закону України, обов'
язок доведення того, що ціна д
оговору не відповідає рівню
звичайної ціни у випадках, ви
значених цим Законом, поклад
ається на податковий орган у
порядку, встановленому зако
ном. При проведенні перевірк
и платника податку податкови
й орган має право надати запи
т, а платник податку зобов'яза
ний обґрунтувати рівень дого
вірних цін або послатися на н
орми абзацу першого підпункт
у 1.20.1 цього пункту. Донарахуван
ня податкових зобов'язань пл
атника податку податковим ор
ганом внаслідок визначення з
вичайних цін здійснюється за
процедурою, встановленою за
коном для нарахування податк
ових зобов'язань за непрямим
и методами, а для платників по
датку, визнаних природними м
онополістами згідно із закон
ом, - також відповідно до принц
ипів регулювання цін, встано
влених таким законом. Якщо зв
ичайна ціна не може бути визн
ачена з використанням норм п
опередніх підпунктів цього п
ункту, то для доказів обґрунт
ування її рівня можуть бути п
рийняті до уваги правила, виз
начені відповідним націонал
ьним положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку.
Також пунктом 13 Указу Прези
дента України «Про деякі зах
оди з дерегулювання підприєм
ницької діяльності» від 23.07.98 р
оку, який було видано з метою з
меншення втручання державни
х органів у підприємницьку д
іяльність, є визначено, що інд
икативні або звичайні ціни н
а товари (роботи, послуги) для
застосування їх у податкових
або митних цілях установлюю
ться на підставі статистично
ї оцінки рівня цін реалізаці
ї таких товарів (робіт, послуг
) на внутрішньому ринку Украї
ни, яка проводиться уповнова
женим державним органом у ви
значеному ним порядку. Там же
визначено, що індикативні аб
о звичайні ціни не можуть вст
ановлюватися органами викон
авчої влади, які використову
ють їх для нарахування та стя
гнення податків і зборів (обо
в'язкових платежів) та непода
ткових платежів, крім випадк
ів відсутності статистичних
даних про рівень цін на окрем
і види товарів (робіт, послуг).

Крім того, за Законом Укра
їни «Про ціни та ціноутворен
ня» від 03.12.90 року (зокрема, ст
аттями 6 і 7) в народному госп
одарстві застосовуються віл
ьні ціни і тарифи, державні фі
ксовані та регульовані ціни
і тарифи. Вільні ціни і тарифи
встановлюються на всі види п
родукції, товарів і послуг, за
винятком тих, по яких здійсню
ється державне регулювання ц
ін і тарифів. На сьогодні держ
авне регулювання цін запрова
джено Кабінетом міністрів Ук
раїни за постановою від 25.12.96 ро
ку № 1548 «Про встановлення повн
оважень органів виконавчої в
лади та виконавчих органів м
іських рад щодо регулювання
цін (тарифів)», у якій відсутні
будь-яке регулювання цін на о
сновні фонди.
Апеляційний суд погоджує
ться із висновком суду першо
ї інстанції, що виходячи із вс
ього наведеного вище, будь-як
е застосування податковим ор
ганом «звичайних цін» є можл
ивим виключно у випадках про
дажу товарів (робіт, послуг) на
віть повязаним особам або
придбання товарів у таких же
осіб лише за наявності незви
чайних умов ведення господар
ської діяльності, що повинно
бути доведено саме податков
им органом належним чином та
за умови відсутності належн
ого обґрунтування фактичної
ціни продажу або придбання, я
ка при цьому повинна не відпо
відати статистичній оцінці р
івня цін реалізації таких то
варів (робіт, послуг) на внутрі
шньому ринку України.
При цьому податковий орг
ан несе обов'язок належно
го доведення самого факту то
го, що фактична ціна договору
не відповідає рівню звичайн
ої ціни. Також при цьому подат
ковий орган має довести, що в н
ього є належна інформація пр
о укладені на момент продажу
товару (роботи, послуги) догов
ори з ідентичними (однорідни
ми) товарами (роботами, послуг
ами) у співставних умовах, що д
озволило б йому висунути обґ
рунтовані претензії до факти
чної ціни договору.
Апеляційний суд також пого
джується із висновком суду п
ершої інстанції, що в акті в
ідповідача є повністю відсут
ні будь-які докази ідентично
сті та співставності умов пе
редачі основних фондів позив
ача до статутного фонду ЗАТ «
Енергія Новий Розділ» із і
ншими господарськими операц
іями, що свідчить про відсутн
ість будь-яких підстав для за
стосування звичайних цін.
Також колегія суддів погод
жується із висновком суду пе
ршої інстанції, що, як зазначе
но у звітах експертів, оцінка
майна була зроблена із метою
визначення ринкової вартост
і майна відповідно до Закону
України «Про оцінку майна, ма
йнових прав та професійну оц
іночну діяльність в Україні»
від 12.07.2001 року із наступними зм
інами, національного стандар
ту № 1«Загальні засади оцінки
майна і майнових прав», затве
рдженого постановою Кабінет
у Міністрів України від 10.09.2003 ро
ку № 1440, національного стандар
ту № 2«Оцінка нерухомого майн
а», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України
від 28.10.2004 року № 1442, міжнародних с
тандартів оцінки МСО 1-4, норм п
рофесійної діяльності оціню
вача, Методики оцінки майна, з
атвердженої постановою Кабі
нету Міністрів України від 10.1
2.2003 року № 1891.
Відповідно до пункту 1.20.5-1 ста
тті 1 Закону України «Про оп
одаткування прибутку підпри
ємств», якщо звичайна ціна
не може бути визначена з вико
ристанням норм попередніх пі
дпунктів цього пункту, то для
доказів обґрунтування її рі
вня застосовуються правила,
визначені національними пол
оженнями (стандартами) бухга
лтерського обліку, а також на
ціональними стандартами з пи
тань оцінки майна та майнови
х прав. З метою оподаткування
терміни «справедлива вартіс
ть», «ринкова вартість» та «ч
иста вартість реалізації», я
кі використовуються в націон
альних положеннях (стандарта
х) бухгалтерського обліку та
національних стандартах з п
итань оцінки майна і майнови
х прав, прирівнюються до терм
іну «звичайна ціна», визначе
ного цим Законом.
Отже, враховуючи наведене
вище, ринкова вартість майна
, визначена у звітах експерті
в, цілком відповідала рівню з
вичайних цін для господарськ
ої операції позивача із пере
дачі основних фондів у стату
тний фонд, а відтак твердженн
я відповідача про те, що «звич
айною ціною для основних фон
дів 1 групи є залишкова вартіс
ть», є повністю незаконним. Та
кож тому є безпідставним
посилання відповідача на но
рми пункту 5.3.9 статті 5 Закону У
країни «Про оподаткування пр
ибутку підприємств».
Апеляційний суд погоджує
ться із висновком суду першо
ї інстанції про необґрунто
ваність посилань відповідач
а на недійсність експертних
оцінок від 26.09.05 року та від 30.09.05 ро
ку із посиланням на пункт 25 Ме
тодики оцінки майна, затверд
женої постановою Кабінету Мі
ністрів України від 10.12.2003 року №
1891 (за яким висновок про вартіс
ть майна у разі його використ
ання для цілей реєстрації ст
атуту господарського товари
ства, що створюється на базі д
ержавного та комунального ма
йна, або уточнення його розмі
ру в частині вартості внескі
в учасників (засновників) від
повідно до пункту 57 дійсний пр
отягом шестимісячного строк
у від дати оцінки), оскільки у
даному випадку звіти про оці
нку майна та нова редакція ст
атуту ЗАТ «Енергія Новий Р
озділ» були затверджені ріше
нням Новороздільської міс
ької Ради Львівської області
від 29.12.2005 року № 575, тобто через 3 м
ісяці від дати оцінки майна, а
тому термін дійсності цих оц
інок не було перевищено. При ц
ьому є незаконним повязува
ння відповідачем терміну дій
сності експертних оцінок із
датою передачі позивачем май
на до статутного фонду, оскіл
ьки це суперечить змісту нав
едених вище норм Методики оц
інки майна.
Крім того, донарахування
податкових зобов'язань платн
ика податку податковим орган
ом внаслідок визначення звич
айних цін здійснюється за пр
оцедурою, встановленою закон
ом для нарахування податкови
х зобов'язань за непрямими ме
тодами.
Проте, відповідно до п
ункту 4.3.1 статті 4 Закону Україн
и «Про порядок погашення зоб
овязань платників податкі
в перед бюджетами та державн
ими цільовими фондами», заст
осування непрямих методів ви
значення податкових зобов'яз
ань платника податків є можл
ивим виключно у випадках, якщ
о контролюючий орган не може
самостійно визначити суму п
одаткового зобов'язання плат
ника податків згідно з підпу
нктом «а» підпункту 4.2.2 статті
4 цього Закону (тобто лише у ра
зі, якщо платник податків не п
одає у встановлені строки по
даткову декларацію) у зв'язку
з невстановленням фактичног
о місцезнаходження підприєм
ства чи його відокремлених п
ідрозділів, місцезнаходженн
я фізичної особи або ухиленн
ям платника податків чи його
посадових осіб від надання в
ідомостей, передбачених зако
нодавством, а також якщо немо
жливо визначити суму податко
вих зобов'язань у зв'язку з нев
еденням платником податків п
одаткового обліку або відсут
ністю визначених законодавс
твом первинних документів. Т
ам же визначено, що цей метод м
оже застосовуватися також у
випадках, коли декларацію бу
ло подано, але під час докумен
тальної перевірки, що провод
иться контролюючим органом,
платник податків не підтверд
жує розрахунки, наведені у де
кларації, наявними документа
ми обліку у порядку, передбач
еному законодавством.
Також пунктом 4.3.2 статті 4 цьо
го ж Закону є визначено, що якщ
о підставою для застосування
непрямих методів є відсутні
сть окремих документів облік
у, такий метод може застосову
ватися виключно для визначен
ня об'єкта оподаткування або
його елементів, пов'язаних із
такими документами. Там же ви
значено, що якщо платник пода
тків подає інші документи об
ліку або інші підтвердження,
достатні для визначення пок
азників відсутніх документі
в обліку, непрямі методи не за
стосовуються.
Крім того, пунктом 4.3.3 статт
і 4 того ж Закону України є, зок
рема, встановлено, що метод
ика визначення суми податков
их зобов'язань за непрямими м
етодами затверджується зако
ном і є загальною для всіх пла
тників податків, а пунктом 4.3.4 т
ієї ж статті 4 є визначено заст
осування непрямого методу дл
я визначення податкових зобо
в'язань платників податків у
випадках, не передбачених ци
м пунктом, не дозволяється.На
теперішній час жодним закон
ом України не затверджено ме
тодику визначення суми подат
кових зобов'язань за непрями
ми методами.
Пунктом 4.3.5 статті 4 того ж З
акону є визначено, що рішення
про застосування непрямих м
етодів приймається податков
им органом за місцезнаходжен
ням платника податків за ная
вності підстав, визначених у
підпункті 4.3.1 цього пункту. Нар
ахування податкових зобов'яз
ань з використанням непрямог
о методу здійснюється виключ
но податковими органами. Ріш
ення про сплату податкових з
обов'язань приймається у с
удовому порядку за поданн
ям керівника (його заступник
а) відповідного податкового
органу.
як видно із змісту акту ві
дповідача, при перевірці йом
у були надані всі необхідні д
окументи щодо передачі майна
до статутного фонду ЗАТ «Ене
ргія Новий Розділ», а тому ж
одних законних підстав щодо
самого факту застосування не
прямих методів не було.
Таким чином, апеляційний су
д погоджується із висновком
суду першої інстанції, що вис
новки відповідача щодо визна
чення сум податкових зобов
язань шляхом застосування «з
вичайних цін» є повністю нео
бґрунтованими та незаконним
и.

3) В пункті 3.1.5 акту під назв
ою «Податок на додану вартіс
ть»» також є зазначено, що поз
ивачем було занижено податко
ве зобовязання із ПДВ за жо
втень 2005 року в розмірі 1208,00 грн. ш
ляхом неврахування оплати на
селення за опалення в сумі 7248 г
рн. із посиланнями на пункт 4.1 с
татті 4 Закону України «Про
податок на додану вартість»
(за яким база оподаткуван
ня операції з поставки товар
ів (послуг) визначається, вихо
дячи з їх договірної (контрак
тної) вартості, визначеної за
вільними цінами, але не нижче
за звичайні ціни, з урахуванн
ям акцизного збору, ввізного
мита, інших загальнодержавн
их податків та зборів (обов'яз
кових платежів), згідно із зак
онами України з питань опода
ткування (за винятком податк
у на додану вартість, а також з
бору на обов'язкове державне
пенсійне страхування на пос
луги стільникового рухомого
зв'язку, що включається до цін
и товарів (послуг)). До складу д
оговірної (контрактної) варт
ості включаються будь-які су
ми коштів, вартість матеріал
ьних і нематеріальних активі
в, що передаються платнику по
датку безпосередньо покупце
м або через будь-яку третю осо
бу в зв'язку з компенсацією ва
ртості товарів (послуг) та пун
кт 11.11 того ж Закону (за яким, зок
рема, тимчасово, до набрання ч
инності Податковим кодексом
України, платники податку, як
і продають теплову енергію, г
аз природний (крім скраплено
го), включаючи вартість його т
ранспортування, надають посл
уги водопостачання, водовідв
едення, чи надають послуги, ва
ртість яких включається до с
кладу квартирної плати чи пл
ати за утримання житла, фізич
ним особам, бюджетним устано
вам, не зареєстрованим платн
иками цього податку, а також ж
итлово-експлуатаційним конт
орам, квартирно-експлуатацій
ним частинам, товариствам сп
іввласників житла, іншим под
ібним платникам податку, які
здійснюють збір коштів від з
азначених покупців з метою п
одальшого їх перерахування п
родавцям таких товарів (посл
уг) у компенсацію їх вартості
(далі - ЖЕКи), визначають базу о
податкування операцій з пост
авки таких товарів (послуг) за
касовим способом. За касовим
способом визначається також
база оподаткування операцій
з поставки зазначених товар
ів (послуг) для ЖЕКів та бюджет
них установ, що отримують ці т
овари (послуги), у разі якщо во
ни зареєстровані як платники
податку).
Суду першої інстанції вір
но зазначив, що відповідно до
статті 71 КАС України в адміні
стративних справах про проти
правність рішень, дій чи безд
іяльності суб'єкта владних п
овноважень обов'язок щодо до
казування правомірності сво
го рішення, дії чи бездіяльно
сті покладається на відповід
ача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Пунктом 1.7 Порядку оформле
ння результатів невиїзних до
кументальних, виїзних планов
их та позапланових перевірок
з питань дотримання податко
вого, валютного та іншого зак
онодавства, затвердженого на
казом Державної податкової а
дміністрації України від 10.08.05
року № 327 (зареєстровано в Міні
стерстві юстиції України 25.08.05
року за № 925/11205) є визначено, що фа
кти виявлених порушень подат
кового, валютного та іншого з
аконодавства викладаються в
акті невиїзної документальн
ої, виїзної планової чи позап
ланової перевірок чітко, об'є
ктивно та в повній мірі, із пос
иланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податков
ому обліку, що підтверджують
наявність зазначених фактів
.
Пунктом 2.3.2 того ж Порядку т
акож передбачено, що за кожни
м відображеним в акті фактом
порушення податкового закон
одавства необхідно: висвітли
ти показники, які відображаю
ться суб'єктом господарюванн
я у податковій та іншій звітн
ості, та фактичні показники, в
иявлені у ході перевірки на п
ідставі первинних документі
в податкового та бухгалтерсь
кого обліку суб'єкта господа
рювання у розрізі періодів у
грошових одиницях, передбач
ених звітністю; у разі виявле
ння розбіжностей чітко викла
сти зміст порушення з посила
нням на конкретні пункти і ст
атті нормативно-правових акт
ів, що порушені платником под
атків, зазначити період (міся
ць, квартал, рік) фінансово-гос
подарської діяльності платн
ика податків, в якому дане пор
ушення здійснено, при цьому д
одати до акта письмові поясн
ення посадових осіб суб'єкта
господарювання щодо встанов
лених порушень; зазначити пе
рвинний документ, на підстав
і якого вчинено записи у пода
тковому та бухгалтерському о
бліку (навести кореспонденці
ю рахунків операцій), та інші д
окази, що достовірно підтвер
джують наявність факту поруш
ення; у разі відсутності перв
инних документів або ненадан
ня для перевірки первинних т
а інших документів, що підтве
рджують факт порушення, зазн
ачити перелік цих документів
. При цьому до акта перевірки д
одаються пояснення посадови
х осіб або інших працівників
суб'єкта господарювання (у ме
жах їх компетенції), що переві
ряється, щодо відсутності пе
рвинних та інших документів;
у разі відмови посадових осі
б суб'єкта господарювання на
дати перевіряючи письмові по
яснення щодо встановлених по
рушень та/або причин ненадан
ня первинних та інших докуме
нтів, що підтверджують встан
овлені порушення, факти відм
ови відобразити в акті.
Крім того, пунктом 2.3.4 того ж П
орядку встановлено, що не доп
ускається відображення в акт
і перевірки необґрунтованих
даних, а також суб'єктивних пр
ипущень перевіряючими, які н
е мають підтверджених доказі
в, та різного роду висновків щ
одо дій посадових осіб суб'єк
та господарювання (наприклад
, «приховування об'єкта опода
ткування», «розкрадання», «п
ривласнення», «описка» тощо)
.
Отже, виходячи із наведеног
о, у даній адміністративній с
праві саме відповідач повине
н був подати суду докази прав
омірності своїх рішень щодо
даного випадку. Проте в сво
єму акті, а також під час судов
ого розгляду, відповідач не н
адав суду, а судом не встановл
ено жодних доказів щодо осі
б, оплату яких за опалення не б
уло включено позивачем до по
даткових зобовязань. Тому
відсутність будь-яких конкре
тних посилань на факти чи пев
ні документи у акті позбавля
є доказової сили будь-які тве
рдження щодо припущених пору
шень.

З огляду на викладене, суд
першої інстанції правильно
встановив обставини справи т
а з дотриманням норм матеріа
льного і процесуального прав
а прийняв постанову, яка, у від
повідності до ст. 200 КАС Україн
и, підлягає залишенню без змі
н, а апеляційна скарга без зад
оволення.

На підставі наведеного, к
еруючись ст.ст. 160, 198, 200, 206 КАС Укра
їни, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Держа
вної податкової інспекції у
Миколаївському районі Львів
ської області на постанову Г
осподарського суду Львівськ
ої області від 07.05.2007 року у спра
ві № 5/610-13/87-А залишити без задово
лення, а постанову суду - без з
мін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її проголошен
ня і може бути оскаржена, шлях
ом подання касаційної скарги
, безпосередньо до адмініст
ративного суду касаційної ін
станції протягом одного міся
ця після набрання нею законн
ої сили.

Судді
В.П.Любашевсь
кий

С.П. Нос

І.О.Яворський