Справа № 2-а-204/2007р.
Суддя: Муранова І.В.
Дата ухвалення: 2007-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-204 /2007р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"
28 " березня 2007 року 8год.25хв. Бориспільський міськрайонний суд
Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової
І.В.

при секретарі - Бондаренко
0,В., Макаревич Я.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Борисполі Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Бориспільської районної
державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача Міністерство праці
і соціальної політики України, про визнання неправомірними дії при нарахування
та виплаті компенсації та зобов'язання сплатити суму компенсації, - встановив:
19.01.2007 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з
даним адміністративним позовом про визнання неправомірними дії Управління праці
та соціального захисту населення Бориспільської районної державної
адміністрації при нарахуванні та виплаті йому суми компенсації на оздоровлення,
такими, що суперечать Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язання
відповідача сплатити позивачу суму у розмірі б 243 гривні 20 копійок.

Свої вимоги позивач обґрунтовував наступним, що він є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 2 групи
із встановленням причинно-наслідковим зв'язком із Чорнобильською катастрофою.
Згідно абзацу 2 ч. 4 ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на
оздоровлення виплачується інвалідам 1 та 2 групи в розмірі п'ять мінімальний
заробітних плат. Згідно ч. 5 ст. 48 ЗУ
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення
виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту
населення. У разі виникнення права на щорічну допомогу з різних підстав,
передбачених ч. 4 цієї статті, надається одна з них, за вибором особи. Згідно
ч. 6-7 названої статті, виплати, зазначені в цій статті, провадяться протягом
одного місяця з дня встановлення інвалідності. Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати. Право на тримання компенсації на
оздоровлення виникло у позивача з 1997 року. Однак, Управлінням праці та
соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації,
йому було нараховано та сплачено суму компенсації на оздоровлення: згідно
постанови Кабінету Міністрів України № 836 " Про комерційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року
за період з 2002 року по 2005 рік в розмірах 26 грн. 70 коп. на рік, згідно
постанови Кабінету Міністрів України № 562 "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 12.07.2005 р.- за 2005-2006 р.р. в розмірах 120 грн. на
рік. Таким чином, за 2002-2006 р.р., позивач отримав суми компенсації на
оздоровлення в розмірі 226,80 грн. Він вважає, що виплачені йому у вигляді
щорічних сум компенсації на оздоровлення 2002-2006 р.р. обчислена і нарахована
відповідачем невірно, всупереч нормам закону України, які підлягають
застосуванню. На момент виплат сум компенсації розміри мінімальної заробітної
плати складали: 2002 р. - 165 грн., 2003 р.-185
грн., 2004 р. - 237 грн., 2005 р. -332 грн., 2006 р. - 375 грн. Загальний
розмір належної йому компенсації 6. 243,20 грн.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав позовні вимоги.

Представник Управління праці та соціального захисту населення
Бориспільської районної державної адміністрації Київської області в судовому
засіданні вимоги позовної заяви не визнала та пояснила наступне. Починаючи з
2004 року Мінпраці України є головним розпорядником коштів, які направляються
на компенсаційні виплати та допомоги громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Починаючи з 1996 року у законах України "Про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати", які приймались
Верховною Радою України на відповідні роки, встановлено, що до прийняття
Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків
застосовується мінімальний розмір заробітної плати, не застосовувати його як
розрахункову величину для визначення розмірів допомоги, компенсаційних та інших
витрат. Виконання ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" залежить від фінансових
ресурсів доходної частини Державного бюджету України. Згідно з бюджетними
призначеннями і враховуючи вимоги ст. 95 Конституції України та Бюджетного
Кодексу України Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів
компенсацій і допомог, зокрема у розмірах визначеними постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07Л996 року № 836 "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" допомога на оздоровлення інвалідам І та II

групи становить 26 гривень 20 копійок, виходячи з постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562 "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" установлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам
І та II групи - 120 гривень.

Представник третьої особи на стороні відповідача Міністерство праці та
соціальної політики України в судовому засіданні проти позову заперечувала та
повністю підтримала письмові пояснення, відповідно до яких вони вважають, що,
розглядаючи позов ОСОБА_1 слід брати до уваги статтю 95 Конституції України,
відповідно до якої виключно Законом України «Про Державний бюджет України»
визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків, Бюджетним кодексом України, відповідно до
вимог статті 4 якого встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в
якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону
про Державний бюджет України, а також Законом України «Про державний бюджет
України» та визначені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996
року №836 розміри виплат.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідача
та третьої особи, дослідивши матеріали справи, особової справи ОСОБА_1, а також
надані документи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 мають бути задоволені з
наступних підстав.

Згідно абз. 2 ч. 4 ст. 48 ЗУ
України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення
виплачується інвалідам 1 і 2 групи в розмірі п'ять мінімальних заробітних плат,
ч. 5 ст. 48 ЗУ "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення виплачується
громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Відповідно до частини 7 ст. 48 даного Закону розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

З дослідженої в судовому засіданні особової справи ОСОБА_1 встановлено, що
йому виплачувалась щорічна допомога на оздоровлення, як інваліду II
групи, на підставі розпоряджень Управління праці та соціального захисту
населення Бориспільської районної державної адміністрації від 17.10.2002 року в
розмірі 26 гривень 70 копійок, від 27.11.2003 року в розмірі 26 гривень 70
копійок, від 11.11.2004 року в розмірі 26 гривень 70 копійок, від 14.07.2005
року в розмірі 26 гривень 70 копійок, від 06.12.2006 року в розмірі 120
гривень.

Проте, розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Законами України,
становив: станом на 17.10.2002 року- 165 гривень, на 27.11.2003 року- 185
гривень, на 11.11.2004 року - 237 гривень, на 14.07.2005 року-310 гривень, на
06.12.2006 року - 400 гривень.

Таким чином загальний розмір належної позивачу компенсації відповідно абз.
2 ч. 4 ст. 48 ЗУ "
Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" становить (165+ 185+237+310+400)х 5 = 6 485, 00
гривень а, оскільки йому фактично було сплачено 226,80 грн. у вигляді
компенсації, належна до відшкодування сума становить 6 258 гривень 20 копійок.

Посилання відповідача та третьої особи на те, що позивачу виплачувалась
щорічна допомога в розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України,
не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки Верховною Радою України не
вносились зміни в ст..48 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а Закони
України Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на відповідний
рік не містили обмежень щодо застосування вищевказаної статті 48 Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". З урахуванням викладеного, виходячи із
загальних засад пріоритетності законів перед підзаконними нормативними актами
при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а також Закон України «Про встановлення
розміру мінімальної заробітної плати на 2002 рік» від 13.12.2001 року
№2896-111, Закон України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати
на 2003 рік» від 26.12.2002 року №372-ІУ, Закон України «Про встановлення
розміру мінімальної заробітної плати на 2004 рік» від 27.11.2003 року №1344-ІУ,
Закон України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2005
рік» від 23.12.2004 року №2585-ІУ, Закон України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік» від 20.12.2005 року№3235-ІУ.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства
України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.
Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист
яких вино просять.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що дії
відповідача не відповідали вимогам статті 48 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в зв'язку з чим з метою повного захисту прав позивача на
отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірах та в порядку,
встановлених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" суд вважає необхідним зобов'язати
Управління праці та соціального захисту населення Бориспільської районної
державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманої допомоги на
оздоровлення у розмірі 6 258 гривень 20 копійок.

Судові витрати по даній справі складає сплачений позивачем при подачі
позову до суду судовий збір в сумі З гривні 40 копійок, який підлягає стягненню
з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,11,71,86,158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Бориспільської районної державної адміністрації, третя особа на
стороні відповідача Міністерство праці і соціальної політики України, про
визнання неправомірними дії при нарахування та виплаті компенсації та
зобов'язання сплатити суму компенсації задовольнити.

Визнати неправомірним дії Управління праці та соціального захисту населення
Бориспільської районної державної адміністрації при нарахуванні та виплаті
ОСОБА_1 суми компенсації на оздоровлення, такими, що суперечать Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту
населення Бориспільської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1
суму недоотриманої допомоги на оздоровлення у розмірі 6 258 гривень 20 копійок.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Бориспільської районної державної адміністрації на користь держави 3
гривні 40 копійок.

Складання
постанови в повному обсязі відкласти на 2 квітня 2007 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області
через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня складання постанови в
повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги на постанову суду
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.