Справа № 2-а-19/2007рік
Суддя: Курач І.В.
Дата ухвалення: 2007-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-a-19/2007рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28
березня 2007 року Енергодарський
міський суд Запорізької області

в складі
головуючого судді: Курач І.В., при секретарі: Живогляд Ю.В.,

розглянув в
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар цивільну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Енергодарської міської ради Запорізької області, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог Головне управління праці та соціального захисту Запорізької
облдержадміністрації про стягнення недосплаченої щорічної разової грошової
допомоги учасникам бойових дій та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення недосплаченої
щорічної разової допомоги учасникам бойових дій в розмірі 9 004,60 грн., та
моральної шкоди в розмірі 8 000 грн..

Позовні
вимоги мотивував тим , що він є учасником бойових дій, що підтверджується
посвідченням серії АБ № 197684 , яке видане Енергодарським міським військоматом
Запорізької області від 28.01.1999 року.

Згідно
із ч,5 ст. 12 Закону України „ Про статус ветеранів війни , гарантії їх
соціального захисту „ від 22.10.1993 року № 3551 - XII йому,
щорічно до 05 травня повинна надаватись разова грошова допомога в розмірі 5-ти
мінімальних пенсій за віком.

В
порушення ст. 2 вказаного Закону та п. 3 ст. 22 Конституції України такі
виплати йому виплачувались не в повному обсязі. В 1999 році виплата не
здійснювалась, в 2000 році йому виплачено 40 грн.; в 2001 році - 40 грн.; в
2002 році - 80 грн.; в 2003 році йому виплачено 90 грн.; у 2004 році - 120
грн.; а у 2005 році - 250 грн.; в 2006 році 250 грн..

Разом з
тим мінімальна пенсія за віком згідно з законодавством складала у 1999 році -
24,90 грн.; у 2000 році - 216,56 грн.; у 2001 році - 248,77 грн.; у 2002 році -
268,0 грн.; у 2003 році - 268,0 грн.; у 2004 році - 284,69 грн.; у 2005 році -
332,00 грн.; в 2006 році - 332,00 грн., згідно з Законами України „ Про державний бюджет" на кожен
рік.

Відповідно
до ст.22 Конституції України про прийняття нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод. Тому вважає, що суми виплат мали складати :

·
у 1999 році - 24,90 грн. х 5 мін. пенсій за віком =
124,50 -0 = 124,50 грн.;

·
у 2000 році - 216,56 грн. х 5 мін. пенсій за віком = 1
082,80 - 40 =1042,80 грн.;

·
у 2001 році - 248,77 грн. х 5 мін. пенсій за віком = 1
243,85 - 40 = 1 204, 85 грн.;

·
у 2002 році - 268,0 грн. х 5 мін. пенсій за віком = 1
340,0 - 80 = 1260,0 грн.;

·
у 2003 році - 268,0 грн. х 5 мін. пенсій за віком = 1
340,0 - 90 =1250 грн.;

·
у 2004 році - 284,69 грн. х 5 мін. пенсій за віком = 1 423,45 - 120 = 1 303,45 грн.;

2

·
у
2005 році - 332,0 грн.
х 5 мін. пенсій за віком = 1 660,00 - 250 = 1 410,0 грн.;

·
у
2006 році - 332 , 0 грн.
х 5 мін. пенсій за віком = 1660-250,0= 1410 грн.. Загальна сума недоплати склала 9 004,60 грн., яку позивач просить стягнути
з

відповідача.

Крім
того позивач вказав , що невиплата в добровільному порядку встановлених
законодавством грошових коштів привела до заподіяння йому моральної шкоди , яка
виразилась в тому , що він змушений був звертатися до різних установ з
проханнями та заявами, що принижувало його честь і гідність, нанесені йому психічні
травми позначилися на його здоров'ї. Моральну шкоду він оцінює в розмірі 8 000
грн..

В
судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в
повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник позивача додатково показав
, що належним відповідачем повинно бути також Управління державного
казначейства в м. Енергодар, оскільки саме воно займається розподілом державних
коштів.

Представник
відповідача Управління праці та
соціального захисту населення Енергодарської міської ради ( далі буде УПСЗН)
вимоги позивача не визнала , надала заперечення ( а.с. 14-18) і пояснила , що
УПСЗН не являється розпорядником коштів , а виплачує кошти , які надходять з
головного управління, яке фінансується Міністерством праці та соціальної
політики України і кошти їм надходять в обмеженій сумі. Вимоги позивача
передбачені Законом України „ Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" , але не включались в державний бюджет в повному
обсязі. Міністерство праці та соціальної політики України такими коштами не
володіє. Просить суд в задоволенні позовних вимог позивачеві відмовити. Вважає
, що пропущений процесуальний строк для звернення до суду. Крім того пояснила,
що ст. 77 п. 18 Закону України „ Про державний бюджет України" з метою приведення
окремих норм законів у відповідність з цим законом зупинено на 2006 рік дію ч.5
ст. 12 Закону України „ Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального
захисту".

Представник
третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління праці та
соціального захисту населення Запорізької облдержадміністрації в судове
засідання не з'явився повторно, про час і місце слухання справи був належним
чином повідомлений (а.с. 36).

Вислухавши
сторони , вивчивши матеріали справи, суд вважає , що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1
є учасником бойових дій , згідно з посвідченням від 28.01.1999 року ( а.с.4).

Згідно
ст. 12 Закону України „ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту „ - учасники бойових дій мають право на отримання до 5 травня щорічної
разової допомоги в розмірі 5-х мінімальних пенсій за віком.

Згідно з
Постановами Кабінету Міністрів України № 486 від 11.04.2002 року, № 425 від
31.03.2003 року, № 111 від
18.01.2004 року Міністерство фінансів та державне Казначейство зобов'язані
перерахувати кошти для випадати разової щорічної допомоги згідно з Законом
України „ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а
її виплату проводять органи праці і соціального захисту населення - в даному
разі Управління праці і соціального захисту Енергодарської міської ради, яке
таку виплату проводило не в повному обсязі. Тому суд вважає саме УПСЗН належним
відповідачем ( а.с. 30).

Згідно з
п.9. ст. 87 Бюджетного Кодексу України встановлено, що до виплат, які
здійснюються з державного бюджету України відносяться виплати на щорічну разову
допомогу ветеранам війни.

Посилання
відповідача на те , що позивач пропустив строк позовної давності суд вважає
правомірним що до вимог стягнення недосплаченої щорічної допомоги учасникам

3

бойових дій за 1999-2005 роки. За ст.
99 КАС України
для звернення до
адміністративного суду за захистом порушеного права визначений річний строк.

До
набрання чинності КАС України позивач мав право звертатися до суду про
стягнення недоплаченої щорічної допомоги учасникам бойових дій за 1999 - 2005
роки в порядку Глави 32- А ЦПК України в редакції 1963 року, якою був
передбачений взагалі двомісячний строк на звернення до суду за захистом свого
права. Таким чином КАС України не обмежив , а поширив право громадян на
звернення до суду.

Пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови в
задоволенні позову, відповідно до ст. 100 КАС України.

Стосовно
вимог про стягнення недоплаченої щорічної допомоги учасникам бойових дій за
2006 рік , суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити у
зв'язку з тим , що ст. 77 п. 18 Закону України „ Про державний бюджет
України" з метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим
законом зупинено на 2006 рік дію частини 5 ст. 12 Закону України „ Про статус
ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту".

Позивачем не
надано доказів заподіяння йому моральної шкоди.

Керуючись
ст. ст. 99,158,159,160, 163 , п.7 Прикінцевих та перехідних положень КАС
України , ст. 77 п.18 Закону України „ Про державний бюджет України", суд
-

ПОСТАНОВИВ:

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Енергодарської міської ради Запорізької області, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог: Головне управління праці та соціального захисту Запорізької
облдержадміністрації про стягнення недосплаченої щорічної разової грошової
допомоги учасникам бойових дій та стягнення моральної шкоди відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана протягом десяти днів
. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, або без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження у строк, встановлений для подання такої заяви.