Справа № К-3544/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака В.І.

суддів:
Білуги С.В.

Гаманка О.І.

Загороднього А.Ф.

Заїки М.М.,

при секретарі Мудрицькій
Ю.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну
скаргу управління Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва на рішення Подільського районного суду м. Києва
від 17.02.2005 р. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20.04.2005 р. по
справі за скаргою ОСОБА_1 на дії управління Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва щодо призначення пенсії на пільгових умовах, третя
особа - відкрите акціонерне товариство «Квазар», -

встановила:

У жовтні 2004 року ОСОБА_1 звернулася до суду
зі скаргою на дії УПФУ в Подільському районі м. Києва щодо призначення пенсії на
пільгових умовах, третя особа - відкрите акціонерне товариство «Квазар».

Рішенням Подільського районного суду м. Києва
від 17.02.2006 р. скарга ОСОБА_1
задоволена. Визнано неправомірними дії УПФУ в Подільському районі м.
Києва щодо відмови в нарахуванні пенсії на пільгових умовах та зобов'язано УПФУ
в Подільському районі м. Києва нарахувати ОСОБА_1 пільгову пенсію по Списку № 2
з 04.08.2004 р.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
20.04.2005 р. вказане судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі УПФУ в Подільському районі м. Києва, не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної
інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та
апеляційної інстанції та постановити нове рішення про відмову в задоволенні
скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки судові
рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана
вірно, доводи касаційної скарги є необґрунтованими, підстав для скасування
судового рішення відповідно до статей 225 - 229 Кодексу адміністративного
судочинства України, не має.

Судами
вірно встановлено, що з 16.06.1975 р. по 29.03.1994 р. ОСОБА_1 працювала
оператором прецизійної фотолітографії ВО «Квазар», яка постановою Кабінету
Міністрів України від 26.01.1991 р. № 10 включена до списку № 2, що дає право
на пенсію на пільгових умовах за умови проведення атестації робочого місця.

Відповідно
до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 р. № 1788 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають,
незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на
інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

10.06.1993р.
ВО «Квазар» видало наказ №395 про організацію атестації робочих місць за
умовами праці, але атестації робочого місця скаржниці проведено не було,
оскільки цех, де вона працювала ліквідовано.

Під час
зарахування пільгового стажу працівникам, професії та посади яких вперше
введені до Списків постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 р. №
10, вимоги проведення атестації робочих місць за умовами праці є
безпідставними, оскільки Порядок її проведення був введений у дію постановою
Кабінету міністрів України № 442 лише з 01.08.1992 р.

Судами першої та апеляційної інстанцій вірно зроблено
висновок про наявність права у скаржниці на призначення пенсії на пільгових
умовах, оскільки станом на 01.08.1992 р. ОСОБА_1 має необхідний пільговий стаж
роботи на виробництві з шкідливими умовами праці, який складає більше 10
років.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що
не були доведені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва залишити без
задоволення, а рішення Подільського районного
суду м. Києва від 17.02.2005 р. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від
20.04.2005 р. по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії управління Пенсійного фонду
України в Подільському районі м. Києва щодо призначення пенсії на пільгових
умовах, третя особа - відкрите акціонерне товариство «Квазар» - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
(підпис)

Судді
(підписи)