Справа № 22а-782/2007
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2007-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-782/07 Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку -
23 інстанції - Добродняк І.Ю.
(№ справи у першій
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2007 року м.Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Проценко О.А. (доповідач),

суддів -
Коршуна А.О., Туркіної Л.П.,

при
секретарі - Духневичі О.С.,

за
участі представників:

відповідача
- Бойко О.П., Лукашевич С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції м.Дніпропетровська

на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.07р. у справі № А23/12

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Лівобережної
міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська

про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень №/2 від 15.11.06 р., № /2 від
15.11.06 р. та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій
№/0 від 14.08.06 р.,

ВСТАНОВИЛА:

В
грудні 2006 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду із адміністративним
позовом до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції
м.Дніпропетровська з позовними вимогами про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень №/2 від 15.11.06р., № /2 від 15.11.06р.
та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0 від 14.08.06р.

Постановою
господарського суду Дніпропетровської
області від 21.02.07р. адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу в
якій просить скасувати постанову господарського суду від 21.02.07р. та прийняти
нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову. В обґрунтування
апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої
інстанції при винесенні оскаржуваної постанови неповно з'ясував обставини
справи, невірно застосував норми процесуального та матеріального права,
зокрема, ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з
громадян» №13-92 від 26.12.92р., згідно
з якою оподаткованим доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо
ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються
податковими органами при проведенні остаточних розрахунків. На думку апелянта,
позивачем занижено оподаткований доход за 2005 рік на суму 35 396 грн. 52 коп.
внаслідок неправомірного включення в декларацію про доходи за 2005 рік до
складу валового доходу грошових коштів у сумі 6 300 грн., які використано на
поповнення платником податків свого розрахункового рахунку, та включення до
складу витрат платежів у сумі 41696 грн. 52 коп., у тому числі оплати за
використання гідротехнічних споруд у сумі 38484 грн. та за електроенергію у
сумі 3212 грн. 52 коп., оскільки ці витрати, не пов'язані з веденням
господарської діяльності позивача. Вказані факти стали підставою для
донарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 4601 грн. 54 коп. про що
було винесено податкове повідомлення - рішення
№/0 від 14.08.06 р. Крім
того, апелянт зауважує, що позивач порушив ст.ст. 1, 2, 3 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.95р. №265/95-ВР та фактично використовував водні ресурси, однак, розрахунків збору за спеціальне використання
водних ресурсів за третій, четвертий квартали 2005 року, перший квартал 2006
року не надавав, збір до бюджету не сплатив.

Перевіривши законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Лівобережною міжрайонною державною податковою інспекцією
м.Дніпропетровська проведена планова виїзна перевірка дотримання вимог
податкового законодавства позивачем, за результатами якої складений акт
№1689/17-2- від 01.08.07р.

Актом перевірки встановлені наступні порушення:

-
позивачем занижено оподаткований доход за 2005 рік на суму 35396 грн. 52 коп.,
в наслідок неправомірного включення в декларацію про доходи за 2005 рік до
складу валового доходу грошових коштів у сумі 6300 грн., які використано на
поповнення платником податків свого розрахункового рахунку, та включення до
складу витрат платежів у сумі 41696 грн. 52 коп., у тому числі оплати за
використання гідротехнічних споруд у сумі 38484 грн. та за електроенергію у
сумі 3212 грн. 52 коп., оскільки ці витрати, не пов'язані з веденням господарської
діяльності позивача;

- використання водних ресурсів у власній діяльності без
сплати відповідного збору за спеціальне використання водних ресурсів;

- проведення розрахункової операції без використання
реєстратора розрахункових операцій, книги обліку розрахункових операцій,
розрахункової квитанції та без видачі відповідного розрахункового документа на
суму 51 520,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем
винесені наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення №/0 від
14.08.06 р., яким ПП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання з податку
з доходів в розмірі 4601,54грн. за порушення вимог ст.ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від
26.12.92р., п.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» №
889-ІV від 22.05.03р.;

- податкове повідомлення-рішення №/0 від
14.08.06р., яким ПП ОСОБА_1 визначено суму збору за водні ресурси в розмірі
989,83 грн., в тому числі за основним платежем 309,83грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 680,00 грн., за порушення п.п.2.1 п.2 Постанови
Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення і справляння збору за
спеціальне використання водних ресурсів» №44 від 15.01.05р., Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування і послуг» від 06.07.95р.
№65/95-ВР,

- рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій
№/0 від 14.08.06р. в розмірі 257600грн., за порушення позивачем
п.п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №1776-ІІІ від
01.06.00 р.

Вказані вище податкові повідомлення-рішення оскаржені
позивачем в порядку ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від
21.12.00р. № 2181-ІІІ. За результатами розгляду скарг позивача Державною
податковою адміністрацією у Дніпропетровській області винесено рішення
№27222/10/25-008 від 09.11.06р., яким податкове повідомлення - рішення
№/0 від 14.08.06р. - залишено без змін, скасовано податкове
повідомлення - рішення №/0 від 14.08.06, в частині штрафних санкцій
по збору за спеціальне використання водних ресурсів у сумі 170грн.,
застосованих позивачем с посиланням на підпункт 17.1.3 п.17.1. ст..17 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом
та державними цільовими фондами»
№2181-ІІІ від 21.12.2000 р., одночасно застосовані до позивача штрафні санкції
по збору за спеціальне використання водних ресурсів у сумі 510 грн. відповідно
до п.17.1.2 п.17.1. ст.17 цього ж Закону.

З урахуванням вищевказаного рішення Державної податкової
адміністрації у Дніпропетровській області від 15.11.06р., відповідачем винесені
наступні податкові повідомлення-рішення:

- №/2 від 15.11.06р. про визначення суми податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб, за порушення р.4 ст.13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.92 р.,
яким до ПП ОСОБА_1 застосовано основний платіж з податку в розмірі 4 601 грн.
54 коп.;

-
№/2 від 15.11.06р. про визнання суми податкового зобов'язання із
збору за спеціальне використання водних ресурсів, за порушення п.3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку справляння збору за
спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для
потреб гідроенергетики і водного транспорту» №1494 від 16.08.99р. до ПП ОСОБА_1
застосовано основний платіж 309грн. 83 коп. та штрафні (фінансові) санкції
1020грн.

Правовідносини щодо оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою діяльністю регулюються розділом IV Декрету
Кабінету Міністрів України від № 13-92 26.12.92р. "Про прибутковий податок
з громадян" з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб". Відповідно до вимог ст.13
Декрету Кабінету Міністрів України оподатковуваним доходом вважається сукупний
чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та
натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо
пов'язаними з одержанням доходу. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з
одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України
"Про оподаткування прибутку підприємств".

З матеріалів справи вбачається, що 26.07.04р. між позивачем та ДП
"Укрриба" укладений договір зберігання з правом користування №23,
відповідно до умов якого позивач прийняв на зберігання з правом користування
нерухоме державне майно, яке знаходиться на балансі ДП "Укрриба",
згідно з додатком № 1 до договору (акт приймання-передачі державного майна для
зберігання), та зобов'язувався вносити плату щомісячно в розмірі 6242грн.
46коп. на рахунок ДП "Укрриба".

Таким чином, визначені відповідачем витрати позивача, які понесені останнім
до 15.09.06р. пов'язані з експлуатацією нерухомого майна, що перебувало у
користуванні позивача на законній підставах у відповідності з укладеним
договором від 26.07.04р. № 23. Отже, посилання апелянта на пов'язання витрат із
господарською діяльністю позивача виключно з датою укладення договору №1 від
15.09.05р. з ДП «Укрриба» про управління нерухомим майном з метою ефективного
використання державного майна для риборозведення, є необґрунтованими.
Враховуючи предмет підприємницької діяльності позивача, відповідно до ст.13
Декрету Кабінету Міністрів Україні "Про прибутковий податок з
громадян" № 13-92 від 26.12.92р.,
спірні витрати є витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу
позивача, у зв'язку з чим ці витрати повинні бути враховані при обрахуванні
сукупного чистого доходу з метою оподаткування доходів фізичних осіб від
зайняття підприємницькою діяльністю.

Посилання апелянта на відсутність такого договору під час перевірки не є
підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про
неправомірність нарахування сум штрафних санкцій в розмірі 257600,00 грн. за
порушення позивачем п.п.1, 2 ст.3 Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг" №1776-ІІІ від 01.06.00р. Так, внесені на розрахунковий рахунок
позивача кошти були отримані ним в межах укладеного з гр. ОСОБА_2 договору
займу (поворотної фінансової допомоги) №1 від 01.03.05р., про що свідчать
прибуткові касові ордери. Таким чином факт реалізації товару, робіт чи послуг
відповідачем не доведений.

Відповідно
до ст.ст. 48, 49 Водного кодексу України
спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих
речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин
із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування
здійснюється на підставі дозволу та є платним.

На позивача як суб'єкта підприємницької
діяльності, що використовує водні ресурси, розповсюджуються норми «Порядку
справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за
користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту»,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1494 від 16.08.99р.,
стосовно перевірки правильності розрахунку та своєчасності перерахування збору
за спеціальне використання водних ресурсів.

Згідно
пп.5, 6, 7 вищевказаного Порядку, об'єктом обчислення збору за спеціальне
використання водних ресурсів є фактичний обсяг води, який використовують
водокористувачі, з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання;
під час використання води, що надходить із змішаних джерел (поверхневі,
підземні), збір за спеціальне використання водних ресурсів обчислюється
виходячи з обсягів використання води з кожного виду джерела водопостачання
окремо; нормативи збору за спеціальне використання поверхневих водних об'єктів
та підземних вод встановлюються в копійках за кубічний метр.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дозволу на
спеціальне водокористування не
отримував, розрахунки збору за спеціальне використання водних ресурсів
за третій, четвертий квартали 2005 року, перший квартал 2006 року не складав.

З п.2.6. акту перевірки №1689/17-2- від 01.08.07 р. виходить,
що для розрахунку фактично використаної води використані данні затраченої
електроенергії з тих підстав, що позивачем використовується насосна станція №1,
яка має електродвигун. Відповідно до п.п.4.1., 6.2. «Інструкції про порядок обчислення і
справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за
користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту»,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України N 231/539/118/219 від
01.10.1999р., об'єктом обчислення збору за спеціальне використання
водних ресурсів є фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі, з
урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання. Збір за спеціальне використання водних
ресурсів обчислюється, виходячи з обсягів фактично використаної води (підземної,
поверхневої, отриманої води, в установленому законодавством порядку, від інших
водокористувачів) з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання,
установлених лімітів, нормативів збору та коефіцієнтів.

Отже, відповідач використавши при нарахуванні податкового
зобов'язання критерії визначення об'єкту оподаткування прямо не встановлені
законом, фактично застосував непрямий метод визначення податкового
зобов'язання, про що свідчить розрахунок розміру збору.

Відповідно
до пп.4.3.1. п.4.3. ст.4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
від 21.12.00р. №2181-III, якщо контролюючий орган не може самостійно визначити
суму податкового зобов'язання платника податків згідно з підпунктом
"а" підпункту 4.2.2 статті 4 цього Закону у зв'язку з невстановленням
фактичного місцезнаходження підприємства чи його відокремлених підрозділів,
місцезнаходження фізичної особи або ухиленням платника податків чи його
посадових осіб від надання відомостей, передбачених законодавством, а також
якщо неможливо визначити суму податкових зобов'язань у зв'язку з неведенням
платником податків податкового обліку або відсутністю визначених законодавством
первинних документів, сума податкових зобов'язань платника податків може бути
визначена за непрямим методом.

За непрямим методом податкове зобов'язання визначається за оцінкою витрат
платника податків, приросту його активів, кількості осіб, які перебувають з ним
у відносинах найму, а також оцінкою інших елементів податкових баз, які
приймаються для розрахунку податкового зобов'язання щодо конкретного податку,
збору (обов'язкового платежу) відповідно до закону. Якщо підставою для застосування непрямих
методів є відсутність окремих документів обліку, такий метод може
застосовуватися виключно для визначення об'єкта оподаткування або його
елементів, пов'язаних із такими документами.

Рішення про застосування непрямих методів приймається податковим органом за
місцезнаходженням платника податків за наявності підстав, визначених у
підпункті 4.3.1 цього пункту. Нарахування податкових зобов'язань з
використанням непрямого методу здійснюється виключно податковими органами.
Рішення про сплату податкових зобов'язань приймається у судовому порядку за
поданням керівника (його заступника) відповідного податкового органу.

Згідно із пп.4.3.3. п.4.3. ст.4 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.00р. №2181-III, методика
визначення суми податкових зобов'язань за непрямими методами затверджується
законом і є загальною для всіх платників податків. Порядок застосування
непрямих методів визначення суми доходів фізичної особи визначається з
урахуванням норм закону з питань оподаткування доходів фізичних осіб.

На час складення акту перевірки, оскаржуваних рішень та на час розгляду
адміністративної справи методика визначення суми податкових зобов'язань за
непрямими методами законом не затверджена. Крім того, апелянт не надав доказів
наявності рішення про сплату податкових зобов'язань, що прийнято у судовому
порядку за поданням керівника (його заступника) відповідного податкового
органу.

З
огляду на викладене, апеляційна скарга не містить доводів, які б спростували
висновки суду першої інстанції.

За
таких обставин колегія суддів вважає, суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись
статями 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції м.Дніпропетровськ на постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 21.02.07р. у справі № А23/12 залишити
без задоволення.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області
від 21.02.07р. у справі № А23/12
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254
КАС України.

Ухвалу може бути оскаржено відповідно до ст.212 КАС
України протягом місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
суддя: О.А.Проценко

Судді:
А.О. Коршун

Л.П.
Туркіна

Ухвалу складено у повному обсязі 07.12.07 р.