Справа № К-38217/06
Суддя: Гурін М.І.
Дата ухвалення: 2007-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2007 року м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у
складі:

головуючого Смоковича
М.І.

судді-доповідача Гуріна
М.І.

суддів Амєліна
С.Є.

Весельської Т.Ф.

Юрченка
В.В.

секретар судового засідання Міненко
І.М.

за участю позивача ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Зарічного районного суду міста Суми від 26.10.2006 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від 05.12.2006 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області
про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2005 року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом
до управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про
скасування наказу від 05.08.2005 року № 90 о/с про звільнення, поновлення на
посаді, відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Постановою Зарічного районного суду міста Суми від
26.10.2006 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 05.12.2006
року постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями,
позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову
Зарічного районного суду міста Суми від 26.10.2006 року та ухвалу апеляційного
суду Сумської області від 05.12.2006 року, а у справі ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши застосування судом норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1. з 27.12.1995 року проходила службу в органах
внутрішніх справ України, зокрема, з 04.09.2000 року на посаді дізнавача, а з
08.11.2001 року - старшого дізнавача відділення дізнання Ковпаківського РВ СМУ
(в подальшому Ковпаківський ВМ СМВ) УМВС України в Сумській області.

Попередню атестацію ОСОБА_1. пройшла у вересні 2000 року.
Наступну чергову атестацію, яка проводилась влітку 2004 року, тобто через 4
роки, позивач не пройшов з різних причин.

На підставі наказу МВС України № 115 о/с від 19.02.2005
року начальником УМВС України в Сумській області 25.02.2005 року видано наказ №
71 про проведення позачергового атестування особового складу всіх підрозділів
області у тому числі і позивача, для якої ця атестація фактично була черговою.

Однак, у визначений в наказі період, до 01.04.2005 року
така атестація позивачу проведена не була через знаходження самої ОСОБА_1. та
її дитини на лікарняному. І лише 23.11.2005 року безпосередній начальник позивача - начальник
Ковпаківського ВМ СМВ УМВС склав атестаційний лист в якому дійшов висновку про
те, що ОСОБА_1. займаній пораді не відповідає, внаслідок чого її належить
звільнити з органів внутрішніх справ через службову невідповідність. Старший
начальник - начальник Сумського МВ УМВС погодився з таким висновком
безпосереднього начальника щодо позивача.

Для ознайомлення з цим документом та проходження
співбесіди ОСОБА_1., будучи завчасно сповіщеною, не з'явилась. Не з'являвся позивач
і на засідання атестаційної комісії 29.07.2005 року та 05.08.2005 року, хоча
належним чином кожен раз повідомлялась про час і місце їх проведення.

Висновком від 05.08.2005 року за підсумками позачергової
атестації УМВС України в Сумській області позивача було рекомендовано звільнити
з органів внутрішніх справ через службову невідповідність.

Наказом № 90 о/с від 05.08.2005 року ОСОБА_1. звільнено з
органів внутрішніх справ України у званні старшого лейтенанта міліції з посади
старшого дізнавача Ковпаківського відділення Сумського міського відділу УМВС
України в Сумській області у зв'язку з службовою невідповідністю за підпунктом
“д” пункту 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ УРСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР
від 29.07.1991 року № 114.

Відповідно до статті 25 Закону України “Про міліцію”
працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими
законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії
або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

З метою вдосконалення діяльності органів внутрішніх
справ, підвищення ефективності їх роботи та підтвердження професійного рівня
працівників відповідно до Положення про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, проводиться
атестування (пункт 1.1. Інструкції про порядок проведення атестування особового
складу органів внутрішніх справ України).

Суди дійшли вірного висновку про законність звільнення
ОСОБА_1., яка не забезпечувала належним чином доручену ділянку роботи,
порушувала порядок і правила встановлені законами України, нормативними актами
МВС України, присягою та статутами.

Суди врахували, що приймаючи рішення про її звільнення
атестаційна комісія, керівництво підрозділів та УМВС України в Сумській області
належним чином врахували ставлення позивача до виконання безпосередніх
службових обов'язків за весь період між атестаціями, у тому числі й ту
обставину, що наказом начальника УМВС України в Сумській області № 02 від
03.01.2002 року їй оголошувалося дисциплінарне стягнення “сувора догана” за
безвідповідальне ставлення до розкриття та розслідування кримінальної справи.
Також взято до уваги скоєння позивачкою службового підроблення, а саме:
внесення неправдивих відомостей в процесуальні документи ряду кримінальних
справ та ухвалення на їх підставі незаконних постанов про закриття проваджень,
тобто вчинення кримінально караного діяння передбаченого частиною першою статті
366 Кримінального кодексу України, від відповідальності за яке ОСОБА_1., була
звільнена постановою Зарічного районного суду міста Суми від 14.08.2003 року
(справа №1-275/2003) на підставі пунктів “б”, “в” Закону України від 11.07.2003
року “Про амністію”.

Наказом начальника УМВС України в Сумській області № 53
від 18.02.2003 року за такі порушення їй оголошувалося дисциплінарне стягнення
“попередження про неповну службову невідповідність”. Та обставина, що вказані дисциплінарні стягнення, які
накладались за вищенаведені недоліки по службі та умисні дії скоєні всупереч
прямих службових обов'язків, зняті по закінченні річного строку з дня їх
накладення, не має значення для суті спору.

Значний термін затримки з вирішенням питання подальшої
служби ОСОБА_1. пояснюється і тим, що лише 20.01.2005 року ухвалою колегії
суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської області
вирішено питання вини колишнього начальника Ковпаківського ВМ СМВ УМВС України
в Сумській області ОСОБА_2, злочинні розпорядження якого вона виконувала.

Сама по собі успішна здача заліків на чергове звання
також не є свідченням відсутності інших недоліків по службі та в особистій
поведінці.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку
про те, що при розгляді справи судами було допущено неправильне застосування
норм матеріального чи порушення норм процесуального права, що призвели до
неправильного вирішення спору.

За таких обставин, коли суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права при
ухваленні судових рішень та вчиненні процесуальних дій, касаційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
постанову Зарічного районного суду міста Суми від 26.10.2006 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від 05.12.2006 року - без змін.

Ухвала є остаточною і не може бути оскаржена, крім
випадків, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий

(підпис)

М.І. Смокович

Судді

(підпис)

С.Є. Амєлін

(підпис)

М.І. Гурін

(підпис)

Т.Ф. Весельська

(підпис)

В.В. Юрченко