Справа № 2-А-41/2007
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2007-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа N 2-A-41/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2007 року Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого
- судді Губській
Л.В.

при
секретарі Кобяковій
О.М.

за
участю позивача ОСОБА_1.

представника
відповідача Баштового
О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яснувата Донецької області
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецького обласного військового
комісаріату про оскарження рішення про відмову у проведенні перерахунку
грошового забезпечення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до Донецького обласного військового
комісаріату (далі - Донецький
ОВК), в якому просив визнати незаконним рішення Донецького ОВК про відмову у
проведенні йому перерахунку грошового забезпечення з урахуванням надбавки за
безперервну службу у розмірі 10
відсотків за період з 1
травня 2003 року по 31 жовтня 2003 року та з 1 січня 2004 року по 08 січня 2004 року, а також у
розмірі ЗО відсотків за період з 01
січня 2004 року по 01 грудня 2005 року та грошової
допомоги на оздоровлення за 2003,
2004 та 2005 роки, та
зобов'язати Донецький ОВК провести відповідний перерахунок грошового
забезпечення і здійснити відповідні доплати.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав і наполягав на
їх задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що
грошове забезпечення позивачу виплачувалось у відповідності до телеграм
Міністра оборони України, якими визначався розмір надбавки за безперервну
службу в Збройних Силах України.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, а також дослідивши
інші докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

При цьому суд
виходить з наступного.

ОСОБА_1. проходить військову службу на посаді відповідального виконавця
Ясинуватського об'єднаного міського військового комісаріату у військовому
званні прапорщик, а на грошовому забезпеченні знаходиться в Донецькому ОВК.

Відповідно до Указу Президента України від 05.05.2003 року №389
«Про надбавки військовослужбовцям ЗС України, Міністерства внутрішніх справ
України, Державного комітету в справах охорони державного кордону України і
Управління державної охорони України за безперервну службу» (далі Указ
Президента) з 01.05.2003
року встановлена надбавка за безперервну службу в Збройних Силах України
при вислузі понад 5 календарних
років у розмірі до 10 відсотків,
а понад 10 календарних
років у розмірі до 30 відсотків. Відповідно до пункту 1 Указу
Президента, Міністр оборони визначає порядок і умови виплати надбавки за
безперервну службу в Збройних Силах України.

Міністр оборони України на виконання Указу Президента 26.05.2003 року №389, видав наказ від 26.05.2003 року № 149, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України за №411/7732
від 28.05.2003года,
яким затверджено Інструкцію про порядок і умови виплати

2

надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України (далі
Інструкція). Разом з цим, Міністр оборони без будь-яких на те підстав або
обґрунтовувань визначив розмір надбавки за безперервну службу, встановивши її
для осіб, які мають вислугу понад 5 календарних років у розмірі менше 10
відсотків, а понад 10 календарних років у розмірі менше 30 відсотків.

Відповідно до пункту 2.3
Інструкції, надбавка виплачується за місцем штатної служби за минулий
місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. Пунктом 4 Інструкції
визначений порядок і умови виплати надбавки, при цьому будь-яких вказівок на
можливе заниження розміру виплати надбавки військовослужбовцям не міститься, за
винятком підпункту 4.3 Інструкції,
яким передбачено позбавлення військовослужбовця виплати надбавки в повному
об'ємі при наявності дисциплінарних стягнень.

Дисциплінарних стягнень в період з 1
травня 2003 року по 31 грудня 2005 року на позивача
не накладалося, як видно з Послужного
списку.

Крім того, згідно пункту 33
наказу МО України
від 5.03.2001 року №75, позивачу не
виплачувалась в повному об'ємі грошова допомога на оздоровлення за 2003, 2004 і 2005 рік.

Посилання відповідача на те, що виділені Міністерству оборони України у 2003, 2004 і 2005 роках грошові
кошти дозволяли військовослужбовцям виплачувати надбавку за безперервну службу
у відсотковому відношенні до грошового забезпечення залежно від стажу служби на
підставі телеграм Міністра оборони України від 26.05.03р. №146/2095, від 16.01.04р. №146/1/11/26, від 7.10.04р. №220/2098, від 5.01.05р. №146/1/11/1, від 30.03.05р. №248/8/99, неспроможні і
спростовуються наступними обставинами.

Пунктом 2
Указу Президента передбачено здійснювати виплату надбавки
військовослужбовцям з 01.05.2003
року за рахунок коштів, передбачених в бюджеті на утримання Збройних Сил
України. Відповідно до ст.43 Конституції України у позивача є право на
заробітну плату не нижче за визначену законом.

Позивач в 2004, 2005
роках одержував грошове забезпечення з урахуванням надбавки за безперервну
службу в Збройних Силах України понад 5
календарних років у розмірах 5
відсотків, а понад 10
календарних років у розмірі 10
відсотків, що видно з телеграм Міністра оборони України і не оспорювалось
сторонами, тоді як розмір надбавки повинен був становити відповідно 10 та 30 відсотків.

Разом з тим, Міністр оборони України наказом від 19.03.2004 року № 88 встановив з 01.01.2004 року виплату
щомісячної надбавки окремим категоріям військовослужбовців військової служби
правопорядку в Збройних Силах України у відсотках до грошового забезпечення при
стажі служби понад 5 календарних
років - 10 відсотків,
понад 10 календарних
років - ЗО
відсотків, а наказом №
308 від 30.07.2004 року
встановив з 01.06.2004 року
виплату щомісячної надбавки військовослужбовцям структурних підрозділів
центрального апарату Міністерства оборони, Генерального штабу Збройних Сил
України, інспекції безпеки польотів авіації, головному управлінню залізничних
військ, 27 управлінню
по фінансуванню військових частин і організацій центрального підпорядкування,
центру інформації обліку і статистики, головному командному центру, головному
управлінню оперативного забезпечення, головному управлінню військової служби
правопорядку, головному квартирно-експлуатаційному управлінню, управлінню
служби пошуку - Збройних
Сил України, управлінню пожежної безпеки Збройних Сил України,
військово-музичному управлінню, управлінню верифікації Збройних Сил України,
військовій інспекції енергонагляду Збройних Сил України у відсотках до
грошового забезпечення при безперервній службі понад 5 календарних
років - 10 відсотків,
понад 10 календарних
років -30
відсотків.

Суд бере до уваги те, що стаття 24 Конституції
України гарантує громадянам рівні права перед законом. Рівність прав
військовослужбовців перед Законом полягає в їх рівному

3

праві на
соціальний захист, гарантований ст. 17
Конституції України.

Статтею 9 Закону
України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців визначається
залежно від посади, військового звання кваліфікації наукового ступеня і вченого
звання, тривалості і умов військової служби. Будь-яких вказівок на привілеї в
отриманні розміру надбавки за безперервну службу одних військовослужбовців у
порівнянні з іншими, залежно від проходження служби в центральному апараті
Міністерства оборони України, Генеральному штабі Збройних Сил України, або в
установах, закладах та частинах видів Збройних Сил України ні Конституція
України, ні Закон, ні Указ Президента не містять. Тому військовослужбовці, які
займають рівні посади, мають однакове звання, кваліфікацію, вчене звання і
науковий ступінь, вислугу років і умови служби і не відрізняються по інших
ознаках, одержуючи однакове по виду грошове забезпечення, повинні одержувати і
однаковий розмір надбавки за безперервну службу згідно пункту І Указу
Президента, який не може залежати від того, де військовослужбовець проходить
військову службу - в центральному апараті Міністерства оборони чи військовому
комісаріаті. Наявність цієї диспропорції в розмірах грошового забезпечення
військовослужбовців є, по суті, ущемленням в правах одних військовослужбовців у
порівнянні з іншими, суд, оцінюючи надані сторонами докази, вважає вимоги
позивача обґрунтованими, а відмову відповідача, пов'язану з ненарахуванням
повного розміру надбавки за безперервну службу понад 5 календарних років у
розмірі 10 відсотків та понад 10 календарних років у розмірі 30 відсотків за
період з 1 травня 2003 року по 31 грудня 2005 року, за винятком місяців, коли
вона виплачувалася в повному об'ємі, неправомірною і такою, що порушує права
позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 17, 24
Конституції України, ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 року, Указом Президента
України від 05.05.2003 року № 389 «Про надбавки військовослужбовцям ЗС України,
Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету в справах охорони
державного кордону України і Управління державної охорони України за
безперервну службу», ст.ст. 2, 17, 71, 158, 159, 161, 162, 163 КАС України, суд
-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати рішення Донецького обласного військового комісаріату про відмову
провести ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення з урахуванням надбавки за
безперервну службу понад 5
років у розмірі 10 відсотків
за період з 01 травня
по 31 жовтня 2003 року, та з 01 січня по 08 січня 2004 року, а також у
розмірі ЗО відсотків за період з 09
січня 2004 року по 01 грудня 2005 року, а також
грошової допомоги на оздоровлення за 2003,2004
та 2005 роки, - незаконним.

Зобов'язати Донецький обласний військовий комісаріат провести ОСОБА_1
перерахунок грошового забезпечення з урахуванням надбавки за безперервну службу
в Збройних Силах України понад 5 років у розмірі 10 відсотків за період з 01
травня по 31 жовтня 2003 року, та з 01 січня по 08 січня 2004 року, а також у
розмірі 30 відсотків за період з 09 січня 2004 року по 01 грудня 2005 року, а
також грошової допомоги на оздоровлення за 2003,2004 та 2005 роки, і провести
відповідні доплати.

Постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду
Донецької області через Ясинуватський міськрайонний суд.

Заяву про апеляційне оскарження постанови може бути подано протягом десяти
днів з дня складання постанови в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або
протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.