Справа № 22-а-1171/2007
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Данько В.В.
оскарження дій або бездіяльності суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада
2007 року

№ 22-а-1171/07

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

за участі:

представник позивача - ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на
постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 травня 2007 року по справі № 2а-111/07

за позовом ОСОБА_1

до
Начальника головного управління МВС України в Харківській
області

про визнання дій при розгляді скарги
неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовною заявою до
Начальника головного управління МВС України в Харківській області про визнання
дій при розгляді скарги неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова
від
08 травня 2007 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1до Начальника головного управління МВС України в Харківській області про
визнання дій при розгляді скарги неправомірними та зобов'язання вчинити певні
дії відмовлено.

Позивач, ОСОБА_1, не погоджується з вказаною постановою,
подав апеляційну скаргу, вказує, що суд першої інстанції при розгляді справи не
застосував ст.6 та ст.15 Закону України «Про свободу пересування та вільного
вибору місця проживання в Україні», які регулюють данні правовідносини.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1, просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 08 травня 2007 року та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної
інстанції переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Заслухавши представників сторін, які з'явилися в судове
засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено та підтверджено у
суді апеляційної інстанції наступне.

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним
позовом, в якому зазначає, що за місцем його проживання зареєстровані, але не
проживають з жовтня 2001 року його колишня дружина ОСОБА_3та його дочка -
ОСОБА_4. На рахунок позивача щомісяця приходять рахунки на оплату комунальних
послуг з урахуванням проживання ОСОБА_3. та ОСОБА_4..

13.02.2007 року позивач звернувся зі скаргою до
начальника ГУМВС України в Харківській області Репешко І.В., щоб він прийняв
передбачені законом заходи у відношенні ОСОБА_3. та ОСОБА_4. для усунення
порушення ними Закону України "Про свободу пересування та вільного вибору
місця проживання в Україні" та прийняти необхідні міри для притягнення
зазначених осіб до передбаченої законом відповідальності. Однак, начальник
ГУМВС України в Харківській області своїм листом від 06.03.2007року № 64/д-205
повідомив, що ОСОБА_3. та ОСОБА_4., проживаючи невідомо де без реєстрації
шостий рік вимоги діючого законодавства України не порушують. Позивач вважає,
що дії начальника ГУМВС України в Харківській області Репешко І.В. при розгляді
його скарги від 13.02.2007 року є неправомірними, тому позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом та просить його задовольнити.

В судовому засіданні, в суді першої інстанції, позивач та
його представник підтримали позовні вимоги.

Встановлено, що 13.02.2007 ОСОБА_1звернувся зі скаргою на
ім'я начальника ГУМВС України в Харківській області, в якій зазначалось, що
його колишня дружина ОСОБА_3та дочка ОСОБА_4, які зареєстровані за місцем його
проживання - м. АДРЕСА_1, за вказаною адресою не проживають з жовтня 2001 року,
а тому, на його думку, підлягають притягненню до адміністративної
відповідальності згідно зі ст.197 КУпАП. Па цю скаргу 06.03.2007 за вихідним №
46/Д-205 за підписом начальника ГУМВС України в Харківській області заявнику
була надана відповідь, де зазначалось, що на підставі ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України,
гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання, що
відповідальність за ст.197 КУпАП настає у разі проживання без реєстрації, а,
оскільки, колишня дружина та дочка ОСОБА_1зареєстровані, то підстав для
притягнення їх до адміністративної відповідальності не вбачається.

Відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним
вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України,
регулює Закон України від 11.12.2003 № 1383-ІУ "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в України".

Згідно ст.2 Закону України "Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в України" громадянам України, а також
іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в
Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на
її території. Відсутність реєстрації місця проживання чи місця перебування
особи не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 197 КУпАП
передбачена адміністративна відповідальність за проживання без реєстрації.

Колишня дружина позивача та його дочка мають реєстрацію,
а тому не можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в України", підставами для зняття з
реєстрації місця проживання є: заява особи, запит органу реєстрації за новим
місцем проживання особи, остаточне рішення суду про позбавлення права власності
на житлове приміщення, права користування житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою, а також; свідоцтво про смерть.

ОСОБА_1. в позові зазначає те, що на його адресу
надходять рахунки щодо оплати комунальних послуг з урахуванням проживання
ОСОБА_3та ОСОБА_4.. Дані правовідносини можуть бути врегульовані в
цивільно-правовому порядку.

Вимоги позивача про притягнення колишньої дружини та
дочки до відповідальності, передбаченої ст.13 Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця проживання в України" не мають під
собою правового підґрунтя, оскільки ця стаття регламентує не відповідальність,
а обмеження вільного вибору місця проживання.

Таким чином, відповідь начальника ГУМВС України в
Харківській області, надана позивачеві, не є протиправною, тому у задоволенні
вимог позивача необхідно відмовити.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно дійшов
висновку, що вимоги позивача не
підлягають задоволенню.

Також, колегія суддів зазначає, що надане в суді
апеляційної інстанції рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 червня 2007 року по справі № 2-785/07
не є доказом правомірності вимог позивача, оскільки не свідчить про наявність
порушення за яке передбачена відповідальність ст.197 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду,
не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 08 травня 2007
року по справі № 2а-111/07 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та підписано 26
листопада 2007 року

Головуючий
Сіренко О.І.

Судді
Григоров А.М.

Подобайло З.Г.