Справа № К-4492/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
серпня 2007 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :
суддів : Бутенка В.І.(доповідач),
розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну
справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя, -
У грудні 2003 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаною скаргою, в якій
зазначала, що вона у листопаді 2003 року звернулась до суб'єкта оскарження із
заявою про відмову від ідентифікаційного номеру та збереження раніше
встановленої форми обліку, як це передбачено Законом України “Про державний
реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів”, однак
в цьому їй було відмовлено.
Посилаючись на вказані обставини, просила визнати такі дії суб'єкта
оскарження неправомірними та зобов'язати ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя
зробити в її паспорті відмітку про право здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера, зберегти за нею раніше встановлену форму обліку, а
також виключити з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів інформацію щодо її особи.
Рішенням Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 21 квітня 2004 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Запорізької області від 24 червня 2004 року , скаргу ОСОБА_2 задоволено
частково.

Визнано неправомірними дії суб'єкта оскарження та зобов'язано його зробити
на одній із сторінок паспорту ОСОБА_2 відмітку про наявність у неї права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера та зберегти за нею
раніше встановлену форму обліку. У задоволенні вимог ОСОБА_2 в частині
негайного виконання судового рішення відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ДПІ у Ленінському районі
м. Запоріжжя подала касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та відмовити
ОСОБА_2 у задоволенні скарги. В скарзі вона посилається на порушення судами
норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2, суди першої та апеляційної
інстанцій обґрунтовано виходили з того,
що за змістом ч. 2 ст. 1 Закону України "Про Державний реєстр фізичних
осіб - платників податків та інших платежів" ( зі змінами внесеними Законом України від 16
липня 1999 року №1003 ) для осіб, які через свої
релігійні або інші переконання
відмовляються від прийняття ідентифікаційного номеру та офіційно повідомляють
про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку
платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб
робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номеру, а відповідно із ч. 2 ст. 5 цього Закону до Державного
реєстру не вноситься інформація про осіб,
які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття
ідентифікаційного номеру та офіційно повідомляють про це відповідні державні
органи.

Посилання про відсутність, на час
розгляду справи, механізму внесення відповідного запису в паспорт громадянина
за умови врегулювання питання обліку платників податків та інших обов'язкових
платежів наведеними правовими нормами не могли бути підставою для невиконання
вимог Закону податковими органами.

Доводи касаційної скарги зроблених судами висновків не спростовують, а тому
підстав для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень не вбачається.

За правилами ч.1 ст. 222, ч.1 ст.224 КАС України, якщо
суди не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при
ухваленні оскаржуваних судових рішень, то суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС України, колегія суддів -

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.
Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 21 квітня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 24 червня 2004 року без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Згідно
ст. ст. 236, 237 КАС України рішення суду касаційної інстанції може бути
оскаржено до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами протягом
одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :