Справа № 22-а-2510/2007
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2007-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м.Харків, вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Справа №22-а- 251007 Головуючий 1
інстанції: Костенко В.Г.
Категорія : відшкодування
Доповідач: Подобайло З.Г.
шкоди та зобов'язання
Ухвала

Іменем
України

29 листопада 2007 року

м. Харків

Колегія
суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Мельнікової Л.В.

Суддів - Подобайло З.Г., Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання -
Спесивцевої О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на ухвалу
Зарічного районного суду м. Суми від 14.08.2007 року по справі № 2-а-391/2007

за
позовом ОСОБА_1

до начальника сумського
спеціалізованого МРВ ДСБЕЗ УМВС України в Сумській області Федченко Віктора
Миколайовича, УМВС України в Сумській області

про
відшкодування моральної шкоди та зобов'язання вчинити певні дії

встановив
:

Позивач, ОСОБА_1у серпні 2007 року звернувся до Зарічного районного суду м.
Суми з адміністративним позовом до начальника Сумського спеціалізованого
міжрайонного відділу Державної служби по боротьбі з економічними злочинами при
УМВС України в Сумській області Федченку Віктору Миколайовичу, Сумського
обласного Управління внутрішніх справ при УМВС України в Сумській області про
відшкодування моральної шкоди з
відповідачів 10000,0 грн., зобов'язати відповідача Федченка В.М. розглянути
його заяву у відповідності до вимог конституційних та законодавчих норм.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 14 серпня 2007 року по
справі №2-а-391/2007 відмовлено ОСОБА_1у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом до начальника Сумського спеціалізованого МРВ
ДСБЕЗ при ВДСБЕЗ УМВС України в Сумській області Федченка Віктора Миколайовича,
УМВС України в Сумській області про відшкодування моральної шкоди та
зобов'язання вчинити певні дії , оскільки заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного судочинства.

ОСОБА_1, будучи не згодним з ухвалою судді , надіслав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 серпня
2007 року по справі №2-а-391/2007 та направити справу до суду першої інстанції
для продовження розгляду справи, оскільки вважає ухвалу прийнятою в порушення
норм процесуального права.

Апелянт та представники відповідачів у судове засідання суду апеляційної
інстанції не явились, хоча про час та місце слухання справи були належним чином
повідомлені, про що свідчать поштові повідомлення про отримання повісток про
виклик.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства

України, - неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому
розгляду.

Відмовляючи ОСОБА_1у відкритті провадження в адміністративній справі за
його позов, суддя суду першої інстанції виходив з того, що з матеріалів позову
вбачається, що подана позивачем заява до прокуратури м. Суми містила
повідомлення про нібито вчинення злочинів начальником управління комунального
майна Сумської міської ради ОСОБА_2. Прокуратурою заява позивача передана для
перевірки ССМВ ДСБЕЗ при ВДСБЕЗ УМВС України в Сумській області. За підсумками
перевірки заяви позивача співробітниками ССМВ ДСБЕЗ винесена постанова про
відмову в порушення кримінальної справи, про що повідомлено позивача листом та
роз'яснено порядок оскарження відповідно до ст. 99-1 КПК України. Відтак
вбачається, що спірні правовідносини врегульовані виключно положеннями ст.ст.
94, 95, 97-99-1 КПК України. Тобто КПК України передбачений порядок розгляду
вказаної позивачем заяви, прийняття постанови за наслідками її розгляду та
право оскаржити постанову в разі незгоди. Позивач має право звертатися до суду
у порядку , передбаченому відповідно до положень ст. 99-1 КПК України.

З посиланням на ст. 2 ,ст. 21 КАС України суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід
розглядати в порядку кримінального і цивільного судочинства.

З таким висновком судді суду першої інстанції колегія суддів погодитися не
може.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАСУ), завданням адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 цієї статті встановлює, що до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень,
крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 КАСУ, справа адміністративної
юрисдикції (адміністративна справа) - публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1
оскаржує дії посадової особи Федченко В.М., який є
начальником Сумського спеціалізованого міжрайонного відділу Державної
служби по боротьбі з економічними злочинами при УМВС України в Сумській області
щодо не розгляду його заяви в порушення ст.ст.19, 40 Конституції України,
ст..ст.7,14,15,20 Закону України «Про звернення громадян» та вважає, що вказана
особа повинна нести відповідальність відповідно ст.ст.24,25 Закону України «Про
звернення громадян» .

Даний спір є публічно-правовим, оскільки, виник з публічно-правових
відносин за участю суб'єкта владних повноважень та його посадової особи, що
реалізовує у цих відносинах надані йому чинним законодавством владні
управлінські функції на вирішення питань
по розгляду заяв відповідно до Закону України «Про звернення громадян» .

Таким чином, дана справа відповідає вищенаведеному нормативному визначенню
адміністративної справи.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то суддя суду першої інстанції правильно
зазначив, що відповідно до
положень ст. 21
КАС України вимоги
про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з
вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди
вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

У зв'язку з неправомірними , на думку позивача, діями посадової особи
Федченко В.М., який є начальником Сумського спеціалізованого
міжрайонного відділу Державної служби по боротьбі з економічними злочинами при
УМВС України в Сумській області щодо не розгляду його заяви в порушення
ст.ст.19, 40 Конституції України, ст..ст.7,14,15,20 Закону України «Про
звернення громадян» та вважає, що вказана особа повинна нести відповідальність
відповідно ст.ст.24,25 Закону України «Про звернення громадян» , вважає , що
відповідачі нанесли йому матеріальну шкоду, яку він і просить стягнути, що в
розумінні ст. 21 КАС України підлягає розгляду в порядку адміністративного
судочинства за правилами КАС України.

Враховуючи наведене, ухвала судді суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої
інстанції (Зарічного районного суду) для продовження розгляду згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України.

Керуючись ст. ст.160, 196, 199, 202, 205, 206, 208, 211 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від
14.08.2007 року по справі № 2-а-391/2007 задовольнити.

Ухвалу
Зарічного районного суду м. Суми від 14.08.2007 року по справі №
2-а-391/2007 скасувати.

Справу
направити до суду першої інстанції ((Зарічного районного суду) для продовження
розгляду згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС
України.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Ухвала
в повному обсязі виготовлена та підписана 04 грудня 2007 року.

Головуючий суддя Мельнікова Л.В.

Судді Подобайло
З.Г.

Сіренко О.І.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського
апеляційного

адміністративного
суду
Подобайло З.Г.