Справа № 2а-908/2007
Суддя: Переверзєва Г.С.
Дата ухвалення: 2007-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а - 908/2007 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 року Ялтинський міський
суд Автономної Республіки Крим

у
складі: судді - Переверзєвої
Г.С.,

при секретарі -
Кононовій
Ю.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
суду в м.
Ялта адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до комітету з охорони культурної спадщини про
визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач просить суд визнати неправомірними дії
Комітету з охорони культурної
спадщини по видачі їм
листа - висновку № 8084 від
17.09.2006 року про неможливість відводу
земельної ділянки площею 0,12
га, розташованої за адресою: м.
Ялта, смт. Лівадія, АДРЕСА_1, для
будівництва та
обслуговування житлового будинку, а також
зобов'язати Комітет надати позитивний висновок для подальшого
виконання відведення земельної ділянки за
вказаною адресою для
вказаної ним мети.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновком Комітету відмовлено в
узгодженні відведення земельної ділянки у зв'язку з тим, що вона розташована в
охоронній зоні ландшафту (зона № 13), де нове будівництво не передбачено.
Вважає дану відмову необґрунтованою, оскільки вищезазначена земельна ділянка не
відноситься до охоронної зони, в якій заборонено будівництво, а парк санаторію
«Нижня Ореанда» та Лівадійський парк не є парками - пам'ятниками садово -
паркового мистецтва та об'єктами природно - заповідного фонду
загальнодержавного значення.

Представник Комітету
з охорони культурної
спадщини АРК у судовому засіданні позов
не визнав з тих підстав, що при
дачі висновку позивачу
про неможливість відводу
земельної ділянки, Комітет
керувався Постановою Уряду
АРК № 330 від
16 листопада 1995 року, якою затверджено опорний
історико-архітектурний план та комплексне охоронне зонування пам'ятників історії, культури і природи
адміністративного району „Великої
Ялти”. На момент прийняття
вказаної Постанови до повноважень Уряду
входило прийняття рішень
про встановлення зон
охорони пам'ятників. До висновку
про те, що земельна ділянка, на
яку претендують позивачі
знаходиться в межах
охоронної зони ландшафту,
працівники комітету прийшли
внаслідок візуального співставлення
картографічного матеріалу з планом, який був їм наданий для
погодження.

Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що позовна заява
являється законною та обґрунтованою і
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів держаної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі, на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням
Лівадійської селищної Ради № 230 від 10 листопада 2005 року ОСОБА_1. був
наданий дозвіл на складання проекту відводу земельної ділянки орієнтованою
площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: смт. Лівадія, АДРЕСА_1 (а.с. 7).

У процесі розробки проекту відводу земельної
ділянки, на виконання вимог ч. 9 ст. 118 ЗК України, позивачем були отримані
узгодження управління головного
архітектора Ялтинського міськвиконкому, Ялтинської СЕС, Управління екологічної
інспекції Південнокримського регіону, Виробничого
підприємства водопровідно - каналізаційного господарства південного берегу
Криму, Ялтинського міського управління земельних
ресурсів.

З висновків головного архітектора Ялтинського
міськвиконкому: № 05699 від 21 квітня 2005 року та управління екологічної
інспекції Південно­кримського регіону № 2461-90 від 24.11.2005 року слідує, що
земельна ділянка, проект землеустрою якої розробляється Кузнєцовим, розташована
згідно з Генпланом Великої Ялти, будівель за червоною лінією не має, не є об'єктом
природно-заповідного фонду та природоохоронного призначення.

Відповідно до ч.
6 ст. 123 Земельного
кодексу України проект
відведення земельної ділянки
погоджується із землекористувачем, органом з охорони
культурної спадщини .

Республіканським комітетом з охорони культурної спадщини Автономної
Республіки Крим 17 вересня
2006 року за №
8084 позивачам виданий
висновок про неможливість відведення
зазначеної земельної ділянки на підставі
Постанови Уряду АР Крим
№ 330 від 16 листопада
1995 року „Про затвердження
історико-архітектурного
опорного плану та
комплексного охоронного зонування
пам'ятників історії,
культури та природи
адміністративного району “Великої
Ялти”, оскільки земельна ділянка
входить до охоронної зони парків Нижньої Ореанди і Лівадії (зона 13),
режим якої не передбачає
нового будівництва (а.с. 22).

Разом з тим, пункт 3 статті 32 Закону України
„Про охорону культурної спадщини", містить не безумовну заборону на
здійснення містобудівних, архітектурних або ландшафтних перетворень,
будівельних, меліоративних, шляхових, земельних робіт на охоронюваних
археологічних територіях, у межах зон охорони пам'яток, історичних, ареалів
населених місць, занесених до списку історичних населених місць України, а лише
на здійснення робіт без дозволу органа охорони культурної спадщини.

Статтею 1 Закону України „Про охорону
культурної спадщини" встановлено, що зона охоронюваного ландшафту
встановлюється навколо пам'ятків.

Згідно зі статтями 2, 32 Закону України „Про
охорону культурної спадщини", зони повинні бути визначені топографічно.

Але у матеріалах справи відсутні докази того,
що межі охоронної зони № 13 є винесеними в натурі на місцевості, існує
картографічний матеріал, що дозволяє встановити розташування відповідних меж.

В засіданні суду представник відповідача не
надав доказів щодо місцезнаходження охоронної зони № 13, її межі та місце
розташування спірної земельної ділянки, на складання проекту відводу якої
позивачам даний дозвіл згідно з рішенням Лівадійської селищної Ради.

Крім того, відповідно до листа Лівадійського
селищного Голови від 31 січня 2006 року, в Лівадійській селищній Раді відсутні
відомості про утворення парка - пам'ятнику садово - паркового мистецтва
місцевого значення «Нижня Ореанда» (а.с. 24).

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 КАС України
усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Розгляд
і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом
їх переконливості.

Оскільки відповідачем не надано доказів того,
що в районі вищезазначеної земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га,
розташованої в смт. Лівадія, АДРЕСА_1,
щодо якої позивачем здійснювалися заходи по відведенню, знаходяться
будь-які пам'ятники та що спірна земельна ділянка відноситься до категорії
земель історико-культурного призначення, а саме - до зони охоронюваного
ландшафту (зони № 13), також відсутні документи про включення спірної земельної
ділянки до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, державних земельних
кадастрів, планів землекористування, проектів землевпорядження та іншої
проектно-планувальної документації, межі охоронної зони не визначені на
місцевості в натурі, охоронне свідоцтво не видавалося, суд дійшов висновку про те, що цей факт
виключає можливість встановлення наявності зони охоронюваного ландшафту в
районі спірної земельної ділянки.

Згідно довідки Ялтинського міського
управління земельних
ресурсів № 6951-21025
від 21.06.2005 року
про склад земельних угідь за
статичним звітом Державного комітету України
по земельних ресурсах „Облік
землі” (форма 6-зем) земельна
ділянка площею 0, 12 га
розташована за адресою: смт. Лівадія, АДРЕСА_1,
значиться по обліку: -
рядок 12.3 (шифр 96) „землі, не передані у власність, не
наданні в користування в межах населеного пункту”, по виду земельних угідь
- графи 25: „ інші захисні насадження, включаючи одиничну
лісну рослинність».

Таким чином, дослідивши усі наявні у
справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність
і взаємний зв'язок в сукупності, суд
вважає позов обґрунтованим та
підлягаючим задоволенню.

На підставі
викладеного та керуючись
ст. ст. 6, 9, 17; 160-163 КАС
України; ст. ст. 118, 123 ЗК
України; ст. ст. 1, 2, 32 Закону
України „Про охорону
культурної спадщини”, ст. 16 ЦК
України; ст. ст. 19, 55 Конституції України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Комітету
з охорони культурної
спадщини Автономної Республіки Крим
по видачі ОСОБА_1
висновку № 8084 від 17.09.2006
року про неможливість відводу
земельної ділянки площею 0, 12 га
за адресою: смт. Лівадія,
АДРЕСА_1, для будівництва та
обслуговування житлового будинку та зобов'язати Комітет
з охорони культурної
спадщини АРК надати ОСОБА_1 позитивний
висновок про можливість відводу зазначеної земельної
ділянки.

Постанова суду
може бути оскаржена
в апеляційному порядку в
Апеляційний суд АРК
через Ялтинський міський
суд в порядку та строки
передбачені ст.ст. 184, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: