Справа № 22-а-851/2007
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Бунякіна Г.І.
Категорія: Доповідач
оскарження рішення суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2007 року

№ 22-а-851/07

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло З.Г.

при секретарі: Блажко М.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Господарського суду Полтавської
області від 22 лютого
2007року по справі № 3/329

за
позовом
Закритого акціонерного товариства транснаціональна фінансово-промислова

нафтова компанія «Укртатнафта»

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень КОДПІ,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Закрите акціонерне товариство транснаціональна
фінансово-промислова нафтова компанія
«Укртатнафта», звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом
до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання
нечинними податкових повідомлень-рішень КОДПІ.

Господарським судом Полтавської області 22.02.2007р.
прийнята постанова по справі №3/329, якою позов Закритого акціонерного
товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта"
(далі - АТ "Укртатнафта", Позивач) про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції
Полтавської області (далі - Кременчуцька ОДПІ, КОДПІ) від 12.05.2006р. №/0/1234,
від 19.07.2006р. №/1/1785, від 12.10.2006р. №/2/2431 на
загальну суму 48117,66 грн. за платежем "податок з доходів фізичних
осіб", прийнятих на підставі висновків акту від 25.04.2006р.
№147/23-120/00152307 про результати планової виїзної комплексної документальної
перевірки дотримання" вимог податкового та валютного законодавства АТ
"Укртатнафта" з 01.10.2004р. по 30.12.2005р. та в ході
адміністративного узгодження податкового зобов'язання за результатами розгляду
первинної та повторної скарг АТ "Укратанафта" до Кременчуцької ОДПІ
та ДПА у Полтавській області задоволено .

Кременчуцька ОДПІ вважає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, вказана постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.п.3, 4 ст.202 Кодексу адміністративного
судочинства України зазначені обставини є підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Порушення норм матеріального права полягає в наступному:

АТ "Укртатнафта" за період з 01.10.2004р. по
31.12.2005р. перераховувались кошти ГК "Онтаріо" за проживання та
харчування громадян: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які не являються працівниками
підприємства. За перевіряємий період підприємством було сплачено за проживання
та харчування в ГК "Онтаріо" всього 44927,24грн.

Скаржник зазначає, що суми коштів, перерахованих за
проживання громадян, які не є працівниками підприємства, не можна віднести до
коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт, тобто
компенсаційних, які у відповідності до вимог Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб" від 22.05.2003р. №889-ІУ не включаються до складу
загального місячного оподатковуваного доходу фізичної особи. Право працівників
на відшкодування витрат на відрядження передбачено статтею 121 Кодексу законів
про працю України: "Працівники мають право на відшкодування витрат та
одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями".

Граничний строк відрядження - 30 календарних днів, а за
кордон - 60 днів.

В п.п. 5.4.8 ч. 5.4 ст. 5 Закону "Про оподаткування
прибутку підприємств" зазначено, що будь-які витрати на відрядження
відносяться до валових витрат платника податку на прибу­ток лише за умови, що
зв'язок відрядження з господарською діяльністю платника цього податку підтверджено
документами, вичерпний перелік яких наведений у зазначеному пункті: 1)
запрошеннями приймаючої сторони, діяльність якої збігається з діяльністю
платника податку, працівник якого направляється у відрядження; 2) укладеними
договорами (контрактами); 3) іншими документами, які встановлюють або
посвідчують бажання встановити цивільно-правові стосунки (очевидно, протоколи
про наміри, попередні договори тощо); 4) документами, які посвідчують участь
особи, яка відряджається, у переговорах, конференціях або симпозіумах, що
проводяться з тематики, що збігається з господарською діяльністю платника
податку.

В разі здійснення оплати за проживання співробітників
СПМО "Титан" ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в ГК "Онтаріо"
здійснювала саме та організація з якою вони уклали трудовий договір, а саме
СПМО "Титан", то дані виплати у відповідності до законодавства були б
компенсаційними за умови складання зазначеними особами звітів про використані
кошти у відрядженні. Так як дані виплати здійснювалися не підприємством, з яким
було укладено трудовий договір, а АТ "Укртатнафта" як стороною по
договору з СПМО "Титан", то оплату за проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 відповідно до законодавства не може бути віднесено до компенсаційних
витрат, а отже це є дохід, який повинен оподатковуватись як додаткове благо,
отримане не від працедавця.

Згідно з ч.3 п. п. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4 Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб" якщо додаткові блага надаються
особою, що не є працедавцем платника податку чи особою, яка діє від імені або
за дорученням такого працедавця, то такі доходи прирівнюються з метою
оподаткування до подарунків з їх відповідним оподаткуванням. В зв'язку з цим
слід зазначити, що відповідно до глави 55 Цивільного Кодексу України за
договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується
передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок)
у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь
дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором
дарування. Таким чином, всі виплати, здійснені АТ "Укртатнафта" за
громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, неможливо віднести до подарунків і вони
підлягають оподаткуванню відповідно до положень Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб" № 889-ІУ від 22.05.2003 р. на загальних
підставах.

За допущене порушення п.п. "а" п. 19.2 ст. 19
Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003р.
№889-ГУ донараховано податку з доходів фізичних осіб за період з 01.10.2004р.
по 31.12.2004 р. в сумі 5 840,54 грн. (44 927,24грн.* 13% = 5 840,54 грн.) та
застосовані штрафні санкції відповідно до п.п. 17.1.9. п. 17.1 ст.17 Закону
України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. №2181-111 (із
змінами та доповненнями) в сумі 11
681,08 грн. (5 840,54*2 = 11 681,08 грн.)

Крім того, АТ "Укртатнафта" за період з
01.10.2004р. по 31.12.2005р. перераховувались кошти за проживання в готелі
"Національ" (м. Москва) громадянина Татарстану ОСОБА_4. в сумі
39225,72 грн.

Суми коштів, перерахованих за проживання громадянина,
який не являється працівником підприємства, неможливо віднести до коштів,
отриманих платником податку на відрядження або під звіт, які у відповідності до
вимог Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від
22.05.2003р. №889-ІУ не включаються до складу загального місячного
оподатковуваного доходу фізичної особи.

Згідно з частиною 3 п.п. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4 Закону
України "Про податок з доходів фізичних осіб", якщо додаткові блага
надаються особою, що не є працедавцем платника податку чи особою, яка діє від
імені або за дорученням такого працедавця, то такі доходи прирівнюються з метою
оподаткування до подарунків з їх відповідним оподаткуванням. В зв'язку з цим
слід зазначити, що відповідно до глави 55 Цивільного Кодексу України за
договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується
передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок)
у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь
дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором
дарування. Таким чином, оплата за проживання, здійснена АТ
"Укртатнафта" за громадянина ОСОБА_4., не є дарунком і підлягає
оподаткуванню відповідно до положень Закону про ПДФО на загальних підставах.

Згідно п. п. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003р. №889-ІУ "Податковий
агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника
податку, утримує податок від суми його доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону (13%*2=26
%). З виплаченої суми податок з доходів фізичних осіб не утримувався, чим
порушено п. п. "а" п.19.2 ст.19 Закону про ПДФО, в результаті чого
донараховано податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2005 р. по
31.12.2005 р. в сумі 10 198,68 грн. (39 225,72 грн.*26%=10 198,68 грн.) та
застосовані штрафні (фінансові) санкції у відповідності з пп. 17.1.9 п.17.1
ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року
№2181-111 (зі змінами та доповненнями) в розмірі 20 397,36 грн. (10 198,68
грн.*2=20 397,36 грн.).

Суть порушення норм процесуального права:

Статтею 160 КАС України регламентовано порядок ухвалення
судових рішень та їх форма, в тому числі ч.3 передбачено, що у виняткових
випадках залежно від складності справи складення постанови у повному обсязі
може бути відкладене на строк не більше ніж 5 днів з дня закінчення розгляду
справи. Відповідно до ст. 167 КАС України у разі проголошення в судовому
засіданні тільки вступної та резолютивної частини постанови суд повідомляє час
виготовлення постанови суду в повному обсязі. До Кременчуцької ОДПІ навіть за
станом на 12.03.2007р. текст постанови не надійшов.

Зазначені вище обставини свідчать про порушення судом
вимог процесуального законодавства, що порушує право Кременчуцької ОДПІ на
апеляційне оскарження рішення адміністративного суду, гарантованого ст.129
Конституції України та ст.13 Кодексу адміністративного судочинства.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України
від 29.12.1976 р. N 11 "Про судове рішення" (зі змінами та доповненнями)
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності
з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені
обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржувана постанова вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно
бути законним і обґрунтованим. Оскаржуване постанова по справі №3/329 не
відповідає нормам матеріального права, які слід було правильно застосувати при
вирішенні даного спору, і не є обґрунтованою, так як під час судового розгляду
не була дана належна оцінка доводам і доказам, наданим Кременчуцькою ОДПІ на
підтвердження законності прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до п.п.3, 4 ст.202 Кодексу адміністративного
судочинства України зазначені обставини є підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Приймаючи оскаржене судове рішення, судом надана неповна
та невірна юридична оцінка обставинам справи, порушено і неправильно
застосовано норми матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, скаржник, Кременчуцька ОДПІ,
просить скасувати постанову господарського суду Полтавської області від 22
лютого 2007 року по справі №3/329 та ухвалити нове рішення, яким відмовити АТ
"Укртатнафта" в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши
представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої
інстанції було встановлено, та підтверджено у суді апеляційної інстанції
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Працівниками
відповідача - Кременчуцької ОДПІ (далі - КОДПІ) була проведена планова
документальна перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства
Закритого акціонерного товариства транснаціональна фінансово-промислова нафтова
компанія „Укртатнафта" (далі - АТ „Укртатнафта) за період з 01.10.2004р.
по 30.12.2005р.

Результати даної перевірки були відображені у акті
перевірки №147/23-120/00152307 від 25 квітня 2006 року, за яким було
констатовано про порушення позивачем пп. „а" п. 19. 2 ст. 19 Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб» №889-ІУ від 22.05.2003р. (зі
змінами і доповненнями), в результаті чого донарахуванню підлягає податок з
доходів фізичних осіб за період з 01.10.2004р. по 31.12.2005р. - 16039,22, в
т.ч. : за період з 01.10.2004р. по 31.12.2004р. - 5 840,54 грн., з 01.01.2005р.
по 31.12.2005р. - 10 198,68 грн. (див. розділ „Висновок" п. 4 акту
перевірки та стор. 133 цього акту). При цьому податкова служба виходила з того,
що:

В період з 01.10.2004р. по 31.12.2005р. АТ
„Укртатнафта" перераховувались кошти готельному комплексу „Онтаріо"
за проживання та харчування громадян: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які не є
працівниками підприємства. Вся сума перерахувань ГК „Онтаріо" склала
44927,24 грн.

В розвитку цієї обставини податкова стверджує, що

- сума коштів перерахованих за проживання громадян, які
не є працівниками

підприємства, не можливо віднести до коштів, отриманих
платником податку на

відрядження або під звіт, які у відповідності до вимог ЗУ
„Про податок з доходів

фізичних осіб" не включаються до складу загального
місячного оподаткованого доходу

фізичних осіб;

- згідно з частиною 3 пп.4.2.9 п. 4.2 ст. 4 зазначеного
закону, якщо додаткові

блага надаються особою, що не є працедавцем платника
податку чи особою, яка діє від

імені або за дорученням такого працедавця, то такі доходи
прирівнюються з метою

оподаткування до подарунків з їх відповідним
оподаткуванням. Однак, з огляду на

визначення взаємовідносин сторін в розрізі договору
дарування за главою 55

Цивільного кодексу України, виплати, які проводило АТ
„Укртатнафта" за зазначених

фізичних осіб, що проживали в ГК „Онтаріо", до подарунків
віднести неможливо і вони

(виплати) підлягають оподаткуванню відповідно до положень
ЗУ №889-ІУ на загальних

підставах.

З урахуванням зазначеного та розцінюючи, що АТ
„Укртатнафта" є податковим агентом в розумінні пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8
Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" по відношенню до вище
зазначених осіб, КОДПІ - відповідач робить висновок, що сума в 44 927, 24 грн.,
перерахована підприємством-позивачем готельному комплексу „Онтаріо" за
проживання та харчування фізичних осіб - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, повинна
оподатковуватись за ставкою в 13% відповідно до ст. 7 цього Закону. Сума ПДФО з
цієї суми ДПС визначає в 5 840,54 грн. (див. таблицю в розділі 3.1 акту
перевірки).

До аналогічних тверджень прибігає ДПІ - відповідач і у відношенні
суми 39225,72 грн., що була перерахована АТ „Укртатанафта „ готелю
„Національ" за проживання громадянина Татарстану - ОСОБА_4., який не є
працівником товариства, але є членом Спостережної Ради акціонерного товариства.
Оподаткувавши цю суму за ставкою в 26% відповідно до ст. 7 ЗУ Про ПДФО, що
склало 10198, 68 грн., ДПС зробила висновок щодо порушення з боку позивача ( як
в першому, так і в другому випадку пп. „а" п. 19.2 ст. 19 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб».

Складова цих двох сум -
5 840,54 грн. + 10198, 68 грн. = 16 039,22 грн. стала сумою
донарахування основного платежу визначених КОДПІ зобов'язань з податку з
доходів фізичних осіб АТ „Укртатнафта" за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням
№/0/1234 від 12.05.2006р. та застосована за цим же рішенням штрафна
(фінансова) санкція з посиланням на пп. 17.1. 9 п. 17.1 ст. 17 Закону України
„Про порядок погашення
зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими
фондами" №2181-111 від
21.12.2000р. (зі змінами та
доповненнями) в двократному розмірі від цієї суми - 32 078, 44 грн.

Результат оскарження АТ „Укртатнафта" цього
податкового повідомлення-рішення в адміністративно-апеляційному порядку
виразився в прийнятті ДПС податкових повідомлень-рішень: №/1/1785 від
19.07.2006р. та №/2/2431 від 12.10.2006р. з тим же цифровим рядом, що
і первинне податкове повідомлення-рішення
№/0/1234 від 12.05.2006р.

Податкові повідомлення-рішення КОДПІ, що є предметом
спору у цій справі, не є правомірними і обґрунтованими, з огляду на наступне:

Відповідно до приписів пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб" об'єктом оподаткування
резидента є загальний місячний оподаткований дохід, до якого, зокрема,
включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди,
нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або
цивільно-правового договору (пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 ЗУ Про ПДФО).

При цьому законодавець за зазначеним Законом визначає
резидентом лише фізичну особу ( див. пп1.20.1 п. 1.20 ст. 1).

Об'єктом оподаткування ПДФО є і доходи фізичної особи -
нерезидента з джерелом їх походження з України (пп. 3.1.3 Закону).

Приписи щодо порядку нарахування, утримання та сплати
(перерахування) податку до бюджету дійсно закріплені в ст. 8 ЗУ №889-ІУ і
зокрема п. 8.1, який визначає оподаткування доходів, нарахованих (виплачених)
платнику податку податковим агентом.

В даному випадку, як зазначає і сама відповідач - КОДПІ в
акті перевірки та запереченнях на позов від 16.01.2007р. №822/10/10-044, а
також підтверджується документами, наданими позивачем за поясненнями від
20.02.2007р. за №14/11-358, АТ „Укртанафта" в період з 01.10.2004р. по 31.12.2005р.
перераховувало кошти:

в сумі 44 927, 24 грн. готельному комплексу
„Онтаріо" (за відповідними рахунками-фактур) за надання останнім послуг за
проживання громадян, які є працівниками спеціального підрозділу міліції охорони
„Титан" Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві,
в розрізі умов договору на забезпечення особистої безпеки фізичних осіб
№32-Д/2004/Т(о/б) від 01.02.2004р. (п. 5 розд. ІІ), за яким передбачено
відшкодування витрат на проживання особового складу наряду СПМО „Титан", у
зв'язку із виконанням ними своїх обов'язків поза місцем дислокації підрозділу;

в сумі 39 225, 72 грн. готелю „Національ" (м.
Москва) за надання послуг по проживанню громадянина ОСОБА_4. - голови
Спостережної Ради АТ-позивача.

Отже, кошти сплачені позивачем за готельні послуги
суб'єктам підприємницької діяльності - юридичним особам за відповідними угодами
не підпадають під об'єкт оподаткування ПДФО за вище зазначеними нормами,
оскільки не є доходом фізичних осіб, що податковий агент нараховує (виплачує)
останнім. Ці кошти навпаки підпадають під об'єкт оподаткування податком на
прибуток, зокрема щодо його витратної частини для позивача.

Колегія суддів зазначає, що кошти за проживання сплачені
відповідно до договору з забезпечення
особистої безпеки фізичних осіб та кошти, сплачені за проживання громадянина
Татарстану (РФ) - ОСОБА_4., який не є працівником товариства, але є членом
Спостережної Ради акціонерного товариства і проживання якого пов'язано з
виконанням обов'язків члена Спостережної Ради позивача, не є додатковими благами в розумінні
визначення ст. 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб", а є
компенсаційними виплатами в розумінні цієї норми закону. Колегія суддів
зазначає, що факт виконання ОСОБА_4. обов'язків члена Спостережної Ради та співробітників міліції обов'язків
відповідно договору не оспорюється.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги є
помилковими.

За таких обставин суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції залишити без
задоволення.

Постанову Господарського суду Полтавської
області від 22 лютого 2007року по
справі № 3/329 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та
підписано 19 листопада 2007 року

Головуючий
Сіренко О.І.

Судді
Григоров А.М.

Подобайло З.Г.