Справа № К-27065/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2007 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :
головуючого-судді - Бутенка В.І.,
суддів: Горбатюка С.А.,
при секретарі Марушевському А.А.,
за участю позивачки ОСОБА_1.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаського обласного
управління юстиції, Відділення державного казначейства в Лисянському районі про
поновлення на роботі та стягнення коштів, -
в с т а н о в и л а :
У вересні 2005 року ОСОБА_1. звернулась до суду із позовом, в якому просила
поновити її на роботі на посаді провідного спеціаліста відділу реєстрації актів
цивільного стану Лисянського районного управління юстиції Черкаської області з
19 серпня 2005 року, стягнути з відповідача на її користь заборгованість по
виплаті щомісячної допомоги по догляду за дитиною віком до 3-х років на суму
214,42 грн., заборгованість по невиплаті одноразової допомоги при народженні
дитини в сумі 811 грн. та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
В подальшому позивачка змінила свої
позовні вимоги, збільшивши їх в частині стягнення
матеріальної шкоди і просила стягнути з
Лисянського районного управління юстиції щомісячну допомогу по догляду за
дитиною за серпень, вересень, жовтень,
листопад, грудень 2005 року та січень 2006 року, з розрахунку 104 гривні 19
копійок за місяць, що складає 416,18 грн., а всього 631,18 грн. Крім цього ОСОБА_1. просила стягнути з відповідача й
одноразову допомогу при народжені дитини за листопад 2005 року в сумі 419 грн.,
за грудень 2005 року в сумі 428 грн.
та за січень 2006 року в сумі 437 грн., а всього з урахуванням вересня і жовтня 2005 року - 2095 грн.
Постановою Лисянського
районного суду Черкаської області від 11 січня 2006 року позов задоволено
частково. Поновлено ОСОБА_1. на посаді
провідного спеціаліста відділу реєстрації актів цивільного стану Лисянського
районного управління юстиції. Стягнуто з Лисянського районного управління
юстиції на користь позивачки матеріальну шкоду на суму 2724,40 грн. та 2500
грн. моральної шкоди, а також 52,24 грн.
Ухвалою апеляційного суду Черкаської області це рішення скасовано, справу
направлено до суду першої інстанції на новий розгляд з тих підстав, що
Лисянське районне управління юстиції не має розрахункового рахунку і судом не
притягнуто до участі у справі як другого відповідача Черкаське обласне
управління юстиції, яке є розпорядником бюджетних коштів.
Під час нового розгляду справи ОСОБА_1. в судовому засіданні відмовилась
від позову в частині поновлення на роботі, оскільки наказом № 1-л від
18.01.2006 року вона поновлена на посаді і наказом №1 від 19.01.2006 року їй
надано відпустку по догляду за дитиною з 20.08.2005 року по 27.05.2008
року. Ця відмова від позову в частині
поновлення на роботі прийнята судом.
Остаточно позивачка просила стягнути на її користь з Черкаського обласного
управління юстиції матеріальну шкоду в розмірі 4265,20 грн. та моральну шкоду в
Постановою Лисянського районного суду Черкаської області від 23 травня 2006
року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28
липня 2006 року, позовні вимоги ОСОБА_1. задоволено. Стягнуто з відповідача
одноразову допомогу при народженні дитини в сумі 3961,60 грн., витрати на
поїздку до апеляційного суду в сумі 75,60 грн. та 2500 грн. моральної шкоди.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, Черкаське обласне
управління юстиції подало касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та
направити справу на новий розгляд.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачка ОСОБА_1. з 04 березня 2002 року працювала на посаді спеціаліста І
категорії відділу реєстрації актів цивільного стану Лисянського районного управління юстиції, а
згодом, в зв'язку з заміною категорій посад, на посаді провідного спеціаліста даного
відділу. На цю посаду ОСОБА_1. була призначена на період відпустки по догляду
за дитиною ОСОБА_2, яка закінчувалася 03.02.2005
року, однак оскільки її дитина хворіла та потребувала постійного догляду, то ОСОБА_2. використала своє право на
відпустку до досягнення дитиною шестирічного
віку. В зв'язку з тим, що сама ОСОБА_1. 27.05.2005 року народила дитину, то їй також була надана відпустка у
зв'язку з вагітністю та пологами з 21 лютого по 19 серпня 2005 року.
районного управління юстиції від 19.08.2005 року позивачку звільнено з займаної
Розглядаючи даний спір, суди попередніх інстанцій виходили з того, він виник в зв'язку з проходженням та звільненням
з публічної служби, а відтак є публічно-правовим.
Однак з таким висновком колегія суддів не може погодитись.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України,
завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший
порядок судового провадження.
Компетенція адміністративних судів згідно ст. 17 Кодексу адміністративного
судочинства України поширюється , зокрема, на
спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби.
Публічною службою в розумінні цього ж Кодексу є діяльність на державних
політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба,
служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого
Як видно з матеріалів справи, крім вимоги про поновлення на роботі на
посаді провідного спеціаліста відділу реєстрації актів цивільного стану
Лисянського районного управління юстиції, що згідно наведених правових норм
дійсно підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, позивачка
також просила стягнути на її користь невиплачені одноразову допомогу при
народженні дитини та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, відшкодувати моральну шкоду.
Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18 січня 2001 року N
2240-III , цей Закон відповідно до Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, організаційні
та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та
пологами, народженням дитини та необхідністю догляду за нею, у разі смерті, а
також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх сімей.
Матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом,
є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування
громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати
Допомога при народженні дитини та допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.ст. 1, 20, 34 вказаного Закону
є видом матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним
страхуванням, що здійснюється за рахунок бюджету Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.
Таким чином, судами не враховано, що спір щодо сплати допомоги при
народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку не походить із трудових відносин між позивачкою та районним
управлінням юстиції, тобто не пов'язаний із прийняттям на публічну службу, її
проходженням чи звільнення з публічної
Даний спір виник у сфері загальнообов'язкового державного соціального
страхування і він повинен вирішуватись в порядку цивільного судочинства.
Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових
відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про
відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського
судочинства.
Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить
розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Однак суди першої та апеляційної інстанцій не врахували наведене та не
звернули уваги на те, що оскільки позивачка відмовилась від позовних вимог в
частині поновлення на роботі, і ця відмова була прийнята судом, то її вимоги
щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди повинні бути вирішені в
порядку цивільного судочинства, але суди помилково продовжили розгляд справи
щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди за правилами
адміністративного судочинства.
Дані правовідносини не є публічно-правовим спором і не підпадають під
визначення справи адміністративної юрисдикції, яке
наведене у п.1 ч.1 ст.3 КАС України і компетенція адміністративних судів,
встановлена ст.17 Кодексу, на цей спір не поширюється, оскільки вимоги
позивачки не стосуються захисту її прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з
боку органів державної влади, зазначених в якості відповідачів.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судами під час розгляду
справи були допущені порушення норм процесуального права, які призвели до
ухвалення ними незаконних рішень.
За таких обставин, згідно вимог ст. 228 КАС України, оскаржені рішення
судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а провадження у справі в частині стягнення
матеріальної та моральної шкоди повинно бути закрито, що не позбавляє ОСОБА_1
права звернутись із позовом до суду цивільної юрисдикції.
Керуючись ст.ст. 157, 220, 221, 223, 228, 230 КАС України, колегія суддів,
Касаційну скаргу Черкаського обласного управління юстиції задовольнити
Постанову Лисянського районного суду
Черкаської області від 23 травня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 28 липня 2006 року скасувати.
Провадження у справі № 2-180/2006 за позовом ОСОБА_1 до Черкаського
обласного управління юстиції, Відділення державного казначейства в Лисянському
районі про поновлення на роботі та стягнення коштів - закрити в частині
стягнення матеріальної і моральної шкоди.
Роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд даної справи відноситься
до юрисдикції цивільного суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду касаційної інстанції може
бути оскаржено до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :