Справа № 22-а-400-Ф/2007
Суддя: Притуленко О.В.
Дата ухвалення: 2007-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м.Феодосії у складі:

головуючого
- судді Ломанової Л.О., суддів:
Притуленко О. В., Мамасуєвої Л.О., при секретарі Арутюнян Т.А.,

за участю позивача ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2 та представника Управління ПФУ в м.Феодосії Грушевської
Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Феодосії справу адміністративної юрисдікції за позовом ОСОБА_1до Управління
Пенсійного фонду України в м.Феодосії Автономної Республіки Крим про скасування
рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Феодосії на постанову
Феодосійського міського суду АРК від 14 грудня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

17.10.2006 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління ПФУ в
м.Феодосії про скасування постанови керівника Управління
від 05.10.2006 року про накладення на нього, як керівника ТОВ „Промфес",
адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення підприємством
встановленого порядку нарахування, обчислення та строків сплати страхових
внесків за період з жовтня по грудень 2004 року та з квітня 2005 року по
червень 2006 року, подання недостовірних відомостей про нарахування доходу у 2004 році працівникам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Позивач
посилається на те, що вирішуючи питання про наявність в його діях складу
адміністративного правопорушення, відповідач не звернув увагу на те, що
товариство, як суб'єкт малого підприємства, сплачує єдиний податок, і не є платником такого виду податків і зборів
(обов'язкових платежів), як збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином в
його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Постановою суду
від 14.12.2006 року позов ОСОБА_1 був задоволений, постанова начальника Управління ПФУ в м.Феодосії про накладення на
нього стягнення - скасована.

В апеляційній
скарзі Управління ГІФУ в м.Феодосії, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ставить питання про
скасування постанови суду і залишення позову ОСОБА_1 без задоволення.

Справа №22а- 400-ф/2007 Головуючий суду 1 інстанції: Лошакова Т.А.

Суддя-доповідач: Притуленко О.В.

2

Обговоривши наведені у скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Постановляючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив із того. що у
діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 165-1 КпАП України, тому що ТОВ „Промфес" не є
платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки сплата
цього збору для нього замінена сплатою єдиного податку, до якого входить
одночасно і збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 42 %
від суми єдиного податку.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

З 1 січня 2004
року набрав чинності Закон України ,.Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Відповідно до ст.14 Закону усі роботодавці: підприємства,
установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно
від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян та
інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок, єдиний податок та інші). які
використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договор}' (контракту) або
на інших умовах, передбачених законодавством або за договорами цивільно-правового
характеру, є страхувальниками і на підставі ст.15 вказаного Закону віднесені до
платників страхових внесків системи загальнообов'язкового державного пенсійного
страхування.

Обов'язки
страхувальників передбачені статтею 17 вказаного Закону. Страхувальники
зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески, вести облік
платежів до Пенсійного фонду та відповідним чином звітувати. Розмір
страхових внесків. порядок обліку та надання звітності визначено п.11
Інструкції про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою
постановою Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1.

Враховуючи
положення ч.1 ст.19 зазначеного
Закону фізичні та юридичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності
(включаючи тих. які обрали особливий спосіб оподаткування) зобов'язані
нараховувати на суми фактичних витрат на
оплату праці працівників та допомоги по тимчасовій непрацездатності
страхові внески у розмірі: до 31.03.2005 року - 32%, з 31 березня по 31 грудня
2005 року - 32.3 %, у 2006 році - 31,8 % ( відповідно до п.4.1 вищевказаної Інструкції та змін, внесених
постановами Пенсійного Фонду України №3-1 від 31.01.2005 року. № 6-1 від
15.05.2006 року).

Безспірно встановлено, що ТОВ „Промфес" не сплачував страхові внески в
зазначених розмірах та не надавав звітності територіальним органам Пенсійного фонду, що свідчить про порушення законодавства
у сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Колегія суддів
вважає, що висновок суду першої інстанції про те. що ТОВ „Промфес" не є
платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки на
підставі ст.11 Закону України „Про державну підтримку
малого підприємництва", п.6 Указу Президента України №727 від 03.07.1998
року „Про спрощену систему оподаткування , обліку і звітності суб'єктів малого
підприємництва", як суб'єкт малого підприємництва, що платить єдиний
податок, товариство не є платником збору на обов'язкове державне
страхування, суперечить нормам
Закону „Про загальнообов'язкове

3

державне пенсійне страхування", а також Закону України № 1251 від
25.06.1991 року „Про систему оподаткування".

Як вбачається зі
змісту ст.14 Закону України „Про систему оподаткування", якою передбачений
перелік загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів) страхові
внески не включаються до складу податків,
зборів, інших платежів, що складають систему оподаткування. Про це також
прямо вказано у ч.4 ст.18 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування". Крім того, у зазначеній нормі Закону вказане на те,
що на ці внески не поширюється податкове законодавство.

Загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування - це система прав. обов'язків і гарантій, що передбачає надання соціального захисту, який
включає матеріальне забезпечення громадян у старості і в інших випадках,
передбачених законом, за рахунок коштів Пенсійного фонду України, формованих
шляхом страхових внесків власником або уповноваженим органом, громадянами, а
також бюджетних і інших джерел, передбачених законом.

Таким чином,
суми страхових внесків не є збором у розумінні Указу Президента України № 727
від 03.07.1998 року „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва", розробленого для ви користування у сфері
оподаткування.

Частиною 6 ст.18
Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"
також встановлено, що законодавством не можуть встановлюватися пільги з
нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Відповідно до
п.15 Прикінцевих положень зазначеного Закону до приведення законодавства
України у відповідність із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому
Закону.

З урахуванням
наведеного колегія суддів не погоджується з висновком суду про відсутність порушень з боку відповідача законодавства у сфері загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування та вважає необгрунтованим скасування
постанови керівника Управління Пенсійного фонду України в м.Феодосії від
05.10.2006 року № КРЮ 142 з цих підстав.

Невідповідність
висновків суду обставинам справи є підставою для скасування оскарженого рішення на підставі п.3 ч.1
ст.202 КАСУ та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову,
оскільки матеріалами справи підтверджується факт вчинення ОСОБА_1
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 165-1 КУпАП у редакції Закону України № 3108 від
17.11.2005 року (яка набрала законної сили з 13.12.2005 року) зокрема і в
період чинності вказаної норми закону.

Керуючись ст.ст.
195, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів судової палати у цивільних справах, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в
м.Феодосії задовольнити.

Постанову
Феодосійського міського суду АРК від 14 грудня 2006 року скасувати. Відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду України в м.Феодосії
Автономної Республіки Крим про скасування постанови від 05 жовтня 2006 року №
КРЮ 142 про накладення адміністративного стягнення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак
може бути
оскаржено безпосередньо до
Вищого

4

адміністративного суду України
протягом одного місяця
після набрання законної
сили в порядку, передбаченому ст.212 КАСУ.