Справа № 22а-1117/07
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2007-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-1117/07
головуючий суддя у 1-ій інстанції
категорія статобліку-29
( справа №А37/110-07 )
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня
2007 р. м.
Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Коршуна
А.О. (доповідач)

суддів: Проценко
О.А., Туркіної Л.П.,

при
секретарі: Серьогіній О.В.

за участю
представників:

позивача: Леонтенко В. В., довіреність № 1 від
19.01.2007р.

Миронюк
Т.О., довіреність №20621/10/100 від
22.08.2007р.

Колпакова
Г.В., довіреність №21823/10/100 від 05.09.2007р.

розглянула
у відкритому судовому

апеляційні
скарги

Товариства
з обмеженою відповідальністю «МТЗ - Плюс» та Південної міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Кривому Розі

на
постанову Господарського суду
Дніпропетровської області

від
12.04.2007 року у справі №А37/110-07

за позовом: Товариства
з обмеженою відповідальністю «МТЗ - Плюс», м. Кривий Ріг

до: Південної міжрайонної державної податкової
інспекції у м. Кривому Розі, м. Кривий Ріг

про: визнання недійсним повідомлення-рішення

В
С Т А Н О В И Л А:

30.01.2007р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «МТЗ-Плюс» ( далі ТОВ «МТЗ-Плюс») звернулось до Господарського
суду Дніпропетровської області з позовом до Південної міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Кривому Розі (далі Південна МДПІ) про визнання
недійсним податкового повідомлення-рішення.

Позовна заява, з урахуванням
доповнень до позовних вимог, була мотивована тим, що відповідач за результатами
перевірки діяльності позивача безпідставно зробив висновок про існування у
позивача непогашеної кредиторської заборгованості перед ПП «Велтрекс-Мета» у
розмірі 426636,90 грн., і за це
порушення відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0
від 09.08.2006р., яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з
податку на прибуток підприємств у розмірі 127990,80 грн., у тому числі за
основним платежем 106659,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 21331,8
грн., оскільки відповідач вважає, що ця сума є безповоротною фінансовою допомогою,
яку необхідно віднести до складу валового доходу позивача, просить визнати
недійсним та скасувати прийняте відповідачем 09.08.2007р. податкове
повідомлення-рішення, і враховуючи що позивач звертався за наданням правової
допомоги у зв'язку з необхідністю захисту своїх інтересів, просить стягнути з
відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 11500
грн., які підтверджуються документами про їх сплату.

Постановою Господарського суду
Дніпропетровської області від 12.04.2007р. по даній справі позовні вимоги задоволено, визнано недійсним
та скасовано податкове повідомлення-рішення Південної МДПІ №/0 від
09.08.2006р., стягнуто з державного бюджету України на користь позивача судові
витрати на правову допомогу на суму 1500 грн. / а.с. 115-117/.

Позивач по справі - ТОВ «МТЗ-Плюс»
не погодившись з постановою суду по даній справі подало апеляційну скаргу.

У апеляційній скарзі посилаючись на
порушення судом норм процесуального права при вирішенні вимог щодо
стягнення на користь позивача понесених
ним судових витрат по справі, позивач просить суд змінити постанову суду від
12.04.2007р. по даній справі в частині присудження на користь позивача судових
витрат на правову допомогу та стягнути на користь позивача понесені ним судові
витрати на правову допомогу у розмірі 12500,00 грн.

Відповідач по справі - Південна МДПІ
не погодившись з постановою суду від 12.04.2007р. по даній справі подала
апеляційну скаргу.

Посилаючись у апеляційній скарзі на
те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова
прийнята судом з порушенням норм матеріального права, відповідач просить суд
задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду від 12.04.2007р. по
даній справі та постановити по справі нове рішення, яким позивачу відмовити у
задоволені позовних вимог.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав доводи апеляційної скарги
позивача, заперечував проти доводів викладених у апеляційні скарзі
відповідача, просив суд апеляційну скаргу позивача задовольнити, змінити постанову суду від 12.04.2007р. по
даній справі в частині присудження на користь позивача судових витрат на
правову допомогу та стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати на
правову допомогу у розмірі 11500,00 грн., посилаючись на описку в апеляційній
скарзі, а апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Представники відповідача у судовому
засіданні підтримали доводи, викладені у своїй апеляційній скарзі, заперечували
проти доводів, викладених у апеляційній скарзі позивача, і просили суд
задовольнити апеляційну скаргу відповідача, скасувати постанову суду від
12.04.2007р. по даній справі та постановити по справі нове рішення, яким
позивачу відмовити у задоволені позовних вимог.

Заслухавши у судовому засіданні
представників позивача, відповідача, перевіривши доводи апеляційних скарги,
матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні
скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

02.08.2006р.
відповідачем була проведена виїзна позапланова перевірка ТОВ «МТЗ-Плюс» з
питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за
період з 16.11.2004р. по 31.03.2006р.

За
результатами перевірки відповідачем було складено акт №213/230/33265257 від
02.08.2006р. / а.с. 13-32/, у якому зазначені встановлені перевіркою порушення:

- п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»

- п. 4.1.6. п. 4.1. ст. 4 Закону України
«Про оподаткування прибутку підприємств» - чим занижено податок на прибуток
підприємства на суму 106659 грн.

- пп.. 3.1.1 п. 3.1. ст. 3 пп. 4.2.9. п.
4.2. ст.. 4 Закону України «Про додаток з доходів фізичних осіб» - чим знижено
податок з доходів фізичних осіб на суму 99,47 грн.

Після процедури адміністративного
оскарження результатів проведеної перевірки / а.с. 33-38/, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення
№/0 від 09.08.2006р., яким позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 127990,80 грн., у тому
числі за основним платежем 106659,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями
21331,8 грн. / а.с. 40/.

Під час розгляду даної справи судом
встановлено, що 10.12.2004р. між позивачем та ПП «Велтрекс-Мета» було укладено договір №12/10 на поставку товару, цей договір
підписано директором ПП «Велтрекс- Мета» - Вакуленко Є.Е. та директором ТОВ
«МТЗ-Плюс» - Приймаковим С.А. та договір скріплено печатками сторін, які уклали
цей договір / а.с. 73/. На підставі
цього договору позивач отримав від ПП «Велтрекс-Мета» труби, що підтверджується
відповідними накладними, за отриманий товар позивач розрахувався частково
грошовими коштами у сумі 134330,93 через розрахунковий рахунок, у цей же період
позивач відвантажив ПП «Велтрекс-Мета» труби, формові частини та мішки, про що
було складено відповідні накладні.

30.12.2005р. між позивачем та ПП
«Велтрекс-Мета» було укладено додаткову угоду №1 до договору №12/10 від
10.12.2004р. / а.с. 74/ , відповідно до якої сторонами було викладено у новій
редакції пункти договору №12/10 від 10.122004р., а саме:

- п.п. 4.1. п. 4 - розрахунки по
договору здійснюються у гривнах України за безготівковим розрахунком, та також
можливі розрахунки простим векселем;

- п.п. 4.4. п. 4 - датою платежу вважати момент надходження
грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, або акт
прийому-передачі простого векселя;

- п.п. 10.1 п. 10 - договір набирає сили
з моменту його підписання обома сторонами і діє до 10.02.2006р.

Також судом під час розгляду
справи було встановлено, що у лютому 2006р. позивач та ПП «Велтрекс-Мета»
провели взаємозалік на суму 31031,56 грн., а на залишок заборгованості позивач
01.02.2006р. видав на користь ПП «Велтрекс- Мета» простий вексель
№1766 номінальною вартістю
426636,90 грн. / а.с. 76/, про що 01.02.2006р.
було складено відповідний акт прийому-передачі /а.с. 75/.

20.02.2006р. позивач отримав від ТОВ
«Наукова Агросистема» акт пред'явлення векселів до сплати та позивачем було
виконано оплату отриманого векселю:

-
20.02.2006р. було сплачено 100000,00
грн.;

-
22.02.2006р. було сплачено 140000,00
грн.,

-
24.02.2006р. було сплачено 150000,00
грн.,

-
27.02.2007р. було сплачено 36636,90 грн.

Вищезазначені обставини
підтверджуються поясненнями представника позивача, документами, які були надані
відповідачу під час проведеної перевірки, актом перевірки від 02.08.2007р. та
не оспорювались і не були спростовані представниками відповідача під час
розгляду судом даної справи.

Крім цього, під час розгляду даної
справи встановлено, що ПП «Велтрекс-Мета» ліквідовано рішенням власника та
22.06.2007р. знято з обліку як платник податків / а.с. 89-92/.

Статтею 3 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» передбачено, що Об'єктом оподаткування є
прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу
звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на: - суму
валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону; - суму
амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5
вищезазначеного закону - валові витрати виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх
подальшого використання у власній господарській діяльності.

Крім цього, відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2.
ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових
витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень,
установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Частиною 1 ст. 14 Закону України
«Про цінні папери та фондовий ринок» передбачено, що вексель це цінний папір, який посвідчує
безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі
сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя
(векселедержателю).

Частиною
3 ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» передбачено, що умова щодо
проведення розрахунків із застосуванням векселів обов'язково відображається у
відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі
(передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання
щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за
векселем.

Відповідно
до ст. 11 Уніфікований Закон про
переказні векселі та прості векселi, який запроваджено Конвенцією Ліги
Націй 07.06.1930 р., до якої Україна
приєдналась на підставі Закону України «Про приєднання України до Женевської
конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі
та прості векселі» від 06.07.1999р. - будь-який переказний вексель, навіть
виданий без прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом
індосаменту.

Відповідно
до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» юридична особа є такою, що припинилася, з дати
внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

Враховуючи вищезазначені обставини
та приймаючи до уваги наведені норми права, колегія суддів приходить до
висновку про те, що суд першої інстанції під час вирішення даної справи дійшов
до обґрунтованого висновку про те, що позивач виконав свої зобов'язання перед
ПП «Велтрекс-Мета» за договором №12/10 від 10.12.2004р. у повному обсязі,
оскільки позивачем на залишок заборгованості за цим договором було видано
01.02.2006р. простий вексель №1766
номінальною вартістю 426636,90 грн.,
і грошове зобов'язання позивача у
розмірі 426636,90 грн. по сплаті товару за цим договором припинились та у
позивача виник обов'язок сплатити за векселем, але цей обов'язок не пов'язаний з договором №12/10 від
10.12.2004р. і він був виконаний позивачем після пред'явлення векселя до сплати
іншою юридичною особою.

Посилання відповідача у апеляційній
скарзі на те, що ПП «Велтрекс-Мета» ліквідовано, і від імені директора цього
підприємства договір №12/10 від 10.12.2004р. та додаткову угоду №1 до цього
договору підписала особа, яка не є керівником цього підприємства -
безпідставні, оскільки відповідачем під час розгляду справи не надано суду доказів стосовно того, що ПП
«Велтрекс-Мета» ліквідовано (довідку про внесення до Єдиного державного реєстру
запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи) , а надані
відповідачем суду документи стосовно рішення власника про припинення юридичної
особи ПП «Велтрекс-Мета» є лише початком процедури ліквідації юридичної
особи відповідно до змісту ст. ст. 35,
36 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців».

Частиною 1 ст. 87 КАС України
передбачено, що судові витрати
складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 3 цієї ж статті до витрат пов'язаних
з розглядом справи віднесено витрати на правову допомогу ( п. 1 ч. з ст.. 87
КАС України).

Частиною 1 ст. 94 КАС України
передбачено - якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з державного бюджету (або відповідного місцевого
бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова
або службова особа).

Під час розгляду даної справи
позивачем в підтвердження понесених ним судових витрат у вигляді витрат на
правову допомогу було надано договір про надання правової допомоги від
19.01.2007р., який укладено між позивачем (клієнт) та ПП «Віс-Майор»
(виконавець). Відповідно до умов цього договору клієнт доручає, а виконавець
приймає на себе обов'язок з надання правової допомоги за спором між клієнтом та
Центральною МДПІ про визнання нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення №/0 від 09.08.2006р. ( п.1.1. договору),
вартість послуг за договором становить 11500 грн. ( п. 3.1. договору), оплата
проводиться двома платежами - перший платіж 15000 грн. - на протязі трьох діб
із дня підписання договору, другий платіж - 10000 грн. - не пізніше ніж за один
день до дати, на яке призначене перше судове засідання за вказаним спором ( п.
3.2 договору) / а.с. 98-99/.

Також в підтвердження виконання позивачем умов
вищезазначеного договору надано суду копії платіжних доручень :

- №28 від 06.02.2007р. про сплату на
користь ПП «Віс-Майор» 1500 грн. відповідно до договору від 19.01.2007р. / а.с.
101/;

- №50 від 19.03.2007р. про сплату на
користь ПП «Віс-Майор» 10000 грн. відповідно до договору від 19.01.2007р. /
а.с. 100/.

Враховуючи
вимоги чинного процесуального законодавства, яке регулює питання повернення
судових витрат, понесених сторонами під час розгляду справи, зміст укладеного 19.01.2007р. договору про
надання правових послуг, приймаючи до уваги вимогу законодавства про
співрозмірність заявлених позовних вимог зі сплаченими коштами при наданні
правової допомоги під час вирішення спорів, колегія суддів приходить до
висновку про те, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про необхідність стягнення з бюджету
держави понесених позивачем судових витрат на правову допомогу лише у розмірі
1500 грн., оскільки вказана сума
оплачується незалежно від результату розгляду справи.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи
з'ясував усі обставини які мають суттєве значення для вирішення справи,
зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам справи і для
вирішення цього спору судом застосовано норми матеріального права які
регулюють спірні правовідносини, що
виникли між сторонами по даній справі, під час ухвалення рішення суду по даній
справі судом не було допущено порушення норм процесуального права, а тому суд
прийняв законну та обґрунтовану
постанову про визнання недійсним та
скасування податкового повідомлення-рішення Південної МДПІ №/0 від
09.08.2006р. та про стягнення з державного бюджету України на користь
позивача судових витрат на правову допомогу на суму 1500 грн., а тому постанову
суду від 12.04.2007р. по даній справі необхідно залишити без змін.

Доводи
апеляційних скарг у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю не можуть
бути підставою для скасування обґрунтованої та законної постанови суду першої
інстанції, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.196, 198,200,205,206 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «МТЗ - Плюс» та Південної міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Кривому Розі - залишити без задоволення.

Постанову
Господарського суду Дніпропетровської області від 12.04.2007р.по справі
№А37/110-07 - залишити без змін.

Ухвала
суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
місячний строк до Вищого адміністративного суду України шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий: А.О. Коршун

судді:
Л.П. Туркіна

О.А. Проценко