Справа № 2-А-76/2007
Суддя: Негода А.М.
Дата ухвалення: 2007-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-А-76/2007р.
П О С Т А Н О В А

І м ' я м У к р а ї н и

8 листопада
2007року Ічнянський районний суд
Чернігівської області

в складі:

Головуючого судді - Негода А.М.

При
секретарі - Бульба С.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ічня справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Військової частини А-1479 про визнання дій
командування військової частини неправомірними і незаконними і стягнення
грошової компенсації за продовольче забезпечення в сумі 24636грн. 18 коп.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до в/ч А-1479 про визнання дій командування військової частини
неправомірними і незаконними і стягнення грошової компенсації за продовольче
забезпечення в сумі 24636грн. 18 коп. вказуючи на те, що проходячи військову
службу у відповідача з вини останнього за період з 11 березня 2000 року по 11
листопада 2005 року не забезпечувався ні продовольчим пайком, ні грошовою компенсацією замість нього, тому
дії командування в/ч А-1479 в цій частині просить визнати неправомірними і
незаконними і стягнути за цей період грошову компенсацію за продовольче
забезпечення в сумі 24636грн. 18 коп., виходячи із вартості набору продуктів за
нормою №1 та індексу інфляції за цей період.

Представник
в/ч А-1479 позовні вимоги не визнав повністю, мотивуючи тим, що командування
військової частини діяло відповідно до вимог закону, яким зупинено видання
продовольчого забезпечення і крім того, позивач не надав доказів того, що він в
цей період купляв весь обсяг продуктів, які передбачені нормами забезпечення військовослужбовців.

Вислухавши
сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із слідуючого.

При
прийнятті постанови суд керувався Конституцією України, Законом України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», рішенням
Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007.

В судовому
засіданні встановлено, що позивач проходив дійсну військову службу у в/ч А-1479
і був звільнений в запас з 11 листопада 2005 року, що підтверджується копією
наказу від 11 листопада 2005 року № 284 (а.с.5).

Відповідно
до ч.2 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей» військовослужбовці отримують … речове майно і продовольчі пайки або,
за їх бажанням грошову компенсацію.

Законом
України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000р.

№ 1549- III була призупинена дія ч.2 ст. 9 вищевказаного закону у
частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і речового майна,
або за їх бажанням грошової компенсації. Таким чином, ЗУ від 17.02.2000р. №
1549- III призупинено на
певний строк правове регулювання відносин у сфері соціального захисту
військовослужбовців, зупинено дію механізму реалізації конституційних соціально
- економічних прав громадян.

У
Конституції України ( 254 к/96-ВР) Україну проголошено демократичною,
соціальною, правовою державою (стаття 1), визнано, що найвищою соціальною
цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним
обов'язком держави (стаття 3), права і свободи людини є невідчужуваними та
непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення
дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та
обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках,
передбачених Конституцією України. У ст. 64 Конституції України вичерпно
визначено такі випадки, а саме передбачено, що в умовах воєнного або
надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод
людини із зазначенням строку дій цих обмежень, та визначено ряд прав і свобод,
які не можуть бути обмежені за жодних обставин.

Тому
Конституційний Суд України в рішенні від 9 липня 2007року № 6-рп/2007р. вказав,
що відповідно до ч.3 ст.22, ст. 64Конституції України право громадян на
соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому
числі зупинення дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або
надзвичайного стану на певний строк, а звідси випливає: ЗУ № 1549- III від
17.02.2000р. звужує обсяг прав, пільг, компенсацій і гарантій, які передбачені
для військовослужбовців іншими законами, в тому числі і ЗУ «Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що суперечить нормам
Конституції України, яка має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії і суд це покладає в основу даного
судового рішення.

Крім того,
ст. 16 ЗУ «Про збройні сили України» в редакції від 5 жовтня 2000 року вказано,
що держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і осіб,
звільнених в запас, а також гарантує отримання за рахунок держави фінансової,
речової, продовольчої і інших видів забезпечення, і на виконання вимог даного
закону Постановою КМУ від 29 березня 2002 року
№ 426 були затверджені норми харчування військовослужбовців Збройних Сил
та інших формувань. Дія цих пізніше прийнятих нормативних актів не зупинялася,
тобто позивач повинен був забезпечуватися продовольчим пайком, а оскільки цього
не було, то він має право на грошову компенсацію замість неотриманого
продовольчого пайка.

Дана
грошова компенсація повинна нараховуватися
з 11 березня 2000 року по 11 листопада 2005 року, коли позивач був
звільнений із військової служби. Розмір компенсації вираховується із норм
харчування військовослужбовців по нормі 1 - загальновійськова, вартості
набору продуктів харчування по даній
нормі, виходячи з інформації, наданої Головним управлінням статистики в
Чернігівській області та індексу інфляції за даними Державного комітету
статистики України ( а.с. 6-7 ), що за період з 11.03.2000р. по 11. XI. 2005
року становить 24636грн. 18 коп.

Одночасно з
відповідача на користь держави необхідно стягнути державне мито в сумі 246 грн.
36 коп.

Що
стосується позовних вимог позивача про визнання дій командування в/ч А-1479 в
частині незабезпечення продовольчим
пайком або грошовою компенсацією неправомірними і незаконними, то дані позовні
вимоги задоволенню не підлягають, оскільки командування військової частини
виконувало вимоги ЗУ від 17.02.2000р. №
1549- III і в розрізі вимог цього закону їх дії є правомірними.

Керуючись ст. ст. 69,70,71, 163 КАС
України, ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей» , ЗУ «Про Збройні сили України», ст.ст. 1,3, 21, 22, 64 Конституції
України, Рішенням Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007року, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовільнити частково.

Стягнути з
військової частини А-1479 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане
продовольче забезпечення в сумі
24636грн. 18 коп.

Стягнути з
військової частини А-1479 на користь
держави держмито в сумі 246 грн. 36 коп.

В
задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На
постанову на протязі 20 днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження
постанови, яка подається на протязі 10 днів з дня її проголошення, може
бути подана апеляційна скарга в
Київський апеляційний адміністративний суд.

Суддя:
А.М.Негода