Справа № 4-1988/05
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2007-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 року м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Бутенка В.І.,

Сороки М.О. (доповідача),

Штульмана
І.В.,

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

провівши в порядку касаційного провадження
попередній розгляд адміністративної справи за скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на неправомірні дії
Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України,

встановила:

У жовтні 2002 року
скаржники звернулись до суду із зазначеною скаргою на неправомірні дії Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Ухвалою
Печерського районного суду м. Києва від 11 серпня 2003 року скаргу було
залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків скарги до 21 серпня
2003 року.

Ухвалою
Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2003 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 жовтня 2003 року, скаргу визнано
неподаною та повернуто заявникам.

У
касаційній скарзі скаржники, посилаючись на порушення судами норм процесуального
права, просять судові рішення
скасувати.

Повертаючи
скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 139
Цивільного процесуального кодексу України (діючого на момент постановлення
судових рішень у справі) коли позивач відповідно до вказівок судді у
встановлений строк виконає всі перелічені в статтях 137 і 138 цього Кодексу
вимоги та сплатить державне мито, позовна заява вважається поданою в день
первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається
позивачеві, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Встановлено,
що скаржники направили скаргу з виправленими недоліками скарги 26 серпня 2003
року, тобто після закінчення встановленого судом строку для їх усунення

Висновок
суду про те, що скарга ОСОБА_1
і ОСОБА_2 підлягає поверненню, відповідає фактичним обставинам справи. З таким
висновком погодився суд апеляційної інстанції і доводи касаційної скарги його
не спростовують.

Згідно
ч. 3 ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)
підставами касаційного оскарження судового рішення є порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права та відсутні передбачені ст. 227 КАС України підстави для
його обов'язкового скасування.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
ст. ст. 220, 220-1, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія
суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а
ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2003 року і ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 30 жовтня 2003 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судові рішення Вищого адміністративного суду
України, які ухвалені в порядку касаційного провадження, можуть бути оскаржені
лише за винятковими обставинами - з мотивів неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції однієї й тієї самої норми права; визнання судових
рішень міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, такими,
що порушують міжнародні зобов'язання України - протягом одного місяця з дня
відкриття таких обставин шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду
України.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно,

Відповідальний
секретар:
Єрко С.М.