Справа № 22-а-893/2007
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2007-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2007 року колегія
суддів Харківського апеляційного адміністративного суду в складі :
Головуючого судді Сіренко О.І.
Суддів
За участю секретаря Спесивцевої О.В.
Розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова
від 01 листопада 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до Темнівської
виправної колонії управління державного департаменту України з питань виконання
покарань № 100, начальника Темнівської виправної колонії управління державного
департаменту України з питань виконання покарань № 100 Нікуліна Ю.В., лікаря
Темнівської виправної колонії управління державного департаменту України з
питань виконання покарань № 100 ОСОБА_3. про визнання дій неправомірними,
ОСОБА_1., ОСОБА_2. звернулися до суду
з позовом до Темнівської виправної колонії управління державного
департаменту України з питань виконання покарань № 100, начальника Темнівської
виправної колонії управління державного департаменту України з питань виконання
покарань № 100 Нікуліна Ю.В., лікаря Темнівської виправної колонії управління
державного департаменту України з питань виконання покарань № 100 ОСОБА_3. про
визнання дій неправомірними.
В обґрунтування позову вказали, що 03.03.06р. ОСОБА_1. надіслала по пошті
начальнику колонії № 100 заяву, в якій просила реалізувати право її чоловіка
ОСОБА_2. на звернення за консультацією і лікуванням до установ, що надають
платні послуги, надати їй можливість провести консультації з метою встановлення
точного діагнозу чоловіка, пролікувати чоловіка в установах, що надають платні
медичні послуги, не відправляти її чоловіка в іншу колонію до того часу, поки вона не проведе платне лікування свого
14.03.06 р. начальником колонії № 100 позивачці була направлена відповідь,
яка отримана останньою - 19.03.06р. У
відповіді повідомлялось, що 17.01.06р. ОСОБА_2. прибув до 100-ї колонії у
задовільному стані з діагнозом ЧМТ, ішемічна хвороба серця. В неврологічному
відділенні 100- ї колонії ОСОБА_2. встановлено первинний діагноз: залишки ЧМТ
(2003 р. в побуті). 27.01.06р. у зв'язку зі стійким підвищенням температури
ОСОБА_2. був переведений на дообстеження у терапевтичне відділення лікувального
закладу, де проведені дообстеження, отримані консультації спеціалістів.
ОСОБА_2. представлений на центральну лікарську контрольну комісію (ЦЛКК) в
обласний протитуберкульозний диспансер м. Харкова, де встановлений заключний
діагноз: правобічний туберкульозний плеврит. У відповіді начальником колонії № 100 Нікуліним Ю.В. вказано, що ЦЛКК
є остаточною інстанцією, де встановлюється і уточнюється діагноз «туберкульоз»,
що діагностика та лікування туберкульозу здійснюється за рахунок держбюджету
України. Посилаючись на ст. 116 КПК, ст. 15, 17 ЗУ «Про боротьбу із
захворюванням на туберкульоз» та наказ № 3/6 від 18.01.2000р. відповідач вказав, що лікування хворих на
туберкульоз проводиться у спеціалізованих тублікарнях Департаменту. ОСОБА_2.
після отримання наряду буде направлений на подальше лікування у
спецпротитуберкульозну лікарню, що він продовжує лікування у терапевтичному
відділенні та його стан здоров'я відносно задовільний, медикаментами він
Позивачі вважають таку відповідь начальника колонії № 100 незаконною,
такою, що порушує їх права, оскільки жодне з прохань, викладених в заяві
ОСОБА_1. від 03.03.06р. не було задоволено, взагалі порушено право ОСОБА_1. на отримання обґрунтованої
відповіді, закріплене ЗУ «Про звернення громадян», з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, не
роз'яснено порядок оскарження рішення, чим також порушено ЗУ «Про звернення громадян».
Позивачі також вважають, що
неправомірність дій відповідачів полягає у не проведенні лікування, у відмові
ОСОБА_1. надати платні медичні послуги ОСОБА_2., зокрема проведення платного
лікування і діагностування та лікування. Просили суд визнати
безпідставними і незаконними
звинувачення лікаря ОСОБА_3. в тому, що нібито ОСОБА_1. заразила СНІДом
свого чоловіка ОСОБА_2. та зобов'язати її принести офіційні вибачення ОСОБА_1. та ОСОБА_2. за наклеп та брехню
стосовно хвороби ОСОБА_1. на СНІД та зараження нею ОСОБА_2., винести окрему
ухвалу на адресу Департаменту з питань виконання покарань по вказаним
порушенням, направити матеріали в правоохоронні органи для вирішення питання
про порушення кримінальної справи в порядку КПК України відносно відповідачів -
Нікуліна Ю.В. та ОСОБА_3.
В ході судового розгляду відповідач ОСОБА_3. пояснила, що на території
Темнівської виправної колонії управління державного департаменту України з питань виконання покарань № 100 є лікарня, яка
має декілька відділень. Вона працює лікарем терапевтичного відділення.
01 листопада 2006 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова
позовну заяву ОСОБА_1., ОСОБА_2. в частині вимог до лікаря Темнівської
виправної колонії управління державного департаменту України з питань виконання
покарань № 100 ОСОБА_3. закрито. Роз'яснено позивачам, що зазначені вимоги
відносяться до юрисдикції загальних судів.
01 грудня 2006 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова
внесені виправлення у резолютивну частину ухвали суду від 01 листопада 2006
року, а саме: викласти резолютивну частину ухвали від 01.11.2006 року у
наступній редакції: провадження у
справі за позовною заявою ОСОБА_1., ОСОБА_2. в частині вимог до лікаря
Темнівської виправної колонії управління Державного департаменту України з
питань виконання покарань № 100 ОСОБА_3. - закрити.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1.
просить скасувати ухвалу суду від
01.11.2007 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження
розгляду справи, оскільки ухвала
прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:
рішення про закриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1., ОСОБА_2.
в частині вимог до лікаря Темнівської виправної колонії управління Державного
департаменту України з питань виконання покарань № 100 ОСОБА_3., суд першої
інстанції виходив з того, що лікар ОСОБА_3.
не є суб'єктом владних повноважень і її дії стосовно розповсюдження інформації щодо стану здоров'я засудженого
ОСОБА_2. не є публічно -правовими.

Тобто, вимоги позивачів щодо визнання безпідставними і незаконними
звинувачення ОСОБА_3. в тому, що нібито ОСОБА_1. заразила СНІДом свого чоловіка
ОСОБА_2. та зобов'язання принести офіційні вибачення ОСОБА_1. та ОСОБА_2. - не
є компетенцією адміністративного суду і повинні розглядатися у порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає
вимогам чинного законодавства.

Відповідно до частини 3 статті 21
Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об'єднання в одне
провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного
судочинства, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставинах, колегія суддів
вважає правильним закриття провадження у справі в частині позовних вимог до
лікаря Темнівської виправної колонії управління державного департаменту України
з питань виконання покарань № 100 - ОСОБА_3. про визнання безпідставними і
незаконними звинувачення ОСОБА_3. в тому, що нібито ОСОБА_1. заразила СНІДом
свого чоловіка ОСОБА_2. та зобов'язання принести офіційні вибачення ОСОБА_1. та
ОСОБА_2.

При цьому судом першої інстанції правильно роз'яснено позивачам, що
зазначені вимоги відносяться до юрисдикції загальних судів.

Колегія суддів також не знаходить підстав для винесення окремої ухвали в
порядку ст. ст. 208 та 166 КАС України.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без задоволення,
а постанову або ухвалу суду без
змін. якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. ст. 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, та може бути оскаржена протягом
одного місяця з дня проголошення ухвали
в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 26 листопада 2007 року.

Головуючий - Сіренко
О.І.

Судді -
Мельнікова Л.В.

Григоров А.М.