Справа № К-17091/06/К-21378/06
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2007-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2007
№ К-17091/06
К-21378/06, К-22652/06

Вищий адміністративний с
уд України у складі колегії с
уддів:
Карася О.В. (головуючого),

Брайка А.І., Голубєвої Г.К., Р
ибченка А.О., Федорова М.О.
при секретарі: Міненко О.М.

за участі представників по
зивача Отовчиць О.Д., Цірат Г.В
. та
відповідача 1 Колеснікової
І.С.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційн
і скарги ДПІ у Соломянсько
му районі м. Києва на ухвалу К
иївського апеляційного госп
одарського суду від 14.03.2006 та ск
арги ДПА у м. Києві та ДПІ у Сол
омянському районі м. Києва
на постанову Київського апе
ляційного господарського су
ду від 26.04.2006 по справі № 28/128-32/515
за позовом Акціонерне тов
ариство закритого типу “Укрі
нтерекпедиція”
до
Державної податкової інспек
ції у Соломянському районі
м. Києва
Державної п
одаткової адміністрації у м.
Києві
про визнання неді
йсним податкового повідомле
ння-рішення
ВСТАНОВИВ:
Заявлено позовні вимог
и про визнання недійсними по
даткового повідомлення-ріше
ння Державної податкової інс
пекції у Соломянському рай
оні м. Києва (далі ДПІ) від 24.11.2003 №
/0 та рішення Державної под
аткової адміністрації у м. Ки
єві (далі ДПА) від 20.11.2003 № 3340/10/25-014 пр
о результати розгляду скарги
.
Які винесені на підставі пр
оведеної документальної пер
евірки АТЗТ «Укрінтерекспед
иція» з питань дотримання ос
таннім вимог валютного закон
одавства, за результатами як
ої було складено Акт №130/23-0606/24579849 п
ро порушення п. 4 ст. 5 Декрету К
абінету Міністрів України ві
д 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютно
го регулювання і валютного к
онтролю» при здійсненні розр
ахунків з ВАТ "АТП-1" - резиденто
м України з використанням ін
оземної валюти без отримання
індивідуальної ліцензії Нац
іонального Банку України та
прийнято податкові повідомл
ення-рішення від 18.07.2003 № /0 та в
ід 18.09.2003 № /1. Податкове повідо
млення-рішення від 18.09.2003 було о
скаржене позивачем в адмініс
тративному порядку, за резул
ьтатом розгляду якого на під
ставі рішення ДПА від 20.11.2003 № 3340/1
0/25-014 винесено податкове повідо
млення - рішення від 24.11.2003, яким в
изначила позивачу суму подат
кового зобов'язання за плате
жем "штрафні санкції у сфері З
ЕД, код 23030200" у розмірі 33 272,66 грн.
Постановою Господарського
суду м. Києва від 10.11.2005 у справі
№ 28/128-32/515 у позові відмовлено.
При цьому судом першої інст
анції визнано, що основним ви
дом діяльності позивача є тр
анспортно експедиційне обсл
уговування зовнішньоторгов
ельних вантажів за доручення
та за рахунок вантажовласни
ків. І позивач, як експедитор у
кладав з нерезидентами догов
ори доручення на транспортно
- експедиційне обслуговуван
ня, під час організації та вик
онання перевезень вантажів в
міжнародному сполученні та
розрахунків за ці перевезенн
я.
За результатами перевірки
ДПІ дійшла до висновку, що поз
ивач перераховував кошти на
користь ВАТ «АТП-1» відповідн
о до договору № 519 від 15.05.2002 за вик
онані ним роботи по перевезе
нню вантажів нерезидентів ві
дповідно до договорів № 62/1, № 91/
1, № 212 з свого валютного рахунк
у, раніше ніж вони надходили в
ід замовників в оплату надан
их їм послуг. Отже, позивач вик
ористовував іноземну валюту
як засіб платежу на територі
ї України без отримання інди
відуальної ліцензії НБУ. На ц
ій підставі відповідачі прий
шли до висновку про порушенн
я позивачем пп. "г" п. 4 ст. 5 Декре
ту Кабінету Міністрів Україн
и «Про систему валютного рег
улювання і валютного контрол
ю».
Суд першої інстанції відмо
вляючи в задоволенні позову
погодився з вищезазначеними
висновками відповідачів.
Після винесення постанови
судом першої інстанції, пози
вач подав апеляційну скаргу
з клопотання про поновлення
строку оскарження, яке ухвал
ою Київського апеляційного г
осподарського суду від 14.03.2006 за
доволено та відкрито провадж
ення. Підставою такого понов
лення стало те, що заява про ап
еляційне оскарження постано
ви від 10.11.2005 (повний текст склад
ено 22.11.2005) була подана вчасно (16.11.2
005), а триденний пропуск строку
на подання апеляційної скар
ги викликаний відрядженням п
редставників позивача - гене
рального директора та головн
ого бухгалтера товариства.

Постановою Київського апе
ляційного господарського су
ду від 26.04.2006 по справі № 28/128-32/515 пос
танову Господарського суду м
. Києва від 10.11.2005 скасовано. Позо
в задоволено. Визнано недійс
ним податкове повідомлення-р
ішення Державної податково і
нспекції у Солом'янському ра
йоні м. Києва від 24.11.2003 № /0 та р
ішення Державної податкової
адміністрації у м. Києві від
20.11.2003 № 3340/10/25-014 про результати розг
ляду скарги.
Суд апеляційної інстанції
не підтримав висновок суду п
ершої інстанції встановивши
господарські операції АТЗТ
«Укрінтерекспедиція» за дог
оворами про надання транспор
тно - експедиційного обслуго
вування з нерезидентами, під
час організації та виконанн
я перевезень в міжнародному
сполученні та розрахунків ві
дповідно до додатку № 1 до дог
оворів № 62/1, № 91/1 та № 212 грошові к
ошти, що надходять експедито
ру від замовника, є власністю
останнього та використовуют
ься для організації та забез
печення перевезень вантажів
, винагорода експедитору вип
лачується шляхом утримання н
алежної йому суми з коштів пе
рерахованих замовником експ
едитору за послуги, пов'язані
з організацією та виконання
м перевезення вантажів.
Тобто для виконання вищеза
значених договорів, позивач
укладає з ВАТ «АТП-1» (Україна
) договір № 519 від 15.05.2002 на перевез
ення вантажів в міжнародному
та міжміському сполученні. З
а умовами цього договору екс
педитор виконує агентські та
експедиторські функції (п. 2.1 с
т. 2 договору), експедитор напр
авляє перевізнику замовленн
я на виконання перевезень (п.
2.2 ст. 2 договору), експедитор пр
оводить своєчасно та за раху
нок коштів замовника всі нал
ежні перевізнику платежі (п. 2
.8 ст. 2 договору), платежі перев
ізнику за перевезення вантаж
ів проводяться експедитором
за рахунок коштів замовника
(п. 4.2 ст. 2 договору).
Відповідно суд апеляційно
ї інстанції прийшов до висно
вку, що ці господарські опера
ції по договорам № 62/1, 91/1 та 212 за с
воєю правовою суттю і у відпо
відності до ст. 386 ЦК УРСР(1963 рок
у) є договорами доручення, де о
дна сторона (повірений) зобов
'язується виконати від імені
й за рахунок другої сторони (д
овірителя) певні юридичні ді
ї. Договір доручення, по суті,
є договором про представницт
во (посередницький договір), я
кий передбачає обов'язок пов
іреного діяти як представник
а довірителя.
Не погодившись із ухвалою К
иївського апеляційного госп
одарського суду від 14.03.2006 ДПІ у
Соломянському районі м. Ки
єва подала касаційну скаргу,
в якій зазначила, що звернувш
ись 16.11.2005 із заявою про апеляцій
не оскарження постанови від
10.11.2005 по справі № 28/128-32/515, апелянт м
ав достатній час (14 днів) для оз
найомлення з постановою і вч
асної подачі апеляційної ска
рги. Натомість, апелянт зверн
увся з апеляційною скаргою н
а вказану постанову лише 09.12.2005,
не додавши при цьому заяви пр
о поновлення строку на апеля
ційне оскарження. Повторну а
пеляційну скаргу на постанов
у від 10.11.2005 подано через 24 дні пі
сля винесення Київським апел
яційним господарським судом
ухвали у справі № 28/128-32/515, якою ап
еляційну скаргу позивача зал
ишено без розгляду, однак суд
не надав належну оцінку тому
факту, що АТЗТ «Укрінтерексп
едиція» звернулося зі скарго
ю фактично через 3 місяці, післ
я винесення повного тексту п
останови господарського суд
у міста Києва від 10.11.2005.
Також ДПА у м. Києві та ДПІ у
Соломянському районі м. Ки
єва (відповідачі) подали каса
ційні скарги на постанову Ки
ївського апеляційного госпо
дарського суду від 26.04.2006 по спр
аві № 28/128-32/515 (далі Горлівська
ОДПІ) в яких просять скасуват
и постанову суду апеляційної
інстанції, а постанову Госпо
дарського суду м. Києва від 10.1
1.2005, яким в позові відмовлено, з
алишити без змін. Скарги обґр
унтовано тим, що неправильне
застосування норм матеріаль
ного права призвело до непра
вильного вирішення справи, з
окрема: ст. 4 та ст. 5 Декрету Каб
інету Міністрів України «Про
систему валютного регулюван
ня і валютного контролю». ДПІ
вважає свої дії правомірним
и, так як позивач самостійно р
озрахувався валютними кошта
ми з ВАТ «АТП-1» за отримані ві
д нього послуги по перевезен
ню вантажів, а не перерахував
йому кошти від Замовників, то
бто використав валютні кошти
підчас такого розрахунку як
засіб платежу, поніс власні в
итрати, які потім йому мали бу
ти компенсовані
ДПА та ДПІ вважає також, що р
озрахунок з ВАТ «АТП-1» провод
ився з коштів, наявних на валю
тному рахунку АТЗТ «Укрінте
рекспедиція» і які надійшли
на цей рахунок від інших нере
зидентів - Замовників. З вищев
икладеного ДПА та ДПІ вбачає
той факт, що АТЗТ «Укрінтерек
спедиція» самостійно розрах
увалося з ВАТ «АТП1» за отри
мані від нього послуги по пер
евезенню вантажів, а не перер
ахувало йому кошти від Замов
ників, тобто використало вал
ютні кошти підчас такого роз
рахунку як засіб платежу, пон
есло валові витрати, які поті
м йому мали бути компенсован
і.
Таким чином, оскільки чинни
м законодавством України пря
мо передбачене право податко
вих органів застосовувати до
платників податків штрафні
санкції за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяль
ності та передбачено порядок
та форму винесення відповід
ного рішення про застосуванн
я таких санкцій, ДПІ у Солом
янському районі м. Києва та ДП
А у м. Києва вважають, що АТЗТ «
Укрінтерекспедиція» правом
ірно визначено штрафні санкц
ії за порушення у сфері зовні
шньоекономічної діяльності
.
Позивач надав заперечення
на касаційну скаргу, в якому з
азначив, що не можна розгляда
ти здійснене позивачем перер
ахування ВАТ «АТП-1» як викори
стання валюти як засобу плат
ежу, здійснено у власних інте
ресах, оскільки згідно до ст.с
т. 62, 386 ЦК УРСР права і обов'язки
з укладеного позивачем догов
ору перевезення № 519, включаюч
и обов'язок по сплаті винагор
оди перевізника ВАТ «АТП-1», в
иникли в іноземних контраген
тів-власників вантажів, а не в
Позивача. І оскільки будь-які
грошові кошти відносяться д
о родових речей, а не індивіду
ально-визначених немає значе
ння коли позивач, діючи від ім
ені і в інтересах іноземних в
антажовласників, перерахува
в перевізнику ВАТ «АТП-1» іноз
емну валюту. Саме на це, зазнач
ає позивач, посилається Наці
ональний банк України в своє
му листі відповіді № 45-110/4228-9703 від
23.12.2003, який адресовано відпові
дачу 1 саме по цій справі, що ро
зглядається судом.
Також позивач зазначив, що п
одаткові органи при застосув
анні до субєктів підприємн
ицької діяльності штрафних с
анкцій, передбачених іншими,
ніж Закон України «Про поряд
ок погашення зобов'язань пла
тників податків перед бюджет
ами та державними цільовими
фондами», законами не вправі
виписувати податкові повідо
млення-рішення. І тому, врахов
уючи зазначене, просить каса
ційні скарги залишити без за
доволення, ухвалу Київського
апеляційного господарськог
о суду від 14.03.2006 та постанову Ки
ївського апеляційного госпо
дарського суду від 26.04.2006 по спр
аві № 28/128-32/515 без змін.
Перевіривши правильність
застосування судами першої т
а апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуаль
ного права, юридичної оцінки
обставин справи, доводи каса
ційної скарги, заперечення н
а неї та пояснення представн
иків сторін, колегія суддів в
важає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наст
упних підстав.
Щодо оскарження ухвали Киї
вського апеляційного господ
арського суду від 14.03.2006, суд кас
аційної інстанції встановив
, що після винесення постанов
и суду першої інстанції від 10
.11.2005, позивач подав апеляційну
скаргу з клопотання про поно
влення строку оскарження, як
е ухвалою Київського апеляці
йного господарського суду ві
д 14.03.2006 задоволено та відкрито
провадження. Підставою таког
о поновлення стало те, що заяв
а про апеляційне оскарження
постанови від 10.11.2005 (повний тек
ст складено 22.11.2005) була подана в
часно (16.11.2005), а триденний пропус
к строку на подання апеляцій
ної скарги викликаний відряд
женням представників позива
ча - генерального директора т
а головного бухгалтера товар
иства. Зазначене обґрунтуван
ня судом апеляційної інстанц
ії визнано підставними, так я
к були надані в матеріали спр
ави копії документів про від
рядження.
При перегляді оскарженої у
хвали судом касаційної інста
нції порушень норм процесуал
ьного та матеріального права
не встановлено, відповідно у
хвала скасуванню не підлягає
.
Перевіряючи постанову Ки
ївського апеляційного госпо
дарського суду від 26.04.2006 по спр
аві № 28/128-32/515 необхідно врахуват
и ст. 5 Декрету Кабінету Мініс
трів України від 19.02.1993 № 15 «Про в
алютне регулювання і валютни
й контроль» (далі Декрет), Нац
іональний банк України видає
індивідуальні та генеральні
ліцензії на здійснення валю
тних операцій, які підпадают
ь під режим ліцензування згі
дно з цим Декретом. Також згід
но пп. "г" п. 4 ст. 5 цього Декрету -
індивідуальні ліцензії вида
ються резидентам і нерезиден
там на здійснення разової ва
лютної операції на період, не
обхідний для здійснення тако
ї операції. При розрахунках м
іж резидентами і нерезидента
ми в межах торговельного обо
роту використовується як зас
іб платежу іноземна валюта. З
дійснення розрахунків між ре
зидентами і нерезидентами в
межах торговельного обігу у
валюті України допускається
за умови одержання індивіду
альної ліцензії НБУ (ст. 7 Декр
ету).
При розгляді даного спору т
акож необхідно врахувати ст.
386 ЦК УРСР(1963 року), яка визнача
є, що за договором доручення о
дна сторона (повірений) зобов
'язується виконати від імені
й за рахунок другої сторони (д
овірителя) певні юридичні ді
ї. При цьому ст. 391 ЦК УРСР(1963 рок
у) встановлює обовязки дов
ірителя, який зобов'язаний бе
з зволікання прийняти все ви
конане повіреним відповідно
до договору та зобов'язаний, я
кщо інше не передбачено дого
вором, забезпечити повіреног
о коштами, необхідними для ви
конання доручення або відшко
дувати повіреному фактичні в
итрати, які були необхідні дл
я виконання доручення.
З огляду на викладене, суд к
асаційної інстанції погоджу
ється із обґрунтуванням суду
апеляційної інстанції, що дл
я здійснення резидентом-посе
редником від імені і за рахун
ок довірителя - нерезидента о
плати послуг третіх осіб - рез
идентів продавців цих послуг
коштами в іноземній валюті д
жерелом походження із-за кор
дону з подальшим відшкодуван
ням йому витрат нерезидентом
-довірителем не потребує інд
ивідуальної ліцензії Націон
ального банку України і не є п
орушенням валютного законод
австві України.
Відповідно законним є обґр
унтування позиції суду апеля
ційної інстанції ст. 7 Декрету
, оскільки, обов'язок по сплаті
винагороди перевізника ВАТ
«АТП-1» виник в іноземних конт
рагентів - власників вантажі
в, які не мали індивідуальної
ліцензії НБУ на розрахунок з
ВАТ «АТП-1» в національній ва
люті, позивач зобов'язаний бу
в розрахуватись з ВАТ «АТП-1»
в іноземній валюті.
На противагу заперечень ск
аржника, необхідно зазначити
, що відповідно до п. 2.8 договор
ів № 62/1, 91/1 та 212 позивач повинен з
дійснювати своєчасні розрах
унки з транспортними організ
аціями за перевезення вантаж
ів. А самостійне перерахуван
ня позивачем коштів в інозем
ній валюті перевізнику з под
альшою їх компенсацією ванта
жовласниками, не може розгля
датись як використання позив
ачем іноземної валюти як зас
обу розрахунку на території
України.
При цьому в матеріалах сп
рави міститься лист-відповід
ь Національного банку Україн
и від 23.12.2003 № 45-110/4228-9703, який як орган
, що здійснює ліцензування по
відомляє відповідачів про ві
дсутність необхідності для А
ТЗТ «Укрінтерекспедиція» от
римувати індивідуальну ліце
нзію на перерахування коштів
ВАТ «АТП-1», оскільки АТЗТ «Ук
рінтерекспедиція» діє в якос
ті повіреного, який судом апе
ляційної інстанції правомір
но враховано.
Відтак оскільки матеріал
ами справи підтверджується в
исновок суду апеляційної інс
танції щодо неправомірного в
инесення недійсними податко
вого повідомлення-рішення Де
ржавної податкової інспекці
ї у Соломянському районі м
. Києва (далі ДПІ) від 24.11.2003 № /0
, тому суд касаційної інстанц
ії визнає, що ухвала Київсько
го апеляційного господарськ
ого суду від 14.03.2006 та постанова
Київського апеляційного гос
подарського суду від 26.04.2006 по с
праві № 28/128-32/515 не підлягають ск
асуванню.
Керуючись ст. ст. 160, 220, 221, 223, 224
, 230 Кодексу адміністративн
ого судочинства України, суд
, -
УХВАЛИВ:
Касаційні скарги ДПІ у С
оломянському районі м. Киє
ва на ухвалу Київського апел
яційного господарського суд
у від 14.03.2006 та скарги ДПА у м. Киє
ві та ДПІ у Соломянському р
айоні м. Києва на постанову Ки
ївського апеляційного госпо
дарського суду від 26.04.2006 по спр
аві № 28/128-32/515 залишити без задов
олення.
Ухвалу Київського апеляці
йного господарського суду ві
д 14.03.2006 та постанову Київського
апеляційного господарськог
о суду від 26.04.2006 по справі № 28/128-32/5
15 залишити без змін.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і о
скарженню не підлягає, крім я
к з підстав, у строк та в поряд
ку, визначеними ст. ст. 237-239 КАС У
країни.

Головуючий
О.В. Кара
сь

Судді
А.І. Бра
йко

Г.К. Голуб
єва

А.О. Рибче
нко

М.О. Федор
ов