Справа № К-20561/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2007-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2007 року м.Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого: судді Фадеєвої Н.М.

суддів: Бим М.Є.,
Кравченко О.О., Леонтович К.Г., Шкляр Л.Т.

при секретарі:
Капустинському М.В.

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Судак Автономної
Республіки Крим на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду
від 30 березня 2006 року у справі №
2-4/105-2006 за позовом управління Пенсійного фонду України в м.Судак
Автономної Республіки Крим до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань про
зобов'язання прийняти до відшкодування суми, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2005 року управління
Пенсійного фонду України в м.Судак Автономної Республіки Крим звернулось
до суду із позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань про
зобов'язання прийняти до відшкодування суми витрат на сплату та доставку пенсій
по інвалідності, виплачених гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у розмірі 13376,58грн. за період з 01 квітня
2001року по 30 вересня 2005 року.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим
від 26 січня 2006 року позовні вимоги задоволені.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського
суду від 30 березня 2006 року рішення суду першої інстанції скасовано, а в
позові відмовлено.

В касаційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в м.Судак просить скасувати постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване. Свої вимоги мотивує тим, що
судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі,
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, працюючи водієм у ШЕД-590 в м. Судак, отримав
трудове каліцтво, внаслідок чого його визнано інвалідом ІІІ групи, що
підтверджується довідкою МСЕК та актом про нещасний випадок. Управлінням Пенсійного фонду України в м.Судак витрачено 5623,99грн. на
сплату та доставку йому пенсії по інвалідності за період з 01.04.2001р. по
30.09.2005р.

ОСОБА_2. працюючи товарознавцем у Судакському
міськторзі, отримала трудове каліцтво, внаслідок чого її визнано інвалідом ІІ
групи, що підтверджується довідкою МСЕК та актом про нещасний
випадок. Управлінням Пенсійного фонду України в
м.Судак витрачено 7752,59грн. на сплату та доставку їй пенсії по інвалідності
за період з 01.04.2001р. по 30.09.2005р.

Зазначені вище обставини ніким із сторін не
оспорюються.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві положення) Закону України “Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”, який набрав чинності з 1 квітня 2001 року, встановлено, що
Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх
сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали
в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке
право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду
України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових
внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших
видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності” закріплене аналогічне
правило - якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи
надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків
і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право
звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування
щодо відшкодування понесених ним витрат.

За змістом частини 2 статті 2 зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам
внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних
з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по
страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 3 розділу XI (Прикінцеві
положення) Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” відшкодування шкоди, медична, професійна
та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від
нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які
потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати
і соціальні послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI
встановлено, що уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і
організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального
страхування від нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми обов'язок
Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду,
заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували Фонду
страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено
здоров`я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного вище пункту, Фонд
соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону
України "Про охорону праці", які ліквідуються.

Порядок відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений
постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань від 4 березня 2003 р. № 5-4/4, не врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків
розраховано на відсутність спору.

У разі незгоди на підписання актів з боку
Фонду соціального страхування від нещасних випадків вимоги про стягнення мають
вирішуватись у судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції.

Згаданий Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному
фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними
трудових обов'язків.

За таких обставин суд першої інстанцій дійшов
вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у
задоволення позову, Севастопольський апеляційний господарський суд не взяв до
уваги вищезазначені норми чинного законодавства та помилково скасував правильне
по суті рішення суду першої інстанції, неправильно застосувавши норми
матеріального права, що призвело до
ухвалення ним незаконного судового рішення. Зазначена обставина відповідно до
ч.1 ст.226 КАСУ є підставою для скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в
силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Судак Автономної Республіки Крим
задовольнити.

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 30 березня 2006 року скасувати.

Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим від 26 січня 2006 року залишити в силі.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: