Справа № К-23798/06
Суддя: Брайко А.І.
Дата ухвалення: 2007-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№
ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2007р.

Вищий адміністративний суд України
у складі:

головуючого-судді Брайка А. І.,

суддів Карася О.
В.,

Рибченка
А. О.,

Усенко
Є. А.,

Федорова
М. О.,

секретар судового засідання -
Міненко О. М.,

розглянувши касаційну скаргу
Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області

на постанову Господарського суду
Рівненської області від 28.02.2006р. та ухвалу Львівського апеляційного
господарського суду від 15.05.2006р. у справі № 12/16

за позовом Приватного підприємця
ОСОБА_1

до Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Рівненської області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1., ОСОБА_2.,

відповідача - не з'явились,

встановив:

Приватним підприємцем ОСОБА_1, з урахуванням
послідуючих змін, подано позов про скасування податкових
повідомлень-рішень Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції
Рівненської області від 22.06.2005р. № /0, від 26.07.2005р. №
0/1, від 26.09.2005р. №
/2, від 09.12.2005р. № /3 в частині визначення суми
податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 42 261
грн.; від 22.06.2005р. № 0/0, від 22.07.2005р. № 0/1, від
26.09.2005р. № 0/2, від 09.12.2005р. № 0/3 про зобов'язання
сплатити штраф у розмірі 491 грн. 60 коп. за порушення граничних строків сплати
узгодженого податкового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 4 916
грн.

Постановою Господарського суду Рівненської області від 28.02.2006р., залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного господарського суду від 15.05.2006р. у справі № 12/16
позов задоволено частково; скасовано податкові повідомлення-рішення від
22.06.2005р. № 0/0, від 22.07.2005р. № 0/1, від 26.09.2005р. №
0/2, від 09.12.2005р. № 0/3 повністю,
податкові повідомлення-рішення від 26.09.2005р. № /2, від 09.12.2005р. №
/3 в частині визначення податкового зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб в сумі 42 261 грн.; в задоволенні вимог про скасування податкових
повідомлень-рішень від 22.06.2005р. № 0/0, від 26.07.2005р. №
0/1 відмовлено.

Судові рішення обґрунтовані тим, що позивачем
правомірно віднесено до складу валових витрат в четвертому кварталі 2004р.
документально підтверджені витрати в розмірі 325 086 грн. 90 коп. за надані
останньому ПП фірмою “БАМ” послуги у жовтні та грудні 2004р., які були оплачені
позивачем у січні-квітні 2005р.; податкові повідомлення-рішення вважаються
відкликаними в разі скасування або зміни контролюючим органом раніше прийнятих
рішень про визначення податкових зобов'язань внаслідок їх адміністративного
оскарження; позивачем самостійно до прийняття рішення контролюючого органу
сплачено штраф за порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових
зобов'язань.

Відповідач, не погоджуючись з вказаними
рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подав касаційну скаргу в якій
просить їх скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю
посилаючись на порушення норм матеріального права, а саме: пп. 4.1.1. п. 4.1.
ст. 4, пп. 17.1.7. п. 17.1. ст. 17 Закону України “Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами”, ч. 2 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України “Про прибутковий
податок з громадян”, додатку № 7 до Інструкції про прибутковий податок з
громадян.

Позивач в запереченнях на касаційну
скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх
інстанцій без змін, як таких, що повністю відповідають вимогам чинного
законодавства та є обґрунтованими.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин справи, заслухавши пояснення присутнього
позивача та його представника, Вищий адміністративний суд України приходить до
висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню по слідуючим доводам та
мотивам.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, в результаті проведеної планової документальної перевірки дотримання
вимог податкового законодавства відповідачем складено акт № 43/17-38/
від 13.06.2005р. в якому встановлено віднесення позивачем до складу валових
витрат у четвертому кварталі 2004р. коштів в сумі 325 086 грн. 90 коп.,
нарахованих, але не оплачених по актах приймання-передачі виконаних робіт, що є
порушенням ст. ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України “Про прибутковий
податок з громадян”, Інструкції про прибутковий податок з громадян,
затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від
21.04.1993р. № 12, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.1993р.
за № 64.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України “Про прибутковий податок з громадян” оподатковуваним
доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу; до складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які
включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Згідно п. 1.16. ст. 1 Закону України “Про
податок з доходів фізичних осіб” (набрав чинності з 01.01.2004р.) податковий
кредит - сума (вартість) витрат, понесених платником податку - резидентом у
зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або
юридичних осіб протягом звітного року (крім витрат на сплату податку на додану
вартість та акцизного збору), на суму яких дозволяється зменшення суми його
загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого
звітного року, у випадках, визначених цим Законом.

До складу податкового кредиту включаються
фактично понесені витрати, підтверджені платником податку документально, а
саме: фіскальним або товарним чеком, касовим ордером, товарною накладною,
іншими розрахунковими документами або договором, які ідентифікують продавця
товарів (робіт, послуг) та визначають суму таких витрат (пп. 5.2.1. п. 5.2. ст.
5 зазначеного Закону).

Згідно пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 Закону
України “Про оподаткування прибутку підприємств” до складу валових витрат
включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем
продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання
електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

З вказаного слідує, що в разі
документального підтвердження нарахованих у звітному податковому періоді платником
податків витрат у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, останні можуть бути
включені таким платником податку до складу валових витрат.

Факт нарахування таких витрат позивачем в
даному випадку встановлений судами попередніх інстанцій, а тому вони правомірно
віднесені до складу валових витрат та податкового кредиту позивача у четвертому
кварталі 2004р.

Отже, суди першої та апеляційної
інстанцій правомірно дійшли висновку про скасування податкових
повідомлень-рішень від 26.09.2005р. № /2, від 09.12.2005р. №
/3 в частині визначення податкового зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб в сумі 42 261 грн.

Відповідно до пп. б) пп. 6.4.1., пп. 6.4.3.
п. 6.4. ст. 6 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове
повідомлення або податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо: контролюючий
орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми
податкового зобов'язання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу
внаслідок їх адміністративного оскарження; у випадках, визначених підпунктом б)
підпункту 6.4.1 цього пункту, податкове повідомлення вважається відкликаним з
дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування або зміну раніше
нарахованої суми податкового зобов'язання (пені і штрафних санкцій) або
податкового боргу.

Рішенням Державної податкової
адміністрації у Рівненській області від 19.09.2005р. № 12949/25-16/169
скасоване податкове повідомлення-рішення від 22.06.2005р. № /0 в
частині донарахованої суми податку з доходів фізичних осіб в розмірі 152 грн.
28 коп.

Таким чином, як вірно зазначено судами
попередніх інстанцій, таке податкове повідомлення-рішення, як і податкове
повідомлення-рішення від 26.07.2005р. № 0/1, прийняте за результатами
розгляду первинної скарги, вважається відкликаним, а тому вони не є
обов'язковими для виконання та не породжують для позивача будь-яких прав і
обов'язків.

Відповідно до п. 1.2) Закону України “Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у
порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Згідно абзацу другого пункту 5.1. статті
5 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” податкове зобов'язання, самостійно визначене
платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації.

Платник податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій
декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем
відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання податкової декларації (пп. 5.3.1. п. 5.3. ст.
5 вказаного Закону).

Відповідно до абз. 2 п. 7.1. ст. 7 цього
Закону штрафні санкції накладаються контролюючими органами, а у випадку,
передбаченому пунктом 17.2 цієї статті, самостійно нараховуються та сплачуються
платником податків.

Згідно абз. 1, 2 пп. 17.1.7. п. 17.1. ст.
17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли платник податків не
сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків,
визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у
таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем
граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі
десяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Факт прострочення сплати узгодженого
податкового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 4 916 грн., як
і факт сплати позивачем самостійно штрафу в розмірі 491 грн. 60 коп. за таке
порушення підтверджений матеріалами справи, встановлений судами першої та
апеляційної інстанцій та сторонами не заперечується.

Самостійна сплата платником податків
штрафу за порушення граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання
без нарахування такого штрафу контролюючим органом чинним законодавством не
передбачена, але вона не суперечить загальним принципам побудови податкової
системи України, визначеної Конституцією та Законами України про оподаткування.

Із зазначеного слідує, що в даному
випадку нарахування позивачу контролюючим органом штрафу в розмірі 491 грн. 60
коп. після самостійного його сплати платником податків є недоцільним.

За вказаних обставин, зважаючи на відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок
судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позову є вірним, рішення
прийняті відповідно чинного законодавства, а вимоги відповідача є
необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
220, 221, 223, 224, 230, 231, 254 КАС України, -

ухвалив:

1. Залишити касаційну скаргу Дубенської
об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області без задоволення,
а постанову Господарського суду Рівненської області від 28.02.2006р. та ухвалу
Львівського апеляційного господарського суду від 15.05.2006р. у справі № 12/16
- без змін.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена відповідно до вимог ст. ст. 235 - 237, ч. 1
ст. 238 КАС України.

Головуючий-суддя (підпис) Брайко А. І.

Судді (підпис) Карась О. В.

(підпис) Рибченко А. О.

(підпис) Усенко Є. А.

(підпис) Федоров М. О.

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар Міненко О. М.