Справа № 22-а-1904/2007
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Коваленко О.В.
оскарження рішення суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада
2007 року

№ 22-а-1904/07

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло З.Г.

при секретарі: Блажко О.В.

за участі:

представник позивача - ОСОБА_1.

представник відповідача - Зікратий
А.В., Безверха С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в м. Суми на постанову Господарського суду Сумської
області від 14 червня 2007 року по справі № АС 17/307-07

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до
Державної податкової інспекції в м. Суми

про визнання
протиправним та нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, звернувся до
суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції в м. Суми про визнання
протиправним та нечинним податкового повідомлення-рішення.

Постановою господарського суду Сумської області від
14.06.2007р. по справі

№ АС17307-07 були задоволені позовні вимоги приватного
підприємця ОСОБА_2 і визнано протиправним та нечинним податкове повідомлення-

рішення Державної
податкової інспекції в м.
Суми № 017-1016/-29436
від 03.05.07р. про донарахування податкового зобов'язання за платежем податок з
доходів фізичних осіб на загальну суму 44705,05грн.

Державна податкова інспекція в м. Суми не згодна з даною
постановою, подала апеляційну скаргу, вважає що господарським судом Сумської
області при прийнятті рішення, у формі постанови, по даній справі були порушені
та не вірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом не враховано, що за договорами комісії
на рахунок позивача надійшли кошти з урахуванням яких позивачем перевищений
розмір виручки встановлений Указом президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва», в зв'язку з чим і нараховані
санкції.

Вважає, що твердження суду першої інстанції, що виручкою
від реалізації послуг по договору комісії може бути лише сума комісійної
винагороди, отриманої від комітента є помилковим.

Крім того, господарським судом Сумської області не вірно
застосовані норми п.п.4.4.1 п.4.4 ст.4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
в частині трактування прав та обов'язків платників податків, оскільки
застосування даної норми закону вимагає наявність неоднозначного трактування
різних нормативно-правових актів, які допускають норми різних законів чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на підставі закону. Однак, в супереч даній
вимозі суд І інстанції не зазначив конкретно, яка саме норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на підставі закону допускає неоднозначне
трактування, так як ДПА України листами від 03.01.2001р, 22.11.2000р,
07.11.2000р. надала роз'яснення щодо порядку нарахування єдиного податку, а
листами від 12.05.2000р., 20.05.2003р, 23.11.2006р. 24.05.2006р. надала
роз'яснення про порядок складання Розрахунку сплати єдиного податку та ведення
Книги обліку доходів і витрат суб'єкта малого підприємництва визначивши при
цьому, що для обкладання єдиним податком повинні враховуватись всі надходження,
отримані на розрахунковий рахунок та (або) в касу від продажу продукції
(товарі, робіт, послуг), суми позареалізаційних доходів, виручки від іншої
реалізації, а те тільки суму комісійної винагороди, а враховуючи положення
Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва", такі надходження не повинні
перевищувати 500тис.грн.

Крім того, господарський суд Сумської області помилкового
посилається на суперечливість листів ДПА України, оскільки дані листи
роз'яснюють порядок визначення об'єкту для нарахування єдиного податку і не
роз'яснюють порядок перевищення граничного об'єму виручки , який визначений
Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва" .

Таким чином ДПІ вважає, що посилання суду першої
інстанції на норми п.п.4.4.1 п.4.4 ст.4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, при прийняті оскаржуваної постанови
господарський суд Сумської області не взяв до уваги той факт, що позивач
зареєстрований як платник податку на додану вартість. Проведеною документальною
перевіркою, акт від 20.01.07р. № 239017-1106/49 , встановлено, що
податкові зобов'язання з податку на додану вартість виникають з виручки від
оптової торгівлі продовольчими товарами, і підтверджуються податковими
накладними, наданими для перевірки, а податковий кредит в деклараціях з податку
на додану вартість складається з суми ПДВ сплаченого позивачем у зв'язку з
придбанням товару, вартість якого відноситься до складу валових витрат і
підтверджується також податковими накладними. В зв'язку з чим порушень
позивачем Закону України «Про податок на додану вартість» не було встановлено.
З викладеного вбачається, що позивач визначаючи суми податкового зобов'язання
та податкового кредиту з податку на додану вартість визначав з урахуванням сум
отриманих з виручки від оптової торгівлі товарами (обсяг продажу) і сум ,
сплачених у зв'язку з придбанням товару (обсяг придбання)

Враховуючи вищевикладене, скаржник, ДПІ в м. Суми,
просить скасувати постанову господарського суду Сумської області від
14.06.2007р. по справі № АС 17/307-07 та прийняте нову постанову, якою
відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін, які з'явилися в судове
засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено, та підтверджено
у суді апеляційної інстанції наступне.

Позивач, просить суд визнати протиправним та нечинним
рішення ДПІ в м. Суми №/0/17-1016/-29436 від 03.05.2007 р.
щодо визначення суми податкового зобов'язання за платежем податок з доходів
фізичних осіб на суму 44705 грн. 05 коп., а також стягнути з відповідача судові
витрати по справі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує,
вважає, що позивач неправомірно застосував спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності, оскільки перевищив граничну суму обсягу виручки,
встановлену п. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва».

Відповідно до акту «Про результати планової
документальної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та
сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) підприємця ОСОБА_2. за період з
01.04.2004 р. по 31.12.2006 р. встановлено порушення позивачем вимог п.5 Указу
Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 р., п.1 ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992
р., п.7.1 ст.7 п. 22.3 ст.22 Закону України «Про податок з доходів фізичних
осіб» від 22.05.2003 р., а також за наслідками перевірки донараховано податку з
доходів фізичних осіб 44705 грн. 05 коп.

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №/0/17-1016/-29436 від
03.05.2007 р., яким визначено суму податкового зобов'язання в розмірі 44705
грн. 05 коп.

З акту про результати перевірки вбачається, що позивач
здійснював торгівлю продовольчими товарами та згідно банківських виписок
отримав виручку від реалізації в сумі 13 313 060 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ
2218843 грн. 33 коп.. застосовуючи спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва. Оскільки ПП ОСОБА_2. перевищив
граничну суму обсягу виручки, встановлену п. 1 Указу Президента України від
03.07.1998 р. №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» в розмірі 500 000 грн. 00 коп., підприємець не
мав права застосовувати спрощену систему оподаткування та повинен був перейти
на загальну систему оподаткування та надавати декларації про доходи в
установлені терміни.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що за період, який
перевірявся ДПІ в м. Суми він здійснював продаж товарів виключно згідно
договору комісії №215а від 14.11.2002 р. з ВАТ «Шосткинський міськмолкомбінат»
та угоди від 31.12.2004 р. про продовження дії договору комісії №215а від
14.11.2002 р., яка діяла до 31.12.2005 р.; договору комісії №1 від 14.06.2005
р. з ТОВ «Біотрейд» та угоди від 31.12.2006 р. про продовження дії договору комісії
№1 від 14.06.2005 р., яка діє до 31.12.2007 р.; договору комісії №615 від
01.03.2006 р. за період з 01.03.2005 р. по 31.12.2006 р.; договору комісії №1
від 01.12.2005 р. з ТОВ «СБ Трейд» за період з 01.12.2005 р. по 31.12.2006 р.
(далі за текстом Договори комісії).

Відповідно до змісту ст. 1011 ЦК України за договором
комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони
(комітента) за плату вчинити один або кілька право чинів від свого імені, але
за рахунок комітента.

Таким чином, позивач за укладеними договорами комісії
лише надавав послуги по вчиненню право чинів від свого імені, але за рахунок
комітентів: ВАТ «Шосткинський міськмолкомбінат», ТОВ «СБ Трейд», ТОВ
«Біотрейд», що прямо передбачено п. 1.6. укладених з позивачем договорів
комісії, зазначених вище.

Пунктами 6.2. та 6.4. зазначених договорів встановлено,
що всі без винятку грошові кошти за продані комісіонером (позивачем) товари, що
належать комітенту, перераховуються позивачем на розрахунковий рахунок
комітента, що є умовою виплати позивачу комісійної винагороди пропорційно
сплати покупцями грошових коштів за товари (п.5.1. Договорів комісії).

Згідно ст. 1 Указу Президента України від 03.07.1998 р.
«Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва», виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)
вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Таким чином, суд першої інстанції правомірно дійшов до
висновку про те, що виручкою від реалізації послуг по договору комісії може
бути лише сума комісійної винагороди, отриманої від комітента. Лише ця сума є
коштами отриманими за здійснення комісіонером продажу послуг.

Кошти, які надходять на розрахунковий рахунок комісіонера
- платника єдиного податку від покупців товару є транзитними і при визначення
суми виручки від реалізації продукції не включаються до виручки від реалізації
товарів (робіт, послуг) з метою визначення максимального її обсягу для
отримання права використовувати спрощену систему оподаткування обліку та
звітності шляхом сплати єдиного податку.

Колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на
данні перевірки податку на додану вартість не можуть впливати на фактичний
обсяг коштів які можливо об'єктивно на підставі законодавства віднести до
виручки в розумінні Указу Президента України«Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва».

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно дійшов
висновку що вимоги позивача обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги є помилковими, не впливають на
правомірність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м.
Суми залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Сумської області
від 14 червня 2007 року по справі № АС 17/307-07 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та підписано 19
листопада 2007 року

Головуючий
Сіренко О.І.

Судді Григоров
А.М.

Подобайло З.Г.