Справа № 22а-98/2007
Суддя: Литвиненко І.В.
Дата ухвалення: 2007-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
22а-98/2007 Головуючий
у 1 інстанції - Косач І.А.
Доповідач - Литвиненко І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2007
року м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі

головуючого судді: ПОЗІГУНА М.І.,

суддів: ЛИТВИНЕНКО І.В., МЕЛЬНИЧЕНКА
Ю.В.

при секретарі: ГАВРИЛЕНКО Ю.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державного казначейства України на постанову
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3до Державної судової адміністрації України,
Територіального управління Державної судової адміністрації в Чернігівській
області, Державного казначейства України про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Державна судова адміністрація України звернулася до суду
з апеляційною скаргою на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова
від 22 грудня 2006 року, якою частково задоволені позовні вимоги позивачів та
стягнуто з Державної судової адміністрації України шляхом списання з відкритого
у Державному казначействі України рахунку № 4024, МФО 820172 на
користь ОСОБА_1. 13033 грн. 69 коп., на користь ОСОБА_2. 9 573 грн. 97 коп., на
користь ОСОБА_3. 11562 грн. 14 коп.

В апеляційній скарзі Державна судова адміністрація України просить
скасувати зазначену постанову суду і ухвалити нову, якою відмовити в
задоволенні вимог позивачів, посилаючись на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального закону, невідповідність висновків суду
обставинам справи. Зокрема, Державна судова адміністрація України діяла на
підставі Законів України про Державний бюджет України на 2004-2005 роки,
Бюджетного кодексу України та статті 68 Конституції України, яка передбачає
обов'язкове виконання самої Конституції та законів України, а отже не може бути
відповідачем у даній справі. З 01 січня 2004 року заробітна плата суддів
підлягає обкладенню податком з доходів фізичних осіб відповідно до Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб". Компенсаційні виплати у

зв'язку із втратою частини заробітку суддів, пов'язаною
із справлянням податку з доходів фізичних осіб, здійснюються відповідно до
розпорядження КМУ від 20.01.2004 року № 22-р „Про деякі питання оплати праці
суддів", відповідно до якого компенсаційна виплата здійснюється у межах
видатків на оплату праці, передбачених у Державному бюджеті України на
2004-2005 роки на утримання органів судової влади. Вказана компенсаційна
виплата не включається до заробітної плати судді, додатково кошти на зазначені
цілі у Державному бюджету України не передбачаються. Апелянт посилається на п.8
постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 „Про практику
застосування судами законодавства про оплату праці", згідно якого при
вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи
вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових
актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких
поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких
виплат у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності
коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони
обумовлені відсутністю певних коштів чи фінансування. Згідно з Порядком касового
виконання державного бюджету за видатками, затвердженого наказом Державного
казначейства України від 25 травня 2004 року № 89, виділення коштів з
державного бюджету здійснюється шляхом бюджетно-кошторисного фінансування
органами Державного казначейства на основі затверджених для цього кошторисів
видатків бюджетних установ. Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами. Вказані асигнування (кошти для виплати суддям
компенсації сум податку з доходів фізичних осіб) не були передбачені в
Державному бюджеті на 2004-2006 роки і не були передбачені у кошторисах
видатків відповідних бюджетних установ. Крім того, апелянт вважає, що судом для
врегулювання спірних правовідносин застосовано норми, що регулюють
правовідносини між іншими субєктами, зокрема, стосовно військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, тобто суд
невірно застосував норми чинного законодавства, а також не застосував те
законодавство, що підлягало застосуванню.

Заслухавши
суддю-доповідача, доводи представника ДСА України, перевіривши доводи скарги та
матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 44 п.1 Закону України „Про статус суддів", заробітна плата судді
складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи,
надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Відповідно до
ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року „Про додаткові заходи
щодо соціального захисту суддів", заробітна плата судців не обкладається
прибутковим податком.

Розпорядженням
Кабінету Міністрів України від 20 січня 2004 року № 22р передбачено
відшкодування суддям сплаченого прибуткового податку, але вимоги цього
розпорядження не виконуються відповідачами.

Апеляційний суд також вважає, що з позивачів, всупереч рішенням
Конституційного Суду України від 24.06.1999 року та від
01.12.2004 року,

утримувався
податок з доходів фізичних осіб, без його відповідної компенсації.

Доводи апелянта про те, що відсутнє бюджетне фінансування на 2004-2005 роки
на компенсацію утриманого податку, не заслуговують на увагу, оскільки надання
суддям передбачених пільг, компенсацій і гарантій не може ставитися в
залежність від грошових доходів суддів та від бюджетного фінансування, а отже
утримані суми податку слід компенсувати.

Оскільки Державна судова адміністрація України є головним розпорядником
бюджетних коштів на утримання судів, то вказані недоплачені позивачам грошові
суми підлягають стягненню саме з ДСА України, шляхом списання з відкритого у
Державному казначействі України рахунку, який передбачено на виконання рішень
судів на користь суддів.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування
законного судового рішення. Воно підлягає залишенню без зміни.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 195, 198, 202,
205, 207 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України
залишити без задоволення.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2006
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця.