Справа № 2-а-69/2007
Суддя: Голубкова М.А.
Дата ухвалення: 2007-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2007 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді
Голубкової М.А. , при секретарі Мадинської О.В., з участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Гуменного Р.Є., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя про стягнення
недоплаченої щорічної грошової допомоги учаснику бойових дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення
Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя про стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги
учасникам бойових дій.

В позові вказав,
що він як учасник бойових дій, користується всіма правами та пільгами. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", йому
щорічно до 5 травня
повинна надаватися одноразова грошова
допомога в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Згідно ст. 2 вказаного Закону право на пільги для ветеранів
війни, членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не
можуть бути скасовані без рівноцінної заміни.

Згідно з Законом
України "Про державний бюджет на 2006
рік" позивачеві було виплачено 250
гривень. Розмір мінімальної пенсії за віком у 2006 році, згідно з
прийнятим бюджетом, склав 359
гривень . Таким
чином, згідно з Законом "Про статус ветеранів" сума виплати за 2006 рік мала
складати: 359,00x5= 1759
грн, тому недоплата склала :
1759,00 грн-250,00 грн= 1545,00 грн. У зв'язку з зазначеними обставинами
ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом та просить стягнути з Управління праці та соціального
захисту населення Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя 1545 грн
00 коп. в рахунок відшкодування
недоплаченої щорічної допомоги учаснику бойових дій.

В судовому
засіданні позивач підтримав позовні вимоги , підтвердив зазначені в позові обставини, наполягав на
задоволенні позову.

Представник
відповідача позов не визнав, пояснив суду, Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської
районної адміністрації не є належним відповідачем, у зв"язку з тим, що
УПСЗН виконує функції сплати допомоги, але не встановлює розмір саме
цієї допомоги. Участникам
бойових дій сплачується разова допомога до 05 травня у розмірі п"яти мінімальних пенсії за віком.
У зв"язку з тим, що позивач звернувся з позовом після 5 травня, йому слід
відмовити в задоволенні позову. У 2006
році позивач отримав допомогу у розмірі 250 гривень у повному обсязі.

Заслухавши
показання сторін, вивчивши матеріали
справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову з наступних
підстав.

Судом встановлено,
що позивач, як учасник бойових дій, користується всіма правами та
пільгами. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", йому
щорічно до 5 травня
повинна надаватися одноразова грошова
допомога в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Згідно ст. 2 вказаного Закону право на пільги для ветеранів
війни, членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не
можуть бути скасовані без рівноцінної заміни.

Згідно з Законом
України "Про державний бюджет на 2006
рік" позивачеві було виплачено 250
гривень. Розмір мінімальної пенсії за віком у 2006 році, згідно з
прийнятим бюджетом, склав 359
гривень . Таким
чином, згідно з Законом "Про статус ветеранів" сума виплати за 2006 рік мала
складати: 359,00x5= 1759
грн, тому недоплата склала :
1759,00 грн-250,00 грн= 1545,00
грн. У зв'язку з зазначеними
обставинами ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом та просить
стягнути з Управління праці та соціального
захисту населення Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя 1545 грн 00
коп. в рахунок відшкодування недоплаченої щорічної допомоги учаснику бойових
дій.

Згідно ст. 22 Конституції
України не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при
прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів. Тому суд вважає, що відсутність коштів на виплату
грошової допомоги не позбавляє учасника бойових дій права на таку
допомогу.

Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не
передбачено обмеження таких виплат наявністю певних коштів чи фінансування.
Доводи УПСЗН про те, що вони є неналежним відповідачем по справі безпідставні.

Ст. 17-1 Закону України
"Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту" визначено, що
грошові допомоги виплачуються органами праці та соціального захисту населення.

Судом встановлено, що вимоги позивача стосуються розмірів грошових коштів,
які отримувались у 2006 році . Адміністративний
позов надійшов на адресу суду та зареєстрований
18.01.2007 року, що підтверджується штампом суду із вхідним номером.

Статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено річний строк для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, який обчислюється
з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення прав,
свобод чи інтересів. Відповідно до ст 99
КАС позивач має право на стягнення заборгованості тільки за 2006 рік, але дію
частини п"ятої статті 12
зупинено на 2006 рік, на початку
2005 року в
Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" до розділу 111
"Пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту" було
винесено доповнення, яке передбачало виплату щорічної разової допомоги
ветеранам війни у твердій сумі, а саме учасникам бойових дій в розмірі 250 грн.

У період
виникнення правовідносин діяв Цивільний кодекс УРСР 1963 року та Кодекс
адміністративного судочинства України. У випадку ненабрання чинності КАС
України позивач був би змушений звертатись до суду в порядку Глави 31-А ЦПК України в
редакції 1963 року,
якою передбачений двомісячний строк на звернення до суду за захистом свого
права. Отже КАС України не обмежив, а навпаки поширив право громадян щодо
строків на звернення до суду за захистом свого права.

Згідно ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у суді, є
підставою для відмови у позові.

Керуючись ст. 99, 158, 159, 160, 163, п. 7 Прикінцевих та
перехідних положень КАС України, ст. 1
Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, Законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Конституцією
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту
населення Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя про стягнення
недоплаченої щорічної допомоги учасникам бойових дій .

Постанову може
бути оскаржено шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду
протягом 10 днів з
дня її проголошення та апеляційної скарги на постанову суду протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подання апеляційної скарги
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк, встановлений
для подання такої заяви, через суд першої інстанції з одночасним надсиланням
копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.