Справа № К-1793/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 22 червня 2004 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 19 серпня 2004 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Антрацитівської міської ради про стягнення заборгованості по виплаті
пенсії в сумі 39687,85 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000
грн., -

встановила:

В січні 2004 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що в період з 18.10.1986 р. по
20.12.1986 р. він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, у зв'язку з чим отримав захворювання і в 1994 році був
визнаний інвалідом ІІІ групи, а в 2002 році - ІІ групи.

У 1994 році ОСОБА_1 була призначена
пенсія за інвалідністю, розмір якої у 2003 році, на підставі здійсненого
перерахунку, було збільшено.

Посилаючись на ту обставину, що під
час призначення у 1994 році пенсії відповідач неправомірно відмовив у прийнятті
документів, на підставі яких було здійснено перерахунок у 2003 році, ОСОБА_1
просив суд стягнути на його користь з Управління праці та соціального захисту
населення Антрацитівської міської ради (далі - Антрацитівське УПСЗН)
суму недоплаченої пенсії у розмірі 39687,85 грн. та відшкодувати моральну шкоду
у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Антрацитівського
міськрайонного суду від 22 червня 2004 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області від 19 серпня 2004 року, в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленими
по справі судовими рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України з
касаційною скаргою в порядку визначеному ЦПК України 1963 року, в якій,
посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати вказані
рішення та постановити нове по суті заявлених вимог.

Листом Верховного Суду України від
09.11.2005 р. на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України зазначену касаційну скаргу було передано
до Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку касаційного
провадження.

Перевіривши рішення судів першої та
другої інстанцій на відповідність нормам матеріального і процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги,
суд першої інстанції виходив з того, що твердження заявника є необґрунтованими.

З цим погодився й суд апеляційної
інстанції.

Так, під час розгляду справи судом
було оглянуто пенсійну справу ОСОБА_1 з якої встановлено, що 25.04.1994 р. той
звернувся до Антрацитівського УПСЗН з питання призначення пенсії, яку йому було
нараховано у розмірі

1 532 420 крб., виходячи із
середнього заробітку за 1 місяць роботи позивача на ЧАЕС з 18.10.1986 р. по
19.12.1986 р. на підставі довідки, виданої Біловодською міжгосподарчою шляховою
пересувною механізованою колоною №32 - підприємством на якому працював заявник.

02.02.2003 року Біловодською МШПМК
№32 на підставі тієї ж довідки було зроблено перерахунок заробітку позивача за
вказаний період (а.с. 14) з урахуванням надбавок, встановлених постановою Ради
Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок "Про
умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств,
установ та організацій, зайнятих на роботах, що пов'язані з ліквідацією
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення
навколишнього середовища" від 10 червня 1986 року №207-7 та постанови Ради
Міністрів УРСР "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення
працівників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної
електростанції" від 8 травня 1986 р. N168-5, у зв'язку з чим Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Антрацит було зроблено перерахунок пенсії
позивачу в сторону її збільшення.

Відповідно до ст. 84 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", перерахунок призначеної пенсії при
виникненні права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в
якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після
15-го числа.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що висновок судів попередніх інстанцій про відсутність вини в діях
відповідача щодо несвоєчасного перерахунку розміру пенсії є обґрунтованим і
таким, що ґрунтується на фактичних обставинах справи та відповідає вимогам
чинного законодавства, оскільки ОСОБА_1 надав документи про перерахунок його
заробітку до органів Пенсійного фонду лише у 2003 році.

Доводи касаційної скарги
правильність висновків судів не спростовують, зводяться лише до незгоди з
прийнятими по справі судовими рішеннями.

Відповідно до ч.3 ст. 2201
КАС України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням наведеного та
керуючись ст.ст. 2201, 223, 224, 230, 231, Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення, а рішення
Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 22 червня 2004 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 19 серпня 2004 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і
оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: