Справа № 2-а-270/2007
Суддя: Берещанський Ю.В.
Дата ухвалення: 2007-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 - а-270
П О С Т А Н О В А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2007 року
Ялтинський міський суд Криму

у складі головуючого судді: ПЕРЕВЕРЗЄВОЇ Г. С.

суддів: БЕРЕЩАНСЬКОГО
Ю.В.

РОМАНЕНКА
В.В.

при секретарі : КОНОНОВОЇ
Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Ялтинського міського суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1до Міністерства охорони навколишнього природного
середовища України, Державної Азово - Чорноморської екологічної інспекції
Міністерства охорони навколишнього природного середовища України про визнання
незаконними наказів про звільнення з публічної служби, поновлення на роботі,
стягнення заробітної платні за час вимушеного прогулу,

В С Т А
Н О В И В :

Представники
відповідачів позов не визнали.

Позивач
просить визнати незаконними та скасувати
наказ Міністра охорони навколишнього природного середовища України № 198-о від
29 липня 2005 року і наказ першого заступника Державної Азово - Чорноморської
екологічної інспекції № 95-л від 08 серпня 2005 року, зобов'язати Міністра
охорони навколишнього природного середовища України поновити його на посаді
заступника начальника Державної Азово - Чорноморської інспекції, а також стягнути заробітну платню за час вимушеного прогулу.

Позов
мотивує тим, що заява про його звільнення за власним бажанням була
зареєстрована в Міністерстві 25 липня 2005 року, а 29 липня 2005 року, до
закінчення двотижневого строку, Міністром вже був виданий наказ про його звільнення, що суперечить трудовому
законодавству. Фактично заява про звільнення була їм написана при його прийомі
на роботу та було однією з умов призначення його на посаду, що є причиною
відсутності на ньому дати, і було використано Міністром для його звільнення 25
липня 2005 року без його відома. Дізнавшись про це, він відкликав заяву про
звільнення вже 26 липня 2005 року, проте
Міністр уваги на це не звернув, розірвавши з ним трудовий договір, а його заява
від 26 липня 2005 року була зареєстрована вже після закінченню двотижневого
строку - 17 серпня 2005 року. Крім того, у момент звільнення, з 28 липня по 31
серпня 2005 року, він знаходився на стаціонарному лікуванні, про що він
повідомив відповідача, передавши лікарняний лист в бухгалтерію установи. Накази
про звільнення, а також трудова книжка йому так і не були вручені, розрахунок з
ним до даного часу не здійснений.

Представники
відповідачів вважають, що звільнення позивача було здійснено законно. Позивач
подав заяву про його звільнення за власним бажанням і у зв'язку з тим, що
узгодженість про дату його звільнення між ними відсутня, Міністр визначив дату
звільненні ОСОБА_1 самостійно.

Суд,
вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом
встановлено, що наказом від 16 серпня 2004 року ОСОБА_1. був переведений, з
його згоди, на посаду заступника начальника Державної Азово - Чорноморської
інспекції (а.с. 98).

Наказом
Міністра № 198-о від 29 липня 2005 року ОСОБА_1був звільнений з посади за
власним бажанням, на підставі ст. 38 КзпП України, без вказівки конкретної дати
звільнення (а.с. 11).

Підставою
для видання такого наказу послужила заява ОСОБА_1, зареєстрована в Міністерстві
охорони навколишнього природного середовища 25 липня 2005 року. На самій заяві
дата його написання відсутня (а.с. 9).

Крім
того, наказом заступника начальника державної Азово - Чорноморської екологічної
інспекції № 95-л від 08 серпня 2005 року наказ Міністра був оголошений, і
вказана дата звільнення позивача - з 08 серпня 2005 року.

Суд
вважає, що накази про звільнення ОСОБА_1за власним бажанням були винесені
незаконно з наступних підстав.

Згідно
ч. 1 ст. 38 КзпП України, працівник має право розірвати трудовий договір,
укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений
ним орган письмово за два тижні.

Працівник
має право впродовж цього строку відкликати свою заяву про звільнення,
відмовитися від звільнення, не дивлячись на раніше подану заяву. Під цим
мається на увазі, що власник або уповноважений ним орган не має права звільнити
працівника з посади до закінчення двотижневого строку з дня подачі ним заяви
про його звільнення, якщо працівник про це не просить.

Як
видно із заяви ОСОБА_1, зареєстрованої 25 липня 2007 року, сторони трудового
договору не домовлялися про конкретну дату його розірвання, у зв'язку з чим
Міністр не мав права звільняти позивача до закінчення двотижневого строку з дня
реєстрації заяви, і твердження представника відповідача про інше -
необґрунтовані.

Також
необґрунтовані й посилання представника відповідача на те, що позивач не
справлявся зі своїми трудовими обов'язками, за що йому навіть була оголошена
догана, оскільки дана обставина може спричинити звільнення, але зовсім з інших
підстав.

Крім
того, звільнення позивача до закінчення двотижневого строку для відгуку заяви,
по суті, є звільненням за ініціативою власника, а згідно ч. 3 ст. 40 КзпП
України, звільнення працівника в період непрацездатності не допускається.

Разом
з тим, як встановлено судом, з 28 липня по 31 серпня 2005 року позивач
знаходився на лікарняному листі, який був їм переданий відповідачу (а.с.
12-13).

Також,
згідно ст. 47 КзпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівнику трудову книжку і провести з ним розрахунок, а
також видати копію наказу про звільнення.

Проте,
як пояснили представники відповідачів, ні копії наказів про звільнення, ні
трудова книжка позивачу дотепер не видані, остаточний розрахунок з ним не
здійснений.

Згідно
ст. 235 КзпП України, у разі звільнення без законних підстав, працівник повинен
бути поновлений на колишній роботі органом, що розглядає трудовий спор. При ухваленні рішення про поновлення на
роботі орган, що розглядає трудовий спор, одночасно ухвалює рішення про виплату
працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середньомісячна
заробітна платня позивача складає 549,35 гривень (а. с. 14).

Таким
чином, оскільки судом було встановлено, що позивач був звільнений незаконно і
повинен бути поновлений на раніше займаній посаді, з відповідача державної Азово - Чорноморській інспекції на
його користь також підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного
прогулу з 08 серпня 2005 року по 28 квітня 2007 року. Розмір середнього заробітку позивача за даний
період часу складає 11444,40 гривень.

Згідно
ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про розгляд трудового
спору по справі про звільнення в місячний строк з дня вручення наказу про
звільнення або з дня видачі йому трудової книжки.

З
первинним позовом ОСОБА_1звернувся до суду 17 листопаду 2005 року, проте
провадження по справі було закрито (цив. справа № 2-57006).

Крім
того, як вже говорилось раніше, ні копій наказів про звільнення, ні трудової
книжки, позивачу дотепер не вручили, а тому строк для звернення до суду із
даним позовом ним не пропущений.

Оскільки
позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь держави також підлягає
стягненню судовий збір в сумі 114,44 гривень.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.
6,9, 17; 21, 71, 86, 94, 160-163, 256 КАС України, ст. ст. 38, 47, 235 КЗпП України, суд

П О С Т
А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1-
задовольнити.

Скасувати
наказ Міністра охорони навколишнього природного середовища України № 198-о від
29 липня 2005 року і наказ першого заступника Державної Азово - Чорноморської
екологічної інспекції № 95-л від 08 серпня 2005 року «Про звільнення ОСОБА_1»,
як незаконні.

Поновити
ОСОБА_1на роботі в Державній Азово - Чорноморської екологічної інспекції з 08
серпня 2005 року на колишній посаді заступника начальника.

Стягнути
з Державної Азово - Чорноморської екологічної інспекції на користь
ОСОБА_1середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11444 (одинадцять тисяч чотириста сорок
чотири) гривни 44 копійки.

Стягнути
з Державною Азово - Чорноморської екологічної інспекції судовий збір на користь
держави в сумі 114 (сто чотирнадцять) гривень 44 копійки.

Постанова
в частині поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за один місяць в сумі 549 (п'ятсот сорок дев'ять) гривень 35
копійок підлягає негайному виконанню.

Постанова
може бути оскаржена в Апеляційний суд АРК через Ялтинський міський суд в строки
та порядку, передбаченими ст. ст. 184, 186 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: 1.

2.