Справа № 2-а-856/2007
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2007-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24
жовтня 2007 року
Справа № 2-а-856/07

Категорія - 45

Житомирський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Щавінського В.Р.

при секретарі Кравчук Н.В.,

за участю представників сторін:

- від
позивача: Яремчук О.В., представник за довіреністю,

Шпірук О.В.,
представник за довіреністю

- від
відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну
справу

за позовом Управління
Пенсійного фонду України в Попільнянському районі

до Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань в Андрушівському районі

про зобов'язання
вчинити дії по виключенню з акту щомісячної звірки витрат на поховання по
особових справах померлих, які втратили працездатність внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійного захворювання, -

В Т А Н О В И В:

Пенсійний
фонд України в Попільнянському районі звернувся до суду з вказаним позовом в
якому зазначає, що відповідачем за період з листопада 2003 року по жовтень 2006
року відмовився від раніше прийнятих до заліку сум із допомоги на поховання
потерпілих ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., виплачених сім'ям
потерпілих в розмірі 1569,27грн. та утримало зазначені кошти із загальних сум
витрат, що підлягають відшкодуванню за жовтень 2006 року.

Вказує
на те, що відповідач при узгодженні акта звірки за жовтень 2006 року відмовився
від раніше прийнятих до заліку сум із допомоги на поховання потерпілих ОСОБА_1.
узгоджену для відшкодування Пенсійному фонду у розмірі 300,00грн. у листопаді
2003 року, ОСОБА_2., узгоджену для відшкодування Пенсійному фонду у розмірі
266,44грн. у грудні 2003 року, ОСОБА_3., узгоджену для відшкодування пенсійному
фонду у розмірі 192,96грн. у березні 2004 року, ОСОБА_4., узгоджену для
відшкодування Пенсійному фонду у розмірі 569,89грн. у березні 2006 року,
ОСОБА_5., узгоджену для відшкодування Пенсійному фонду у розмірі 239,98грн. у
квітні 2006 року, виплачених сім'ям потерпілих.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового
засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не
повідомив.

Заслухавши
пояснення представника позивача, який підтримав доводи позовної заяви в повному
обсязі, дослідивши матеріали справи, адміністративний суд вважає, що позовна
заява задоволенню не підлягає, зважаючи на такі фактичні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Відповідач за період з листопада 2003 року по
жовтень 2006 року відмовився від раніше прийнятих до заліку сум із допомоги на
поховання потерпілих ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5.,
виплачених сім'ям потерпілих в розмірі 1569,27грн.

Як
вбачається з матеріалів справи, зазначені особи померли відповідно в липні 2003
року, в грудні 2003 року, в березні 2004 року, в березні 2006 року, в квітні
2006 року.

Сім'ям
померлих було виплачено допомогу на поховання в розмірі:

- ОСОБА_1. -
300,00грн.;

- ОСОБА_2. - 266,44грн;

- ОСОБА_3. - 192,96грн.;

- ОСОБА_4. - 569,89грн.;

- ОСОБА_5. - 239,98грн.

Позивачем
було складено акти щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання та пенсії, у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання за листопад, грудень 2003 року, квітень 2004 року,
березень, травень, жовтень 2006 року до яких було включено суми витрат на
виплату допомоги на поховання в розмірі 1569,27 грн. за пенсійними справами
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5.

Відповідачем
не було прийнято до заліку суми витрат на виплату допомоги на поховання, що
підтверджується актами щомісячної звірки та копіями списків осіб, яким
виплачені відповідні пенсії, що не прийняті відділенням до заліку.

Приписами
ст.6 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування страхові фонди беруть на себе зобов'язання щодо збору страхових
внесків, а надання застрахованим особам матеріального забезпечення і соціальних
послуг при настанні страхових випадків. До страхових фондів та визначених цим
Законом страховикам - цільові страхові фонди з: пенсійного страхування;
медичного страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності
та витратами, зумовленими народженням та похованням, страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань, страхування на випадок
безробіття. Об'єктом загальнообов'язкового державного соціального страхування є
страховий випадок, із настанням якого у застрахованої особи (члена її сім'ї,
іншої особи) виникає право на отримання матеріального забезпечення та
соціальних послуг, передбачених статтею 25 цих Основ.

Статтею
25 Основи визначено такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення
при пенсійному страхуванні - допомога на поховання пенсіонера, при страхуванні
від нещасного випадку на виробництві - допомога на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Таким
чином, як вбачається з Основ законодавства про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування страхові фонди, в межах покладених на них функцій,
здійснюють виплати соціальних послуг та матеріального забезпечення лише при
настанні страхового випадку.

За
змістом статей 8, 10, 81 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, пенсійне
забезпечення громадян, призначення пенсій і оформлення документів для їх
виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України з виплатою пенсій за
рахунок його коштів.

Згідно
ст.ст. 23,26 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, одним з видів пенсій,
що призначається і виплачується Пенсійним фондом, є пенсія по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Відповідно
до ч.4 ст.91 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, у разі смерті
пенсіонера, його сім'ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога
на поховання в розмірі двомісячної пенсії.

Відповідно
до ст.ст.21, 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
яке спричинило втрату працездатності” №1105-ХІV, який набрав чинності з 01
квітня 2001 року, обов'язок у разі настання страхового випадку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження здоров'я або у разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, зокрема, пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання чи пенсію у зв'язку
з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, а також організувати поховання померлого,
відшкодувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих
умов покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України.

Частиною
8 ст. 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, яке
спричинило втрату працездатності” встановлено, що у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе
Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів України.

На
виконання вищевказаної правової норми постановою Кабінету Міністрів України від
11.07.2001 року №826 затверджено Порядок проведення витрат на поховання у разі
смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання,
відповідно до п.2 якого, витрати на поховання проводяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок
державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно
до п.4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів України “Про пенсійне забезпечення”, “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”, а саме:

- сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

- щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

- допомога на
поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію;

- сума витрат
Пенсійного фонду з виплати та доставки вищевказаних пенсій.

Згідно
п.3 Постанови Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків від
06.03.2006 року №13 “Про витрати на поховання у разі смерті застрахованої особи
від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання”, витрати на
поховання проводяться робочими органами виконавчої дирекції Фонду
страхувальнику або сім'ї застрахованого чи іншій особі, яка здійснювала
поховання у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає
страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено
Кабінетом міністрів України.

У
відповідності з абзацом 2 п.5 ст.24 Закону №1105, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між
Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших
видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Положення
абз.2 п.5 ст.24 Закону №1105 кореспондується з положенням абз.2 ч.2 ст.7 Закону
України “Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” від 22.02.2001 року, яким встановлено, що
потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від
нещасних випадків, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у рахунок
його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між
страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального страхування від
нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Згідно
ст..ст..13,14 Закону №1105, страховим випадком є нещасний випадок на
виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому
професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у
статті 14 Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на
отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Нещасний
випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника
небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання
ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала
смерть.

Тобто,
обов'язково повинен існувати причинний зв'язок між нещасним випадком на
виробництві або професійним захворюванням та смертю потерпілого, незалежно від
строку настання таких наслідків.

Позивач,
як під час складання акту щомісячної звірки і направлення його відповідачу, так
і під час судового розгляду справи не надав докази, які підтверджували б
існування причинного зв'язку між смертю потерпілого та нещасним випадком на
виробництві або професійним захворюванням.

Посилання
позивача про співвідношення допомоги на поховання, яка виплачується за рахунок
коштів Пенсійного фонду, з пенсією по трудовому каліцтву, не можуть бути
прийняті судом, оскільки ч.3 ст.9 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування”.

Згідно з ч.2 ст.7 Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд соціального
страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні
послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня
2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому
порядку Фонду соціального страхування від нещасних випадків документи, що підтверджують
право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні
послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Крім
того п.4 ст.34 даного Закону встановлено, що Фонд соціального страхування від
нещасних випадків фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу потерпілих,
а п.16 цієї статті передбачає, що виплата пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання провадиться
потерпілому відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення.

Стаття
91 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 року №1788-ХІІ
передбачає, що у разі смерті пенсіонера його сім'ї або особі, яка здійснила
похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.

Відповідно
до ст..53 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” від 09.07.2003 року №1058-ІV у разі смерті пенсіонера особам, які
здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в
розмірі двомісячної пенсії, яку отримав пенсіонер на момент смерті.

Механізм відшкодування допомоги на поховання визначено
Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, який затверджено Постановами правління Пенсійного
фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України від 04 березня 2003 року №5-4/4
та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року №376/7697.

Згідно з пунктами 5, 6 і 7 Порядку органи Пенсійного
фонду щомісяця проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків звірку витрат по особових справах потерпілих,
складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої
дирекції Фонду на місцях. Головні управління Пенсійного фонду та управління
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
підставі поданих актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України
витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця,
наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду
соціального страхування від нещасних випадків. Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на підставі вказаної довідки на централізованому рівні до 25
числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному
фонду.

Збір та акумулювання страхових внесків відповідно до
статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професіонального
захворювання, які спричинили втрату працездатності" та статей 1, 2 Закону
України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" здійснює Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Частиною 2 пункту 5 статті 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що у разі, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо відшкодування ним витрат.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду,
продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України.
При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у
рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і
Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Спір виник на стадії проведення звірки витрат по особових
справах потерпілих та підписання акту щомісячної звірки з підстав неприйняття
Фондом соціального страхування від нещасних випадків до заліку витрат на
відшкодування коштів на поховання за період 2003-2006 років.

Порядок відшкодування витрат передбачає здійснення
відповідних розрахунків та проведення стягнення пенсійних витрат на
централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних
випадків та Пенсійним фондом України.

У даному випадку позивач - управління Пенсійного фонду
України в Попільнянському районі звернулося з позовом до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків у Андрушівському
районі про зобов'язання вчинити дії по виключенню з акту щомісячної звірки
витрат на поховання по особових справах померлих, які втратили працездатність
внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Лише на підставі даних особових справ інвалідів,
занесених до актів звірки, робочі органи Фонду соціального страхування від
нещасних випадків визначають загальну суму витрат, що підлягають відшкодуванню,
надсилають ці дані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України, якому в свою чергу, надані
повноваження проводити взаєморозрахунки з Пенсійним фондом України і вирішувати
питання про відшкодування пенсійних витрат, визначених належним чином.

Невключення сум витрат, здійснених органом Пенсійного
фонду України на пенсійне забезпечення громадян, які виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання, пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, до акту
щомісячної звірки, унеможливлює відшкодування цих витрат Пенсійному фонду
України Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Разом з
тим, здійснивши аналіз правових норм Законів України “Про пенсійне
забезпечення”, “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
страту працездатності”, інших вищевказаних нормативно-правових актів, суд
приходить до висновку про те, що орган Пенсійного фонду має право на
відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків сум витрат
на виплату допомоги на поховання лише у разі смерті потерпілого, що настала за
обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Отже, суд вважає, що в задоволенні даного позову позивачу
слід відмовити.

Окрім того, рішенням Конституційного Суду України від
09.07.2002 року визначено, що частина 2 статті 124 Конституції України
передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює
юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права
будь - якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно
обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист.
Суб'єкти правовідносин, в тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору
можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на
звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції
України. Держава має забезпечити захист прав усіх суб'єктів правовідносин, в
тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за
вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно - правовими
актами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на
спори між суб'єктами
владних повноважень з
приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень,
а також спори, які виникають з
приводу укладання та виконання адміністративних договорів.

Відповідно
до ч.4 ст.94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись
ст.ст.21,28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
яке спричинило втрату працездатності", керуючись ст.ст. 94,158-163,167,254
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В
задоволенні позову відмовити.

Згідно
ст. 254 КАС України, постанова, якщо інше не встановлено КАС України набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова
може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через
Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження постанови протягом 10 днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга
на постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Головуючий суддя
В.Р.Щавінський