Справа № К-6299/06
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2007-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2007 року м.
Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого, судді: Бутенка
В.І.,

суддів: Сороки М.О. (доповідача),

Штульмана
І.В.,

Весельської Т.Ф.,

Панченка О.І.

провівши в порядку касаційного провадження
попередній розгляд адміністративної справи за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії
Луцького міського голови,

встановила:

У вересні 2003 року
ОСОБА_1. звернувся до суду із скаргою на неправомірні дії Луцького
міського голови в порядку глави 31-А ЦПК України.

Ухвалою Рожищенського
районного суду від 31 жовтня 2003 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного
суду Волинської області від 22 січня 2004 року,
скарга залишена без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права, просить судові рішення
скасувати.

Судом встановлено, що
розпорядженням Луцького міського голови від 29.05.2003 р. «Про закриття ринку
на пр. Грушевського» зобов'язано ТОВ «Злагода» до 1 липня 2003 року припинити
роботу ринку, а також зобов'язано довести до відома продавців у письмовій формі
інформацію про закриття ринку. У зв'язку з цим підприємець ОСОБА_2., у якого
працював ОСОБА_1., попередила його про необхідність розірвання з ним трудового
договору.

Залишаючи скаргу заявника
без розгляду, суд виходив з того, що має місце спір про право і на підставі
статті 248-6 чинного на час постановлення судових рішень у справі Цивільного
процесуального кодексу України 1963 року, така справа мала розглядатися в
порядку позовного провадження, а не за правилами розгляду скарг, що випливають
із адміністративно правових відносин. Відповідно до цієї норми Закону скарга
підлягала залишенню без розгляду.

Із таким висновком
обґрунтовано погодився суд апеляційної інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 211
Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) підставами касаційного
оскарження судового рішення є порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і процесуального права та відсутні передбачені
ст. 227 КАС України підстави для його обов'язкового скасування.

Враховуючи наведене,
колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
ст. ст. 220, 220-1, 221, 223, 224, 230, 231
КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а
ухвалу Рожищенського районного суду від 31 жовтня 2003 року і ухвалу
апеляційного суду Волинської області від 22 січня 2004 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судові рішення Вищого адміністративного суду України, які ухвалені в
порядку касаційного провадження, можуть бути оскаржені лише за винятковими
обставинами - з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної
інстанції однієї й тієї самої норми права; визнання судових рішень міжнародною
судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, такими, що порушують
міжнародні зобов'язання України - протягом одного місяця з дня відкриття таких
обставин шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Судді:
(підписи)

З оригіналом згідно, відповідальний
секретар: Єрко
С.М.