Справа № 22а-1478/07
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2007-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 22а - 1478/07 головуючий
суддя у 1-ій
категорія статобліку - 21 інстанції
ПОСТАНОВА

Іменем України

«20» вересня 2007 року
місто Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді:
Уханенко С.А. (доповідача)

суддів:
Поплавського В.Ю., Стежко В.А.

при
секретарі

судового засідання: Серьогіна О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду
України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

на постанову Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська від 26 квітня 2007 року у адміністративній
справі № 2а-4/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в
Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про
неправомірні, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,
-

в с т а н о в и л а:

В липні 2006 року позивачка звернулась до суду з
вищезазначеним адміністративним позовом, в якому посилаючись на порушення її
конституційних прав на отримання
збільшеного розміру пенсії, визначеного ст.ст. 37, 37-1 Закону України „Про
державну службу”, просила визнати неправомірними дії Управління Пенсійного
Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська при призначенні та
перерахунку їй пенсії державного службовця щодо: вилучення із складу
середньомісячної заробітної плати 20 % винагороди за вислугу років,
середньомісячного розміру матеріальної допомоги та самостійного зменшення
надбавки, встановленої Указом Президента України від 20.06.2002 р. № 575 „Про
посилення соціального захисту працівників органів державної податкової служби”.
Одночасно, позивачка просила зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в
Заводському районі м. Дніпродзержинська здійснити перерахунок та виплату повної
суми винагороди за вислугу років у розмірі 40 % посадового окладу з урахуванням
надбавки за спеціальне звання, середньомісячного розміру матеріальної допомоги
до щорічної відпустки на оздоровлення та за період з 18.10.2005 р. по
31.03.2006 р. повної суми 100-відсоткової надбавки, встановленої Указом
Президента України від 20.06.2002 р. № 575 „Про посилення соціального захисту
працівників органів державної податкової служби”, а також стягнути з
відповідача судові витрати.

В процесі розгляду справи, представником позивачки була
подана заява про зміну позовних вимог ОСОБА_1, в яких ставилися питання про
визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії
державного службовця позивачки станом на 01.04.2007 р.; визнати протиправними
дії відповідача щодо самостійного зменшення з 18.10.2005 р. заробітної плати
позивачки, з якої їй обчислювалася пенсія державного службовця на 20%
винагороди за вислугу років, повної суми середньомісячної матеріальної допомоги
на оздоровлення, та за період з 18.10.2006 р. по 31.03.2006 р. на суму 20% винагороди
за вислугу років 100-відсоткової надбавки, встановленої Указом Президента
України від 20.06.2002 р. № 575 „Про посилення соціального захисту працівників
органів державної податкової служби”, з яких справлявся збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування. Також представник позивачки просила зобов'язати
відповідача здійснити позивачці починаючи з 18.10.2006 р. перерахунок та
виплату пенсії державного службовця з урахуванням повної суми винагороди за
вислугу років у розмірі 40% винагороди за вислугу років з урахуванням надбавки
за спеціальне звання, повної середньомісячної матеріальної допомоги на
оздоровлення та за період з 18.10.2006 р. по 31.03.2006 р. повної суми
100-відсоткової надбавки, встановленої Указом Президента України від 20.06.2002
р. № 575 „Про посилення соціального захисту працівників органів державної
податкової служби”. Одночасно, представник позивача заявила вимоги стосовно
стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 5821,00 грн.
та покладення на відповідача судові витрати.

Постановою Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 26 квітня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному
обсязі, крім того з Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської області на користь позивачки стягнуто
сплачені нею при зверненні до суду судові витрати в розмірі 19,30 грн., які
складаються з судового збору (3,40 грн, 8,50 гр.) та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення цивільної справи (7,50 грн.)

Не погоджуючись з
рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного Фонду України в
Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулося з
апеляційною скаргою в якій посилаючись на помилкове застосування судом норм
матеріального права, просить скасувати постанову суду та відмовити в задоволені
позовних вимог прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних
вимог ОСОБА_1.

Перевіривши
законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої
інстанції скасуванню з ухваленням нової постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачці з 18.10.2005
р. призначено пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України
„Про державну службу”, при цьому було зараховано загальний стаж позивачки 34
роки 7 місяців 18 днів (станом на 17.10.2005), в тому числі на державній службі
13 років 9 місяців 18 днів, який було обчислено відповідно до Порядку
обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 03.05.1994 р. № 283, що не оспорюється позивачкою та її
представником.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з того, що позивачка в період роботи в ДПІ м.
Дніпродзержинська отримувала надбавку за вислугу років у розмірі 40 %
посадового окладу з урахуванням доплати за спеціальне звання, а тому дії
відповідача в частині зменшення позивачці надбавки за вислугу років з 40% до 20%
її посадового окладу з урахуванням доплати за спеціальне звання суперечать вимогам ч.2 ст.33, ст.37
Закону України „Про державну службу” та постанови Кабінету Міністрів України
«Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної
податкової служби, які мають спеціальні звання» № 1013 від 12 вересня 1997 року.

Проте з
такими висновками суду погодитися неможна, оскільки судом не враховано, що
статус державного службовця, умови праці та пенсійне забезпечення регулюються
спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про державну службу».

Відповідно до ч.5 ст.33 Закону
України „Про державну службу”, надбавка
за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до
посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної
служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років
- 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Враховуючи, що стаж державної служби ОСОБА_1 складає 13 років 9 місяців 18 днів, тому
відповідно до норми вказаного Закону її надбавка складає саме 20%, а не 40%.
Зазначене є підставою для скасування постанови суду першої інстанції в цій
частині, з відмовою позивачці в задоволенні цих вимог.

Зобов'язуючи відповідача здійснити
позивачці перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням у складі
заробітної плати повної суми матеріальної допомоги на оздоровлення, суд першої інстанції виходив з того, що щорічну материальну допомогу на оздоровлення - необхідно
враховувати у склад середньомісячної заробітної плати при розрахунку розміру
щомісячної пенсії, оскільки вона є складовою частиною заробітної плати.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками
суду, а тому апедяційна скарга в цій частині підлягає задоволеню, постанова
суду скасуванню, з відмовою позивачці в задоволенні цих вимог - виходячи з наступного

Державним службовцям може надаватися матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових питань і відповідно до ст. 35
Закону України «Про
державну службу», допомога
для оздоровлення у розмірі посадового окладу виплачується при наданні
щорічної відпустки державному службовцю.

Згідно з ст.33 Закону України «Про державну службу»
заробітна плата державних службовців складається їх посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавки за вислугу років
на державній службі та інших надбавок.

Таким чином, виходячи з положень
вищезазначених статей Закону, допомога для оздоровлення є окремою разовою
виплатою та має нерегулярний характер, а тому не може зараховуватися до складу
заробітної плати, визначеної ч.2 ст.33 України «Про державну службу» та
враховуватися до середнього заробітку при розрахунку пенсії. Оскільки, відповідно до ст.37 Закону України
«Про державну службу» заробітна плата державним службовцям призначається
з сум їх заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення не може бути
врахована при призначенні (перерахунку) пенсії ОСОБА_1.

Сам
по собі факт утримання із суми надбавки та суми допомоги на оздоровлення збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування, не є підставою для включення їх до середнього заробітку для
розрахунку пенсії.

Що ж стосується постанови суду в частині зобов'язання
відповідача здійснити позивачці перерахунок пенсії за період з 18.10.2005 р. по
31.03.2006 р. повної суми 100-відсоткової надбавки, встановленої Указом
Президента України від 20.06.2002 р. № 575 „Про посилення соціального захисту
працівників органів державної податкової служби” то вона постановлена без
врахування обставин справи, відповідно до яких зазначена надбавка враховувалася
при призначені пенсії та продовжує враховуватися в тому розмірі.

Крім того, висновок суду першої інстанції щодо стягнення
збору з інформаційно - технічного забезпечення не відповідає положенням Кодексу
адміністративного судочинства та не передбачений цим Кодексом, тому постанову суду в цій
частині необхідно скасувати.

За вищенаведених обставин, колегія суддів
вважає висновок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, а тому
постанову необхідно скасувати та постановити нову постанову, якою в задоволені позовних вимог відмовити.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст. 205 КАС
України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської області
- задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська
від 26 квітня 2007 року - скасувати.

В задоволені вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з часу виготовлення повного тексту.

Головуючий:

Судді: