Справа № К-2593/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою Відділу державної
виконавчої служби Уманського районного управління юстиції Черкаської області на
рішення апеляційного суду Черкаської області від 04 лютого 2004 року у
справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної
виконавчої служби Уманського районного управління юстиції Черкаської області, -

встановила:

В жовтні 2003 року ОСОБА_1 звернувся
до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої
служби Уманського районного управління юстиції, в якій вказував, що за рішенням
Уманського районного суду, яке набрало чинності 09.02.2000 р., 19 червня 2001
року було видано виконавчий лист про відшкодування за рахунок державного
бюджету заподіяну йому моральну шкоду у зв'язку з незаконним притягненням до
адміністративної відповідальності в розмірі 400 грн. та відкрито виконавче
провадження Відділом ДВС Уманського районного управління юстиції.

Постановою державного виконавця від
28 жовтня 2003 р. виконавче провадження було закінчено, хоча гроші заявникові
не виплачені. В постанові зазначено, що для здійснення списання з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_1 грошових коштів виконавчий лист необхідно
направити до відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві.

Заявник вважав постанову державного
виконавця та дії по її винесенню незаконними, такими, що не відповідають
вимогам ст. 351 ЦПК України, якою передбачено, що змінити спосіб виконання
вправі тільки суд. Тому просив суд визнати постанову державного виконавця від
28 жовтня 2003 р. недійсною, зобов'язавши ВДВС Уманського районного управління
юстиції продовжити виконавче провадження по виконавчому листу від 19.06.2001 р.

Рішенням Уманського районного суду
від 01 грудня 2003 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Черкаської області від 04 лютого 2004 року задоволено апеляційну скаргу
скаржника та скасовано рішення суду першої інстанції. Постановлено нове
рішення, яким скаргу ОСОБА_1 було задоволено та визнано незаконною постанову
державного виконавця ВДВС Уманського районного управління юстиції від
28.10.2003 р. про закінчення виконавчого провадження про стягнення на користь
заявника 400 грн. моральної шкоди за рахунок державного бюджету. Зобов'язано
суб'єкта оскарження виконати рішення Уманського районного суду від 17.01.2000
р. у встановлені законом строки.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, ВДВС Уманського
районного управління юстиції звернувся до Верховного Суду України з касаційною
скаргою в порядку визначеному ЦПК України 1963 року, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення апеляційного суду
Черкаської області від 04 лютого 2004 року, а справу направити на новий
розгляд.

Листом Верховного Суду України від
23.09.2005 р. на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України зазначену касаційну скаргу було передано
до Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку касаційного
провадження.

Перевіривши рішення суду
апеляційної інстанції на відповідність нормам матеріального права, колегія
суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з
таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи скаргу ОСОБА_1, колегія суддів апеляційного суду
обґрунтовано виходила з положень, закріплених у ст. 20 Закону України "Про
виконавче провадження", у відповідності з якою виконавчі дії провадяться
державним виконавцем за місцем проживання, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. Якщо боржник є юридичною особою, то виконання
провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна.

Оскільки з матеріалів справи було
встановлено, що у виконавчому листі, виданому Уманським районним судом 19
червня 2001 р. про стягнення на користь ОСОБА_1 400 грн. моральної шкоди
вказано найменування боржника районний державний бюджет м. Умань, р/р
0001 код 50 МФО 354671 ВАТ "Державний ощадний банк" №225,
який розташований в м. Умані, то з урахуванням положень вищенаведеної норми
апеляційна інстанція вірно зазначила, що підстав для закінчення виконавчого
провадження, передбачених п.10 ст. 37 Закону України "Про виконавче
провадження", у державного виконавця не було.

З таким висновком апеляційного суду
погоджується і колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, оскільки він ґрунтується на фактичних
обставинах справи та відповідає вимогам чинного на момент розгляду справи
законодавства.

Направивши копію виконавчого листа
до ВДВС Печерського районного управління юстиції м. Києва для стягнення коштів
з Державного казначейства України, суб'єкт оскарження визначив нового боржника
чим фактично змінив спосіб і порядок виконання рішення без відповідного рішення
суду, що є порушенням вимог ст. 351 ЦПК України 1963 року.

Доводи касаційної скарги
правильність висновків суду не спростовують та зводяться лише до незгоди з
прийнятим по справі судовим рішенням.

Відповідно до ч.3 ст. 2201
КАС України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням наведеного та
керуючись ст.ст. 2201, 223, 224, 230, 231, Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Уманського районного управління юстиції Черкаської області -
залишити без задоволення, а рішення
апеляційного суду Черкаської області від 04 лютого 2004 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і
оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: