Справа № 22-а-2053/2007
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2007-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29"
листопада 2007 року
м. Харків

Справа №
22-а-2053/07

Категорія: 14
Головуючий 1 інстанції: Клименко А.М.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія
суддів у складі:

Головуючий
суддя Філатов Ю.М.,

Суддя Водолажська
Н.С., Суддя Шевцова Н.В.

при секретарі Волошиній
Я.В.

за участю представників:

представника відповідача - Єсіна О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.07.2007 року по справі №
2-а-115/2007р.

за позовом ОСОБА_1

до ДПІ в Орджонікідзевському
районі м. Харкова

про визнання дій та податкового
повідомлення неправомірними ,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1,
звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом про визнання неправомірним дій ДПІ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова та податкового повідомлення №
/0 від 29.04.03 р., посилаючись на те, що відповідачем під час
перевірки декларації суми сукупного доходу за 2002 р. були невірно застосовані
ставки оподаткування прибутковим податком доходів, що призвело до самостійного
незаконного визначення (нарахування) відповідачем податкового зобов'язання з
прибутку позивача в сумі 577,42 грн.

Постановою
Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.07.07 р. в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Харкова
про визнання дій та податкового повідомлення неправомірними було відмовлено.

Позивач не
погодився з постановою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в скарзі. Вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач надав до
суду клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутністю.

Відповідач надав
до суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить суд залишити без
задоволення скаргу, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, постанову суду першої
інстанції, вислухавши представника відповідача, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої
інстанції було встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що
ОСОБА_1 протягом 2002 р. отримував доходи: - з січня 2002 р. по квітень 2002 р.
за місцем основної роботи у СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.
Харкові - у сумі 2436,2 грн. та 365,0 грн. матеріальної допомоги, з якої
фактично було утримано податок - 353,8 грн.; а з квітня 2002 р. до грудень 2002
р. - не за місцем основної роботи у сумі 17120,88 грн., з якої фактично було
утримано податку - 3424,18 грн. Відповідно до вимог закону ОСОБА_1 надав до ДПІ
декларацію про суму сукупного доходу, отриманого за 2002 р. (а.с. 8, 9).

За результатами
перевірки цієї декларації ОСОБА_1 було отримане податкове повідомлення № /00
від 29.04.03 р. про визначення податкового зобов'язання з прибуткового податку
з громадян у сумі 577,42 грн. за прогресивною ставкою оподаткування (а.с. 10).

Відповідно
до ст. 24 та ст. 67 Конституції України громадяни мають рівні конституційні
права і свободи та є рівними перед законом. Кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Принципи побудови
системи оподаткування, види податків і зборів та інших обов'язкових платежів, напрями їх зарахування і використання, перелік
платників податків та об'єктів оподаткування, а також відповідальність
за порушення податкового законодавства визначаються
Законом України "Про систему оподаткування".

Відповідно до ст.
ст. З, 4, 14 зазначеного Закону громадяни зобов'язані сплачувати податок з
отриманих доходів виходячи, зокрема, з принципу соціальної справедливості,
шляхом запровадження економічно обґрунтованого неоподаткованого мінімуму
доходів громадян та застосуванню диференційованого прогресивного оподаткування
громадян, які отримують високі і надвисокі доходи.

Виходячи з зазначених положень чинним законодавством передбачено, що
громадяни, отримуючи однакові доходи, мають сплачувати однакові
податки. Починаючи з 01.01.93 р. громадяни сплачують прибутковий податок у
відповідності до ст. 2 Декрету КМУ
"Про прибутковий податок з громадян", яким визначено платників
прибуткового податку, ставки і об'єкти оподаткування, у тому числі у громадян -
сукупний оподатковуваний доход за календарний рік.

Згідно п. 1 ст. 7
Декрету передбачена сплата прибуткового податку з сукупного оподаткованого
доходу громадян за місцем основної роботи, який обчислюється за ставками
прогресивного оподаткування доходів громадян, встановленими Указом Президента
України "Про збільшення неоподаткованого мінімуму та ставки прогресивного
оподаткування доходів громадян". Максимальна ставка податку за цим Указом
- податок з доходу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів плюс 40 відсотків
від суми, що перевищує доход у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів. Доход громадян, який отримується не за
місцем основної роботи, оподатковується відповідно до п. 3 ст. 7 Декрету
у розмірі 20%.

Судом першої
інстанції зроблений правомірний висновок, що Декретом, крім як у п. 1 ст.7, не
встановлено інших ставок для обчислення прибуткового податку з сукупного
оподаткованого доходу громадян. Тому, оскільки чинним законодавством
передбачена тільки одна шкала ставок для обчислення прибуткового податку із
сукупного оподаткованого доходу громадян, то вона повинна застосовуватися до
всіх об'єктів оподаткування, в тому числі і до доходу ОСОБА_1, об'єктом
оподаткування якого також є сукупний оподатковуваний доход за календарний рік.

Виходячи з
аналізу виду і характеру отримуваних апелянтом доходів, змісту і обсягу
повноважень податкових органів у сфері оподаткування, і враховуючи те, що у
розділі 1 Декрету відповідно до положень Указу Президента України від 13.09.94
р. закладено принцип рівного підходу до оподаткування доходів всіх громадян,
які мають постійне проживання в Україні, незалежно від джерел отримання цих
доходів, який реалізується шляхом обчислення податку з сукупного річного
доходу, який складається з місячних сукупних оподатковуваних доходів за
ставками прогресивного оподаткування при дотриманні гарантій відповідно до ст.
ст. 5,6 цього Декрету, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні
позову.

Крім того,
колегія суддів погоджується з посиланням суду першої інстанції на ухвалу
Конституційного Суду України від 21.03.02 р. № 2-17/2002, якою було відмовлено
у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним поданням 53
народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) Указу Президента України "Про збільшення
неоподаткованого мінімуму та ставки прогресивного оподаткування доходів
громадян". Зокрема. Конституційний Суд України визначив, що даний Указ
прийнято відповідно до положень Конституції України від 20.04.78 р. (п.7-4 ст.
114-5). Згідно з цією конституційною нормою Президент України мав повноваження ухвалювати
"укази з питань економічної реформи, не врегульованих законами України,
які діють до прийняття відповідних законів". Положення цього Указу
застосовуються з 1996 р. Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України
для розрахунку надходжень від податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також визначення сум штрафів за
адміністративні правопорушення.

Суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку, що оподаткування доходу апелянта ОСОБА_1
повинно здійснюватися згідно правил п. 7.3 Інструкції "Про прибутковий податок з громадян", затвердженої наказом
Головної ДПІ України № 12 від 21.04.93 р., в розмірах, порядку і
строках, визначених Декретом КМУ "Про прибутковий податок з громадян"
та Указом Президента України "Про збільшення неоподаткованого мінімуму та
ставки прогресивного оподаткування доходів громадян".

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів
дійшла до висновку стосовно того, що постанова Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 05.07.07 р. по справі № 2-а-115/2007р. прийнята з
дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її
скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 160, 164, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від
05.07.2007 року по справі № 2-а-115/2007р. - залишити без задоволення.

Постанову
Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.07.2007 року по справі №
2-а-115/2007р. за позовом ОСОБА_1 до ДПІ в Орджонікідзевському районі м.
Харкова про визнання дій та податкового повідомлення неправомірними - залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної
скарги протягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексу.

Головуючий
Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

Н.В. Шевцова

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 04.12.2007
року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду
Н.С. Водолажська