Справа № 22а-0094-07
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2007-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-0094-07
суддя у 1-ій
інстанції - Кожан М.П.
№А36/143-07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
серпня 2007 р. м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Туркіної Л.П.
(доповідач)

суддів при
секретарі: за участю представника позивача: відповідача: третя особа

Стежко В.А., Проценко
О.А., Духневич О.С. Колінко Ю.М. Сеннов О.А. не прибув

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської
області, смт. Ювілейне, на
постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 14.03.2007 року у справі №А36/143-07
за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет», смт. Ювілене, Дніпропетровська
обл. до відповідача: Дніпропетровської міжрайонної
державної податкової інспекції Дніпропетровської області, смт. Ювілейне,
Дніпропетровська обл. у якості
третьої особи залучено Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ про: визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,
-

В С Т А Н О В И Л А :

02
лютого 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет», смт.
Ювілейне Дніпропетровської області, (далі ТОВ «АТБ-маркет») звернулося до суду
з позовною заявою до Дніпропетровської міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області, смт. Ювілейне Дніпропетровської області
(далі Дніпропетровська МДПІ) про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення від 24.09.2006р. №/0 та від 24.11.2006р.
№/1, від 26.01.2007р. №/2, якими позивачу було визначено
податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, а саме: 505 грн.
основного боргу та 1011,46грн. штрафних санкцій.

Позовні
вимоги обґрунтовано тим, що контрагент позивача ОСОБА_1, надаючи позивачу рекламні
послуги за угодою від 14.03.205р., діяв як суб'єкт підприємницької діяльності -
приватний підприємець, що виключає обов'язки позивача діяти у якості
податкового агента ОСОБА_1, а саме нараховувати та сплачувати до бюджету
податок з доходів фізичних осіб з сум, виплачених ОСОБА_1.

Позивач зазначав, що
донарахування податку є необґрунтованим, а спірні податкові повідомлення
такими, що суперечать п.п. 9.12.1, 9.12.2 п.9 ст. 9 Закону «Про податок з
доходів фізичних осіб», ст.. 6 Указу Президента України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», ст.ст. 13,
14 Декрету КМ України «Про прибутковий податок з громадян».

Постановою господарського суду Дніпропетровської області
від 14.03.2007р. позов задоволено на підставі того факту, що на момент
отримання доходу ПП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування, а
отже особа, яка є джерелом виплати доходу (виручки) на користь фізичної особи -
підприємця (у межах здійснення такої діяльності) не має правових підстав
визначати об'єкт оподаткування (оподатковуваний дохід) під час здійснення
розрахунку - перерахування коштів (виплати виручки) підприємцю, а також
утримувати податок з цієї виручки, оскільки це призведе до подвійного
оподаткування доходу (виручки) підприємця, оподаткування понесених
підприємством валових витрат та порушення сфер правового регулювання між Указом
Президента України від 03.07.1998р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва» та законодавчими актами, що регулюють порядок сплати податку на доходи
фізичних осіб.

Не погодившись із
постановою суду, Дніпропетровська МДПІ подала апеляційну скаргу, в якій
зазначила, що постанова суду не відповідає нормам матеріального права, а саме:
абз. 2 п.1.8 ст. 1, п.п. 9.12 ст. 9 Закону «Про податок з доходів фізичних
осіб» (далі Закон), ст. 14 Декрету КМУ від 26.12.1992р. «Про прибутковий
податок з громадян». Просить постанову суду скасувати, у задоволення позову
відмовити.

У судовому засіданні
представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача
проти скарги заперечує, вважає рішення суду таким, що відповідає чинному
законодавству.

Третя особа до суду не
прибула, пояснень та заперечень не надала.

Заслухавши представників позивача та відповідача,
вивчивши доводи апеляційної скарги та заперечень щодо неї, а також дослідивши
матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При
проведенні документальної перевірки ТОВ «АТБ-маркет» з питання правильності
утримання своєчасності внесення до бюджету податку з доходів фізичних осіб
встановлено, що згідно видаткового касового ордеру №549 від 28.04.2005р. СПД
ОСОБА_1 виплачені кошти за рекламні послуги в сумі 3890,20грн. В ході перевірки
встановлено, що СПД ОСОБА_1 знаходився на спрощеній системі оподаткування, вид
діяльності згідно свідоцтва про сплату єдиного податку - роздрібна торгівля та
посередницькі послуги. Донараховано податок з доходів фізичних осіб у сумі 505,73грн.

Таким
чином, Тов. «АТБ-маркет» СПД - ОСОБА_1 сплачені доходи від здійснення
підприємницької діяльності, не вказаної у свідоцтві про сплату єдиного податку.

На
підстав викладеного відповідач прийшов до висновоку, що підприємством ТОВ
«АТБ-маркет» допущено порушення п.1.2, п. 1.3, п. 1.15 ст. 1, п.п. 8.1.1 п. 8.1
ст. 8, абз. «а» п. 19.2 ст.19, абз «а» п. 19.2, ст. 19, п. 17.2 ст. 17, п.п.
20.3.2 п. 120.3 ст. 20 Закону України №889 - ІV
від 22.05.2003р. «Про податок з доходів фізичних осіб».

Висновки,
зазначені в акті перевірки, слід вважати необґрунтованими, а спірні податкові
подомлення-рішення необґрунтованими та такими, що прийняті з порушенням чинного
законодавства, виходячи з такого.

14.03.2005р. між позивачем та приватним
підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір про надання рекламних послуг №12/1, у якому ОСОБА_1 зазначив себе, як приватного підприємця.

Відповідно до п.8.1 вказаного договору термін
його дії встановлено 20 календарних днів з дати підписання. Відповідно
до додатку №1 вказаного договору було визначено строк
виконання рекламних послуг -22.03.2005р.

Відповідно до акту №27 від 22.03.2005р. вказані послуги були надані на загальну
суму 3890,20грн.

28.04.05р. позивачем здійснено оплату за
договором у сумі 3890,20грн.

Відповідач зазначає, що до спірних відносин
слід застосовувати абз.2 п.1.8 ст.1 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (далі - Закон) в редакції станом на 31.03.05р.

Відповідно до Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» (далі -Закон) в редакції станом на 31.03.05р.
самозайнята особа - платник єдиного або фіксованого податку, яка
надає послуги іншій особі (виконує роботи на її користь) у межах
цивільно-правового договору, прирівнюється до найманої особи з відповідним
оподаткуванням отриманих нею доходів як заробітної плати, якщо умови такого
цивільно-правового договору передбачають надання таких послуг (робіт) протягом
більше ніж одного календарного місяця за податковий рік. (Пункт 1.8 статті 1 доповнено абзацом згідно із Законом N 2505-IV від 25.03.2005 ).

Як вбачається із вищевказаного договору термін
його дії менше ніж один календарний місяць, а послуги були надані через 8 днів
після його укладання. Таким чином в розумінні вказаної правової норми у
вказаній господарській операції СПД ОСОБА_1 не може прирівнюватись до найманої
особи з відповідним оподаткуванням
отриманих ним доходів як заробітної плати. Крім того, вказаний договір було
укладено та послуги було надані до набрання чинності абз. 2 п.1.8 ст. 1
вказаного Закону.

Як
свідчать матеріали справи, надані податковою, зокрема свідоцтво про державну
реєстрацію СПД - фізичної особи ОСОБА_1 від 21.12.2000р. та заява про право
застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності СПД - фізична
особа ОСОБА_1 у період з 01 січня 2005 року по 30 вересня 2005 року перебував
на спрощеній системі оподаткування.

Згідно п. п. 8.1.2., 8.14 ст.
8 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» передбачено обов'язок та право податкового агенту на утримання
податку саме при виплаті оподаткованого доходу. Така виплата мала місце
28.04.2005 р., тобто після 01.04.2005 р.

Підпунктом 9.12.1 пункту 9.12. статті 9
названого закону встановлено, що оподаткування доходів, отриманих фізичною
особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її
підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною
особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими
спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту. До
спеціального законодавства належить спеціальна (спрощена) система оподаткування
згідно з Указом Президента України від 03 липня 1998 року №727/98 "Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" із змінами і доповненнями (далі - Указ) та
звичайна/загальна система оподаткування згідно з розділом IV Декрету Кабінету
Міністрів України від 26 грудня 1992 року N 13-92 "Про
прибутковий податок з громадян" (далі - Декрет).

Відповідно до статті 2 Указу дохід, отриманий від здійснення підприємницької
діяльності, що обкладається єдиним податком, не включається до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника, а сплачена
сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних
податкових зобов'язань платника єдиного податку. Згідно із статтею 6 Указу
платник єдиного податку не є платником "податку на доходи фізичних
осіб" саме від здійснення того виду підприємницької діяльності, дохід від
якої обкладається єдиним податком.

Відповідно до підпункту 4.3.25 пункту 4.3 статті 4 Закону до складу
загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не
включається дохід (прибуток), одержаний самозайнятою особою від здійснення нею
підприємницької або незалежної професійної діяльності, якщо така особа обрала
спеціальну (спрощену) систему оподаткування такого доходу (прибутку) відповідно
до закону.

Отже,
на підставі зазначеного вище слід дійти висновку, що за станом на
28.04.05р. ОСОБА_1, як приватний підприємець, не повинен був сплачувати
прибутковий податок у загальному порядку.

Що стосується правових норм підпункту 9.12.2 пункту 9.12 статті 9 Закону, то він встановлює вимоги щодо
оподаткування саме "інших доходів" фізичних осіб -підприємців (в розумінні Закону - це інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту), тобто доходів, отриманих суб'єктом
підприємницької діяльності не в межах здійснення підприємницької діяльності.

Посилання податкової на ту обставину, що діяльність ОСОБА_1 щодо надання
рекламних послуг не була підприємницькою не можуть бути прийняті до уваги, як
такі, що суперечать матеріалам справи, зокрема, тексту договору на надання
послуг.

Посилання податкової на ту обставину, що на момент надання послуг ПП
ОСОБА_1 не зазначав у своїй заяві про застосування спрощеної системи
оподаткування такого виду підприємницької діяльності як рекламні послуги, не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки для визначення тієї обставини, чи є
діяльність особи підприємницькою, слід з'ясувати, чи відповідає вона критеріям
щодо здійснення підприємницької діяльності, зазначеним у ст. 42 ГК України. Як
свідчать матеріали справи, надаючи послуги з реклами ПП ОСОБА_1 здійснював саме
підприємницьку діяльність

Крім того, на момент отримання грошових коштів такий вид діяльності ним було
зазначено, відповідну заяву подано до податкової 15.03.2005 р.

Слід також зазначити, що у разі здійснення особою підприємницької
діяльності без відповідної реєстрації, така діяльність не може розглядатись
інакше, ніж підприємницька. Правопорушення у цьому випадку полягає у
відсутності належної реєстрації.

На підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення,
ухвалене судом першої інстанції є обґрунтованим та відповідає нормам чинного
законодавства.

Отже, приймаючи до
уваги, що господарський суд правильно встановив обставини справи та прийняв
рішення без порушення вимог процесуального та матеріального права, колегія
суддів вважає необхідним постанову суду першої інстанції залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст.195,
196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції
Дніпропетровської області, смт. Ювілейне, залишити без задоволення.

Постанову
господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2007 року залишити без
змін.

Ухвала
підлягає оскарженню відповідно до ст. 212 КАС України протягом місячного строку
з моменту проголошення до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалу оформлено у повному обсязі
03.10.2007р.

Головуючий :
Туркіна Л.П.

Судді: Стежко
В.А.

Проценко
О.А.

.