Справа № 22-а-2403/2007
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2007-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Справа №
Головуючий 1 інстанції:Шаповал М.М.
Доповідач 2 інстанції: Подобайло З.Г.
Постанова

Іменем України

06 грудня 2007 року

м. Харків

Колегія
суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді -
Мельнікової Л.В.

Суддів -
Подобайло З.Г., Сіренко О.І.

при секретарі: Спесивцева О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сумського обласного
військового комісаріату на постанову Ковпаківського районного суду м.Суми від
02.08.2007 року по справі № 2-а-75/2007р.

за позовом ОСОБА_1

до Сумського обласного
військового комісаріату

про визнання рішення
неправомірним та зобов'язання присвоїти статус учасника бойових дій

встановила :

Позивач,
ОСОБА_1, звернувся до Ковпаківського районного суду м.Суми з позовною заявою до
Сумського обласного військового комісаріату про визнання неправомірним рішення
про відмову у встановленні статусу учасника бойових дій та зобов'язання
Сумського обласного військового комісаріату присвоїти йому статус учасника
бойових дій.

Постановою Ковпаківського районного суду
м.Суми від 02.08.2007 року по справі № 2-а-75/2007р. за позовом ОСОБА_1 до
Сумського обласного військового комісаріату про визнання рішення неправомірним
та зобов'язання присвоїти статус учасника бойових дій позовні вимоги задоволено.

З даною
постановою відповідач не згоден та
вважає, що рішення Ковпаківського районного суду м.Суми є необгрунтованим і
незаконним, таке, що не відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Скаржник
вважє, що суд не з'ясував обставини, що мають значення для справи, і зробив
висновки, не застосував необхідні норми права.

В
апеляційній скарзі скаржник вказує, що суд не врахував той факт, що відповідно
до п.2 ст.6 Закону України від 22.10.1993 року " Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту", учасниками бойових дій визнаються
військовослужбовці Радянської Армії, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР
проходили службу в державах, де в цей період велися бойові дії і брали участь у
бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Скаржник не
заперечує, що громадянин ОСОБА_1 перебував на території Чехословаччини, де
відповідно до переліку держав і періодів бойових дій затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року № 63 велися бойові дії, але ж
він відповідно до архівних документів участі у бойових діях чи забезпеченні
бойової діяльності військ не брав, а лише зазначено, що військова частина де
він служив виконувала тактичні завдання. Крім зазначеного архівного документу
заявник не надавав інших доказів. Комісія розглядала дане питання в межах тих
доказів, які представив заявник, а це була виключно архівна довідка. Крім того
при зверненні до відповідної комісії позивач не ставив питання щодо виклику
його на засідання комісії, заслуховуванні інших доказів (в тому числі і
показань свідків).

Також
скаржник вважає, що судом не враховано, що порядок розгляду питань, пов'язаних
із встановленням статусу учасника бойових дій і прийняття відповідних рішень
визначений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.1996 р. № 458 та
наказом МО України від 26.07.1996 р. № 208. Відповідно до цих
нормативно-правових актів встановлення відповідного статусу ветерана війни є
виключною компетенцією відповідних комісій. Комісія виносить рішення
колегіально, рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало
більшість членів комісії від її загального складу.

Скаржник
зазначає, що факт участі у бойових діях чи забезпеченні діяльності військ
встановлюється виключно комісіями зі спірних питань, які діють відповідно до
положень про комісії і є компетенцією даних комісії, будь-які інші органи і
навіть суди (п.2 Постанови пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995
р. № 5) не можуть встановлювати вказані факти.

Скаржник
вказує, що представник Сумського ОВК пояснював суду першої інстанції , що
комісія не може знати, припускати, якими доказами володіє позивач і чи має
намір він брати участь в розгляді його питання. Жодна комісія не будує свою
роботу на припущеннях, які документи запросити від заявників і тим паче
запрошувати осіб на засідання без їх згоди - це просто абсурд. До того ж
скаржник заперечує проти того, що представник ОВК не спростовував і не
оспорював вимоги щодо виконання комісією своїх обов'язків.

На
підставі вищевикладеного, скаржник просить скасувати постанову Ковпаківського
районного суду м. Суми від 02 серпня 2007 року справа № 2-а- 75, як не законну
і постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних
вимог в зв'язку з необґрунтованістю.

Позивач
та представник позивача в судовому засіданні заперечують проти задоволення
апеляційної скарги, надаючи усні пояснення з посиланнями на обставини,
викладенні в заяві, яка надана ними до суду.

В
судове засідання представник відповідача
не з'явився був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове
повідомлення.

Відповідно
до заяви, яка надійшла до апеляційного суду, відповідач просить суд апеляційної
інстанції розглядати справу у відсутність його представника.

Заслухавши
суддю-доповідача, позивача та його представника, перевіривши матеріали справи ,
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено та
підтверджено в суді апеляційної інстанції, що свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим,
що в 1967 році він був призваний в лави Радянської Армії і проходив службу у
військові частині п/п 16679, III бригада зв'зку РВГК на території Польщі в м.
Брацлаві. 21 серпня 1968 року за наказом уряду СРСР був направлений на
подолання контреволюцїї у Чехо-Словаччийі.

У 1995,
1999 та 2006 роках позивач звертався до Сумського ОВК з клопотання про надання
статусу учасника бойових дій. однак отримував відмову, яка мотивувалась тим. що
недостатньо підтверджуючих фактів.

При
прийнятті рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій був
порушений порядок розгляду.

Судом
першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що
згідно копії військового квитка (а.с.5) ОСОБА_1 проходив строкову військову
службу з 26.11.1967 року по 08 12.1969 рік у військовій частині п/п № 16679.

Відповідно
до архівної довідки (а.с.3) в історичному формулярі в/ч 16679 записано: „20
серпня 1968 року отриманий бойовий наказ командира 3 відділення бригади зв'язку
РВГК на участь у навчаннях „Дунай" по захисту соціалістичних завоювань в
Чехословакії від внутрішньої контреволюцїї та ворогів соціалізму спільно з
дружніми арміями Варшавського Договору."

Згідно
постанови КМУ № 63 від 08.02.1994 року „Про організаційні заходи щодо
застосування Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" затверджений перелік держав, яким надавалася допомога
за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського флоту,
КДБ... Чехо-Словаччина також включена в цей перелік і визначено період бойових
дій з 20 серпня 1968 року по 01 січня 1969 року.

У зв'язку
з контреволюцією в Чехо-Словаччині військовослужбовець строкової служби ОСОБА_1
був направлений відповідно до бойового наказу на території цієї країни і
виконував там військову задачу в період з 21 серпня по 15 листопада 1968 року
то його позов слід задовольнити.

Суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи, але дійшов помилкового
висновку що за наявності документів,
наданих суду слід задовольнити позов.

Відповідно
до ч. 1 Положення про комісії по розгляду питань, пов'язаних із встановленням
статусу ветеранів війни та визначення осіб, на яких поширюється чинність Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», затвердженого наказом Міністерства юстиції
України 28.08.1996 року за № 484/509, на комісії покладається, зокрема.,
вирішення питань про встановлення статусу учасника бойових дій стосовно всіх
категорій громадян, крім пенсіонерів Служби безпеки України, Міністерства
внутрішніх справ України, Національної гвардії України та Цивільної оборони
України. У своїй діяльності комісії керуються конституцією України, Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», іншими
законами України, указами, розпорядженнями Президента України, постановами
Верховної Ради України, постановами Кабінету Міністрів України, нормативно -
правовими актами МО України.

Порядок
розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу учасника бойових дій і
прийняття відповідних рішень визначений Постановою Кабінету Міністрів України №
458 від 26.04.1996 року та наказом Міністерства Оборони України від 26.07.1996
року.

Згідно
вказаних нормативно-правових актів встановлення відповідного статусу ветерана
війни є компетенцією відповідних комісій. Комісія виносить рішення колегіально,
рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більшість членів
комісії від її загального складу.

Позивач
просить визнати його учасником бойових дій, як особа що брала участь у бойових
діях на території інших країн.

Але
відповідно до ст. 6 п. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту, обов'язковою умовою надання відповідного статусу є
участь у бойових діях чи забезпечення бойової діяльності військ.

Відповідно
до архівної довідки (аркуш справи 5),
позивач проходив службу
у військовій частині №16679 в період з 25 листопада 1967 року по 08
грудня 1969 року водієм у військовому званні рядовий, 20 серпня 1968 року
отриманий бойовий наказ командира 3 відділення бригади зв'язку РВГК на участь у
навчаннях „Дунай" по захисту соціалістичних завоювань в Чехословакії від
внутрішньої контреволюцїї та ворогів соціалізму спільно з дружніми арміями
Варшавського Договору.

Але даних про те, що позивач безпосередньо
брав участь у бойових діях, чи забезпечував бойову діяльність військ не
має. Участь у навчаннях і ведення
бойових дій не тотожні поняття. Доказів що його частина він, чи якась інша
частина, вела бойові дії і в її
забезпеченні брав участь позивач не має.

Тому вимоги
позивача неправомірно були задоволені, неправомірно скасовано рішення комісіє
та зобов'язано надати статус учасника бойових дій.

На
підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції та позовні
вимоги є необґрунтованими .

Доводи апеляційної скарги є правомірними та
заслуговують за увагу.

Враховуючи
вищенаведене, постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права та на підставі п. 2 та п. 4 ст. 202 КАС
України підлягає скасуванню, а позов не підлягає задоволенню.

Керуючись
ст. ст. 160, 195, 196, 198, п. 2, п. 4 ст. 202, ст. ст. 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну
скаргу Сумського обласного військового комісаріату на постанову Ковпаківського
районного суду м.Суми від 02.08.2007 року по справі № 2-а-75/2007р. задовольнити.

Постанову Ковпаківського районного суду м.Суми
від 02.08.2007 року по справі № 2-а-75/2007р.
скасувати .

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Сумського обласного
військового комісаріату про визнання рішення неправомірним та зобов'язання
присвоїти статус учасника бойових дій відмовити.

Постанова набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом місяця, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено та підписано 11 грудня 2007 року.

Головуючий Мельнікова
Л.В.

Судді
Подобайло З.Г.

Сіренко
О.І.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя Харківського апеляційного

адміністративного
суду
Подобайло З.Г.