Справа № 2-а-15614/2007
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2007-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2007 року м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко
Ж.М.

суддів: Гонтарука
В.М.

Сторчака
В.Ю.

при
секретарі Пивовар І.М.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2 - представник позивача,

відповідача 1 - Мавроді Р.Ф.- представник за довіреністю,

відповідача 2 - Мавроді Р.Ф.- представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Вінницької митниці (відповідач 1) та Державної митної служби України
(відповідач 2) про визнання рішення суб'єкта владних повноважень протиправним,
поновлення на службі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вінницької митниці та Державної
митної служби України про визнання незаконними наказів відповідачів про його
звільнення з органів державної митної служби, поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної
шкоди.

Позов мотивовано наступним. Позивач працює в митних органів України з
02.03.1993 року.

27.10.2005 року наказом Вінницької митниці №184-о призначений на посаду
начальника відділу митного оформлення №2 Вінницької митниці. Наказом голови
Державної митної служби України №170-К від 16.02.2007 року притягнутий до
дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з займаної посади.

Підставою для цього зазначені довідка про результати проведення перевірки
дотримання законності оформлення транспортних засобів посадовцями Вінницької
митниці впродовж 2006 року та проведення зустрічної перевірки з органами
реєстрації транспортних засобів від 07.02.2007 року; службова записка на ім'я
голови Держмитслужби від 09.02.2007 року №20/0719; рішення голови Держмитслужби
до цієї службової записки; пояснення посадовців Вінницької митниці.

Наказом Вінницької митниці №19-к від 19.02.2007 року продубльоване
звільнення позивача з займаної посади та вирішено провести повний розрахунок.

Позивач вважає, що накази відповідачів про його звільнення є незаконними з
наступних підстав. Як зазначено в наказі Державної митної служби №170-к від
16.02.2007 року, позивача звільнено на підставі ст.17 та п.6 ст.30 Закону
України «Про державну службу», ст.ст. 21, 22, 23 Дисциплінарного статуту митної
служби за порушення Присяги державного службовця, що виразилось в неналежному
виконанні службових обов'язків і привело до систематичних порушень законодавчих
і нормативно-правових актів України з питань митної справи посадовими особами
підлеглих їм підрозділів і спричинило заподіяння значних збитків державі.

Проте, позивач вважає, що відповідно до Порядку здійснення митного контролю
та митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації та
посадової інструкції він не є особою, персонально відповідальною за
правильність митного контролю та митного оформлення.

Також вважає, що під час його звільнення відповідачами порушено вимоги
ст.28 Дисциплінарного статуту митної служби, в наказі про його звільнення не
зазначено, які саме порушення законодавчих та нормативно-правових актів він
безпосередньо допустив як посадова особа митного органу. В наказі про
звільнення відсутні посилання на дану статтю Дисциплінарного Статуту, а
зазначені в наказі ст.ст. 21, 22, 23 не містять підстав для звільнення.

В наказі про звільнення не зазначено, які саме порушення Присяги державного
службовця допустив позивач.

Позивач вважає, що звільнення з займаної посади проведено з грубим
порушенням порядку звільнення з займаної посади, зокрема, в порушення ст.31
Дисциплінарного статуту митної служби України та Порядку проведення службових
розслідувань в митних органах України, затвердженого наказом Державної митної
служби України від 29.07.2002 року №408, не було проведено службове
розслідування.

Крім того, позивача було звільнено з порушенням ст.37 Дисциплінарного
статуту митної служби України, яким встановлено шестимісячний строк для
притягнення керівників митних органів до дисциплінарної відповідальності.

На підставі ст.235 Кодексу законів про працю України позивач просить
стягнути з відповідача 1 середню зарплату за час вимушеного прогулу. Також
просить стягнути на його користь 16999 грн. відшкодування моральної шкоди з відповідача
2.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали
в повному обсязі.

Відповідачі проти позову заперечили і просили в його задоволенні відмовити
повністю за наступних підстав.

Згідно наказу Державної митної служби України від 11.01.2007 року №1-в
робочою групою Державної митної служби України в період з 15.01.2007 року по
03.02.2007 року проведено перевірку дотримання законності оформлення
транспортних засобів посадовими особами Вінницької митниці протягом 2006 року
та проведення реєстрації транспортних засобів.

За результатами перевірки, викладеними у довідці від 07.02.2007 року,
встановлені численні факти неналежного виконання посадовими особами Вінницької
митниці своїх безпосередніх обов'язків, що призвело до суттєвих порушень
нормативно-правових актів та законодавства з питань митної справи при
здійсненні митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, чим
заподіяно значних матеріальних збитків державі у вигляді не донарахування
митних платежів на суму понад 3,8 млн. грн.

За порушення Присяги державного службовця, що виявилось у неналежному
виконанні службових обов'язків, наказом Державної митної служби України від
16.02.2007 року №170-к припинено перебування на державній службі в митних
органах, звільнено із займаної посади позивача - начальника відділу митного
оформлення №2 Вінницької митниці.

Відповідачі вважають, що звільнення з митних органів в зв'язку з порушенням
Присяги державного службовця не є дисциплінарним стягненням, а є додатковою
підставою для припинення державної служби.

Позивач, працюючи начальником відділу, безпосередньо відповідає за стан
справ у своєму підрозділі та за наслідки дій своїх підлеглих. Проведеною
перевіркою встановлені численні порушення під час митного оформлення
транспортних засобів працівниками відділу, який очолював позивач. Недобір
митних платежів внаслідок таких дій позивача та його підлеглих склав 2038374,09
грн.

Представник відповідачів в судовому засіданні ці заперечення проти позову
підтримала повністю і просила в позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд
встановив, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Наказом Державної митної служби України від 16.02.2007 року № 170-к «Про
притягнення до дисциплінарної відповідальності» на підставі ст.17 та п.6 ст.30
Закону України «Про державну службу», ст.ст.21-23 Дисциплінарного статуту
митної служби України, затвердженого Законом України від 06.09.2005 року за
порушення Присяги державного службовця, що виявилось у неналежному виконанні
службових обов'язків та призвело до системних порушень законодавчих та
нормативно-правових актів України з питань митної справи посадовими особами
підпорядкованих підрозділів і спричинило заподіяння значних матеріальних
збитків державі, припинено перебування на державній службі в митних органах та
звільнено з посади у Вінницькій митниці ОСОБА_1, начальника відділу митного
оформлення № 2.

Наказом Вінницької митниці від 19.02.2007 року № 19-к «Про проведення
розрахунку з працівниками митниці» на підставі наказу Державної митної служби
України від 16.02.2007 року № 170-к зобов'язано службу фінансів,
бухгалтерського обліку та звітності провести повний розрахунок з ОСОБА_1 та
виплатити компенсацію за 12 календарних днів невикористаної щорічної відпустки
за відпрацьований період часу.

19.02.2007 року позивача було ознайомлено під розпис з наказом Державної
митної служби України від 16.02.2007 року № 170-к «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності», а 26.02.2007 року з Наказом Вінницької
митниці від 19.02.2007 року № 19-к «Про проведення розрахунку з працівниками
митниці».

26.02.2007 року ОСОБА_1 видано трудову книжку про що свідчить книга обліку
руху трудових книжок та вкладишів до них.

Відповідно до п.п.1.1 посадової інструкції начальника відділу митного
оформлення № 2 Вінницької митниці, затвердженої начальником Вінницької митниці
10.01.2006 року, начальник відділу митного оформлення № 2 призначається на посаду та звільняється з
посади наказом начальника Вінницької митниці.

З огляду на вищевикладене, судом
встановлено, що звільнення відповідачем 2 позивача проведено не на підставі, не
у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законами України.

Судом не беруться до уваги пояснення
представника відповідача 1, що позивач був звільнений наказом Вінницької митниці від 19.02.2007 року № 19-к «Про
проведення розрахунку з працівниками митниці», оскільки даним наказом визначено
порядок проведення повного розрахунку звільненого 16.02.2007 року ОСОБА_1
наказом відповідача 2 за № 170-к.

Крім того, відповідачами порушено вимоги ст.ст.47,
116 Кодексу законів про працю України, якими встановлено обов'язок власника або
уповноваженого ним органу провести виплату всіх сум, що належать працівнику в
день звільнення та видати працівникові належно оформлену трудову книжку в день
звільнення.

Так, з позивачем згідно наказу Державної митної
служби України від 16.02.2007 року № 170-к припинено перебування на державній
службі в митних органах та звільнено з займаної посади 16.02.2007 року; трудову
книжку видано 26.02.2007 року; проведення розрахунку вирішено провести 19.02.2007 року. Судом не
беруться до уваги пояснення представника відповідачів щодо того, що позивач з
19.02.2007 року по 02.03.2007 року знаходився на стаціонарному лікуванні в
лікувальному закладі про що свідчить листок непрацездатності №135229, тому
розрахунок було проведено з запізненням, оскільки відповідачі зобов'язані були
провести розрахунок з позивачем та видати трудову книжку 16.02.2007 року. А
тому наказ Вінницької митниці від
19.02.2007 року № 19-к «Про проведення розрахунку з працівниками митниці» в
частині проведення розрахунку з позивачем, видача трудової книжки прийнято та проведено не на підставі, не у
межах повноважень та не у спосіб, що передбачений законом України.

Судом встановлено, що наказ Державної митної служби України від 16.02.2007 року №
170-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині припинення
перебування на державній службі та звільнення з посади позивача видано на підставі
ст.17 та п.6 ст.30 Закону України «Про державну службу», ст.ст.21-23
Дисциплінарного статуту митної служби України, затвердженого Законом України
від 06.09.2005 року.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про державну
службу» крім загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі:

1)
порушення умов реалізації права на державну службу (стаття 4 цього Закону);

2)
недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтею 16 цього Закону;

3)
досягнення державним службовцем граничного
віку проходження державної
служби (стаття 23 цього Закону);

4)
відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії (стаття 31 цього Закону);

5)
виявлення або виникнення
обставин, що перешкоджають перебуванню
державного службовця на державній
службі (стаття 12 цього
Закону);

6)
відмови державного службовця від прийняття
або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього
Закону;

7)
неподання або подання державним
службовцем неправдивих відомостей
щодо його доходів,
передбачених статтею 13
цього Закону.

Відповідно до ст.17 вищевказаного закону
громадяни України, які вперше зараховуються
на державну службу, приймають
Присягу такого змісту: "Повністю усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно
служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх
авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян,
з гідністю нести
високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої
обов'язки".

Як вбачається, з п.1 резолютивної частини наказу
Державної митної служби України від 16.02.2007 року № 170-к позивача звільнено
за порушення Присяги державного службовця, що виявилось у неналежному виконанні
службових обов'язків та призвело до системних порушень законодавчих та
нормативно-правових актів України з питань митної справи посадовими особами
підпорядкованих їх підрозділів і спричинило заподіяння значних матеріальних
збитків державі, тобто позивача звільнено за порушення службової дисципліни.

П.21 Дисциплінарного статуту митної служби України,
затвердженого законом України від 06.09.2005 року визначено, що порушення
службової дисципліни - це протиправне, винне, (умисне чи необережне) діяння
(дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання
урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема невиконання або
неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень,
порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження
служби в митних органах, або вчинення інших дій, які дискредитують не тільки
посадову особу митної служби, а й митну службу України.

Відповідно до п.35 Дисциплінарного статуту митної
служби України право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення, як
звільнення з митного органу, має керівник митного органу, якому надано право
приймати на роботу та звільняти з роботи посадових осіб митної служби.

П.31 Дисциплінарного статуту митної служби України
встановлено, що застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення
передує обов'язкове службове розслідування. Судом встановлено, що службове розслідування
перед застосуванням до позивача дисциплінарного стягнення не проводилось.

При розгляді адміністративної справи з'ясовано, що
позивач за період роботи в митних
органах не притягувався до дисциплінарної відповідальності, що було
підтверджено в судовому засіданні представником відповідачів.

Згідно наказу Державної митної служби України від
16.02.2007 року № 170-к ОСОБА_1 звільнений з посади за неналежне виконання
службових обов'язків що призвело до заподіяння значних матеріальних збитків
державі. Як вбачається з вищевказаного наказу та пояснень представника
відповідача матеріальні збитки державі нанесені позивачем мотивовані на основі
не забезпечення контролю за діями підпорядкованого особового складу,
організацію митного контролю та митного оформлення, організацію роботи у
напрямі контролю за визначенням митної вартості та коду товару при митному
оформленні транспортних засобів, невиконанням обов'язків передбачених посадовою
інструкцією, що призвело до порушень особовим складом підпорядкованого відділу
нормативно-правових актів України та законодавства з питань митної справи при
здійсненні митного контролю та митного оформлення транспортних засобів.

В судовому засіданні представником відповідачів не доведено яке ж саме правопорушення було в діях ОСОБА_1 та яка його ступінь вини. Не доведено і те, що позивач прямо
причетний до вказаних недоліків, що викладені у довідці про результати проведення перевірки дотримання
законності оформлення транспортних засобів посадовими особами Вінницької
митниці протягом 2006 року та проведення зустрічної перевірки з органами
реєстрації транспортних засобів від 07.02.2007 року.

З огляду на
вищенаведене, суд не вбачає в діях позивача причинного прямого зв'язку з
матеріальними збитками державі.

Відповідно до п. 37
Дисциплінарного
статуту митної служби
України, затвердженого законом
України, дисциплінарні стягнення застосовуються керівниками митних
органів безпосередньо після виявлення дисциплінарних правопорушень, але не
пізніше одного місяця від дня виявлення і шести місяців від дня їх вчинення.

У разі проведення в
межах шести місяців з дня вчинення правопорушення службового розслідування щодо
посадової особи митної служби, яка вчинила дисциплінарне правопорушення, днем
його виявлення вважається день підписання акта службового розслідування.

На підставі ч. 2 п.
25 Дисциплінарного
статуту митної служби
України, обставинами, що
виключають можливість застосування дисциплінарних стягнень є закінчення шестимісячного строку від дня чинення
дисциплінарного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи та зі змісту наказу
Державної митної служби України від 16.02.2007 року № 170-к відсутні дати, коли
підлеглими посадовими особами позивача були вчинені порушення службової
дисципліни, які виявлені 07.02.2007 року, тобто чи в межах чи поза межами
шестимісячного строку з дня їх вчинення, та за яких обставин порушення були
вчинені.

Відповідно до ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на
підставі, у межах
повноважень та у
спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2)
з використанням повноваження
з метою, з якою
це повноваження надано;

3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4)
безсторонньо (неупереджено);

5)
добросовісно;

6)
розсудливо;

7)
з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації;

8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9)
з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття рішення;

10)
своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд
при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого
суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України. Державна митна служба України є
органом державної влади, і відповідно, її діяльність має підпорядковуватись
вимогам наведеної норми Конституції України та аналогічним вимогам Закону
України «Про дисциплінарний статут митної служби України».

Судом встановлено, що відповідач, з урахуванням всіх
обставин, діяв необгрунтовано, несвоєчасно, не у спосіб, що передбачений
законами України.

Заперечення та документи, надані відповідачем,
не містять доказів того, що накази від 16.02.2007 року № 170-к та від 19.02.2007 року № 19-к є правомірними в частині
звільнення і проведення розрахунку з ОСОБА_1 А тому вимоги ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України щодо свого обов'язку довести
правомірність свого рішення відповідачем не виконано.

Згідно ч.2 ст.162 Кодексу
адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення
суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача
вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи протиправність наказів відповідача в частині звільнення і проведення
розрахунку з ОСОБА_1, з метою захисту прав позивача від порушень з боку
суб'єкта владних повноважень, суд прийшов до висновку про необхідність захисту
цих прав шляхом визнання протиправними наказів від 16.02.2007
року № 170-к та від 19.02.2007 року № 19-к відповідачів та поновлення позивача на державній службі в митних органах зі
стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 17.02.2007 року.

В
частині стягнення з Державної митної
служби України моральної шкоди в розмірі
16999,99 грн. та витрат на юридичну допомогу, суд вважає, що позовні вимоги в
цій частині задоволенню не підлягають.

Так, відповідно до ст.237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у тому разі,
якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя. Позивачем не доведено та не підтверджено доказами
обставин в чому саме полягає моральна шкода. Крім того, відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу
адміністративного судочинства України
витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони.

Згідно ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Враховуючи, що вимоги позивача є
обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а отже
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо
адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно
до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 86, 90, 94, 158 - 163, 167, 186, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Вінницької митниці та Державної митної
служби України про визнання рішення суб'єкта владних повноважень протиправним,
поновлення на службі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
наказ Державної митної служби України № 170-к від 16.02.2007 року в
частині припинення перебування на державній службі в митних органах та звільнення
ОСОБА_1 з посади начальника відділу митного оформлення № 2 Вінницької митниці.

3. Визнати протиправним та скасувати п.п.1.1 п.1 наказу Вінницької митниці
№ 19-к від 19.02.2007 року щодо проведення розрахунку з ОСОБА_1 - начальником
відділу митного оформлення № 2 Вінницької митниці.

4. Поновити ОСОБА_1 на державній службі
в митних органах на посаді начальника відділу митного оформлення № 2
Вінницької митниці.

5. Стягнути з Вінницької митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 17.02.2007 року по день прийняття даного рішення суду.

6. Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на державній службі в митних органах на посаді начальника відділу
митного оформлення №2 Вінницької митниці та стягнення середнього заробітку за
один місяць допустити до негайного виконання.

7. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з
дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або у термін, встановлений для подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Постанова в повному обсязі набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений КАС України, постанова суду першої інстанції набирає сили в
повному обсязі після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили в повному обсязі
після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанову в
повному обсязі складено 30 листопада 2007 року.

Головуючий суддя Мельник-Томенко
Ж.М.

Судді: Гонтарук
В.М.

Сторчак
В.Ю.

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: