Справа № 2-а-13312/2007
Суддя: Гонтарук В.М.
Дата ухвалення: 2007-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» вересня
2007 року м.
Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд

в складі:

головуючого судді
Гонтарука В.М.

при секретарі Зелінській І.В.

позивача ОСОБА_1.

представника позивача
ОСОБА_2.

представників
відповідача Сидорова О.В.

представників
відповідача Трачука О.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Регіонального управління Департаменту САТ
Державної податкової адміністрації України у Вінницькій області про скасування
рішення про застосування фінансових санкцій, суд -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов ОСОБА_1до Регіонального управління
Департаменту САТ Державної податкової адміністрації України у Вінницькій
області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій.

Позов
мотивовано тим, що 26 липня 2007 року інспекторами Регіонального управління
департаменту САТ ДПА України у Вінницькій області проведено перевірку у кафе
«Марина», де згідно Ліцензії серія НОМЕР_1виданої Регіональним управлінням
департаменту САТ ДПА України у Вінницькій області від 18.05.2007 року,
суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1. проводиться роздрібна торгівля
алкогольними напоями вітчизняного та імпортного виробництва. За наслідками
перевірки складено Акт №020021. В даному акті зазначено, що в порушення ст.
15-3 Закону України від 19.12.95р. №481/95-ВР «Про державне регулювання
виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», проводилась продажа алкогольних напоїв на
території закладу охорони здоров'я. Згідно вищезазначеного акту, за Рішенням
Начальника Регіонального управління департаменту САТ ДПА України у Вінницькій
області від 03.08.2007 року до позивача застосувано фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі
1700 гривень. З рішенням ОСОБА_1. не погоджується, вважає його
незаконним з наступних підстав.

Приміщення кафе «Марина» є власністю ОСОБА_1., що підтверджується Договором
дарування частини будівель від 30 грудня 2004 року.

Відповідно до рішення 32 сесії 4 скликання Хмільницької міської ради
Вінницької області від 22 грудня 2005 року військовому клінічному санаторію
«Хмільник» припинено право користування на земельну ділянку площею 870,07
кв.м., по вул. 1 Травня, 39, на якій знаходиться кафе «Марина». Таким чином,
вказана ділянка не належить військовому клінічному санаторію «Хмільник» як
закладу охорони здоров'я.

Згідно рішення 35 сесії 4 скликання Хмільницької міської ради Вінницької
області від 23 березня 2006 року ОСОБА_1. надано дозвіл на
виготовлення технічної
документації, щодо посвідчення
права користування на земельну ділянку, на якій розміщено приміщення кафе. Однак, в зв'язку з ускладненим порядком виготовлення такої технічної
документації, договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1. та Хмільницькою
міською радою не укладений.

Крім того, при видачі Ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями
вітчизняного та імпортного виробництва, що видавалась цим же Регіональним
управлінням департаменту САТ ДПА України у Вінницькій, позивачем надавались
документи про місце здійснення торгівлі, заперечень та зауважень не було.

На підставі вищенаведеного, позивач просить скасувати рішення Начальника
Регіонального управління департаменту САТ ДПА України у Вінницькій області від
03.08.2007 року щодо накладення на нього штрафних санкцій в розмірі 1700 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, та
просили його задоволити, аргументуючи свою позицію обставинами, що викладені в
позовній заяві.

Представники відповідача позов не визнали. В обґрунтування заявленого суду
пояснили слідуюче.

Працівниками регіонального управління Департаменту САТ ДПА України у
Вінницькій області 26.07.2007 року була здійснена перевірка кафе «Марина»
розташованого за адресою м. Хмільник вул. 1 Травня, 39, де здійснює
підприємницьку діяльність суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1.

В ході проведення перевірки працівники регіонального управління здійснили
закупку 250 гр. вина «Монастьірская изба» по ціні 6.50 грн., та встановили що в
реалізації знаходяться алкогольні напої в асортименті.

Приміщення в якому розташоване кафе «Марина» знаходиться на території
центрального військового клінічного санаторію «Хмільник». А у відповідності до
листа Управління охорони здоров'я та курортів Вінницької обласної державної
адміністрації від 18.07.07р. - центральний військовий клінічний санаторій
«Хмільник» відноситься до закладів охорони здоров'я, які розташовані на
території Хмільницького району.

Таким чином, було встановлено факт продажу алкогольних напоїв в приміщені
та на території закладу охорони здоров'я - центрального військового клінічного
санаторію «Хмільник», що суперечить вимогам ст. 15-3 Закону України № 481/95-ВР
від 19.12.1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». За
вищезазначене порушення працівниками регіонального управління було складено акт
№ 020021 від 26 липня 2007 року.

Відповідно до п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003
року №790 «Про затвердження порядку
застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону № 481», рішення
про застосування фінансових санкцій приймаються керівником, а у разі його
відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право
виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами. Порядок і строки розгляду матеріалів, які є
підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх
застосування встановлюються органами, що приймають такі рішення, відповідно до
їх компетенції. Одним з таких органів є Департамент контролю за виробництвом та
обігом спирту, алкогольними напоями і тютюновими виробами Державної податкової
адміністрації, його регіональні управління та їх територіальні підрозділи.

На підставі акту № 020021 від 26 липня 2007 року, згідно абзацу 8 ст. 17
Закону України № 481/95-ВР начальником регіонального управління було прийнято
рішення про застосування фінансових санкцій у розмірі 1700 грн. за продаж
алкогольних напоїв на території закладу охорони здоров'я.

Крім того, ОСОБА_1. не було виконано вимоги рішення Хмільницької міської
ради від 22 грудня 2005 року, а саме оформлення в чотирьохмісячний термін права
користування земельною ділянкою. На даний момент договір оренди земельної
ділянки між ОСОБА_1. та Хмільницькою міською радою не укладено.

На підставі вищенаведеного, представники відповідача вважають, що рішення №
21 від 03.08.2007 року є законним, а фінансові санкції застосовані
правомірно.

З огляду на вищенаведене,
представники відповідача просили суд відмовити в задоволені позовної заяви
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1. про скасування рішення про
застосування фінансових санкцій № -21 від 03.08.2007 року.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази в їх сукупності,
суд дійшов висновку, що обставини на які посилався у позовній заяві позивач мали місце, заява обґрунтована та підлягає
задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1, є суб'єктом підприємницької діяльності, про що підтверджує
свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 04.03.2005 №
запису НОМЕР_2, зареєстроване Виконавчим комітетом Хмільницької міської ради
Вінницької області. Згідно торгового патенту ТПА №НОМЕР_3 виданого Хмільницькою
ОДПІ, позивач здійснює торгівельну діяльність (роздрібна торгівля) за адресою:
м. Хмільник вул. 1-го Травня, 39, кафе «Марина».

Згідно Ліцензії серія НОМЕР_1, виданою Регіональним управлінням
департаменту САТ ДПА України у Вінницькій області від 18 травня 2007 року,
ОСОБА_1. проводиться роздрібна торгівля алкогольними напоями вітчизняного та
імпортного виробництва.

26 липня 2007 року інспекторами Регіонального управління Департаменту САТ
ДПА України у Вінницькій області проведено перевірку у кафе «Марина». За
наслідками перевірки складено Акт №020021, в якому вказано, що в порушення ст.
15-3 Закону України від 19.12.95р. №481/95-ВР «Про державне регулювання
виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» проводилось продаж алкогольних напоїв на території
закладу охорони здоров'я.

Однак, з вказаним висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

В силу статті 15-3 вищевказаного
закону передбачено обмеження
щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у приміщеннях та на території
дошкільних, навчальних закладів і
закладів охорони здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи, приміщення кафе «Марина», що знаходиться
за адресою м. Хмільник вул.1 Травня, 39, на праві власності належить
ОСОБА_1згідно Договору дарування частини будівель від 30 грудня 2004 року, який
зареєстровано Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднання бюро
технічної інвентаризації» 10 березня 2005 року. Саме це приміщення
становить 1/100 частини
будівель по вул.
1-го Травня, 39,
Військового центрального клінічного санаторію «Хмільник». Але будівля
кафе, згідно вищевказаного Договору дарування, не є власністю санаторію.

Згідно Рішення 32 сесії 4 скликання Хмільницької міської ради Вінницької
області від 22 грудня 2005 року Військовому клінічному санаторію «Хмільник»
припинено право користування на земельну
ділянку площею 870,07 кв.м., по вул. 1 Травня, 39, на якій знаходиться кафе
«Марина».

Крім того, судом встановлено, що відповідно листа начальника санаторію від
22.11.2005 року, в зв'язку відчуження частини приміщення санаторію, в якому
розміщено кафе «Марина», на підставі ст. 142 Земельного кодексу України, військовий центральний клінічний санаторій
«Хмільник», не заперечував щодо припинення права користування земельною
ділянкою, площею 870,07 кв. м., яка знаходиться під вищевказаним кафе, та
передачі її до земель запасу міста.

Як вбачається зі
змісту ст. 142 Земельного кодексу
України, припинення права постійного користування земельною ділянкою у
разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Натомість, рішенням 35 сесії 4 скликання Хмільницької міської ради
Вінницької області від 23 березня 2006 року, ОСОБА_1. надано дозвіл на
виготовлення технічної документації,
щодо посвідчення права користування на зазначену земельну ділянку.

Технічна документація, яка виготовлена в 2007 році, включає в себе рішення
міської ради, схему розташування земельної ділянки, акти встановлення меж та
висновки відповідних інстанцій, яка подається до Хмільницької міської ради на
розгляд, затвердження та прийняття остаточного рішення. Копії вищевказаних
документів долучені до матеріалів справи.

Зі змісту вказаної технічної документації вбачається, що відведення
земельної ділянки суттєво не вплине на використання суміжних земельних ділянок.
При цьому, в технічній документації зазначено, що згідно українського
класифікатора цільового використання землі, вказана ділянка відноситься до
земель комерційного використання роздрібної торгівлі та комерційних послуг.
Даною технічною документацією передбачено оформити право оренди підприємцю
ОСОБА_1. на земельну ділянку, загальною площею 0,0870 га. для комерційного
використання-розміщення та обслуговування будівлі кафе «Марина».

Таким чином, судом встановлено, що приміщення кафе «Марина» по вул. 1 Травня,
39 в м. Хмільник не може відноситься до закладів охорони здоров'я, оскільки
воно належить на праві власності ОСОБА_1згідно Договору дарування частини
будівель від 30 грудня 2004 року. Крім того, земельна ділянка, площею 870,07
кв.м., яка знаходиться під кафе «Марина» в даний час не належить центральному
військовому клінічному санаторію «Хмільник», а відноситься до земель запасу
Хмільницької міської ради, і тому до земель закладів охорони здоров'я не належить. Отже, приміщення в якому розміщене кафе «Марина» не
знаходиться на території центрального військового клінічного санаторію
«Хмільник», а знаходиться на земельній ділянці, яка згідно українського
класифікатора цільового використання землі, відноситься до земель комерційного
використання роздрібної торгівлі та комерційних послуг.

В
судовому засіданні з'ясовано, що фінансову санкцію застосував до ОСОБА_1.
орган, який видавав ліцензію від 18.05.2007 року на здійснення торгівлі
алкогольними напоями вітчизняного та імпортного виробництва в приміщенні кафе «Марина» (тобто Регіональне
управління Департаменту САТ Державної податкової адміністрації України у
Вінницькій області). Однак, вже 03.08.2007 року той же орган накладає фінансову
санкцію.

Відповідно
до ст. 16 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», контроль за
дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають
ліцензії, а також інші органи в межах компетенції,
визначеної законами України.

Судом
встановлено, що саме відповідно до абз. 8 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР,
начальником регіонального управління було прийнято рішення про застосування
фінансових санкцій у розмірі 1700 грн. за продаж алкогольних напоїв на
території закладу охорони здоров'я, аргументуючи це тим, що ОСОБА_1. не було
виконано вимоги рішення Хмільницької міської ради від 22 грудня 2005 року - а
саме оформлення в чотирьохмісячний термін права користування земельною
ділянкою, що передбачено пунктом 2 ст. 142 Земельного кодексу України.

Однак, твердження відповідача, що на даний момент договір оренди земельної
ділянки між ОСОБА_1. та Хмільницькою міською радою не заключено, а тому до
нього застосовано фінансові санкції, не може бути прийнято судом з огляду на
наступне.

В силу п.2 ст. 142 Земельного кодексу України, органи виконавчої влади або
органи місцевого самоврядування у разі згоди на одержання права власності на
земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну
ділянку.

Як вбачається зі змісту цієї норми,
саме органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування укладають
угоду про передачу права власності на земельну ділянку.

Згідно рішення 35 сесії 4 скликання Хмільницької міської ради Вінницької
області від 23 березня 2006 року, ОСОБА_1. надано дозвіл на виготовлення
технічної документації, щодо посвідчення
права користування на зазначену земельну ділянку.

Обов'язок щодо контролю вищезазначеного рішення покладено не на позивача, а
на орган місцевого самоврядування, який приймав дане рішення, і ніяким чином не
на Регіональне управління Департаменту САТ Державної податкової адміністрації
України у Вінницькій області.

Частиною
2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їхні посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до
ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному,
повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч.2
ст.162 Кодексу у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти
постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні
дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи,
що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та
матеріалам справи, а отже підлягають
задоволенню.

За наведеного
вище, суд приходить до висновку, що рішення від
03.08.2007 року №-21 Регіонального управління департаменту САТ ДПА України у
Вінницькій області про застосування фінансових санкцій до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1є незаконним, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 70, 71, 79, 86, 128. 158, 163, 167,
254, 255, 256, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Скасувати
рішення від 03 серпня 2007 року №-21 Регіонального управління
Департаменту САТ Державної податкової адміністрації України у Вінницькій
області про застосування фінансових
санкцій до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1 ін. код
НОМЕР_4за порушення ст. 153 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР
«Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Постанова суду може бути оскарженою. Заява
про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або у термін, встановлений для подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, то постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: