Справа № 22-а-2538/2007
Суддя: Дралло І.Г.
Дата ухвалення: 2007-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-2538/2007 Голов, в 1 інст. - Романюк Є.В.
Доповідач - Дралло І. Г.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007
року, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду АР
Крим, в складі:

головуючого, судді - Дралло І.Г.,

суддів -
Берзіньш В.С., М'ясоєдової Т.М., при секретарі - Сафіній Ф.Ф, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до
Військової частини А2505 про стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню
за безперервну військову службу, за апеляційними скаргами в/ч А2505 на постанову
Сакського міськрайонного суду АР Крим від 05 грудня 2006 року та на додаткову
постанову від 09 лютого 2007 року, -

встановила:

Позивач
звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини А2505 про
стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню за безперервну військову службу та премії, яка повинна бути
нарахована на заборгованість.

Вимоги
мотивовані тим, що позивачу сплачували щомісячну надбавку за безперервну
військову службу не у повному обсязі по максимальної ставки, яка зазначена в
Указі Президента України №389 від 5.05.2003 року. Також позивачу повинно бути
нараховано премію у розмірі 33,3 % на ту частину надбавки, яку йому
неправомірно не нараховано і не сплачено. Заборгованість за військової частиною
А2505 складає сума недорахованого та невиплаченого грошового забезпечення за
безперервну військову службу з урахуванням
несплаченої премії та індексу інфляції у розмірі 5460 грн. 25 коп.

Відповідач позовні вимоги не визнав з тих підстав, що виплата щомісячної
надбавки за безперервну військову службу проводилася у
встановленому нормативними актами порядку відповідно до фінансування військової
частини.

Постановою
Сакського міськрайонного суду АР Крим від 05 грудня 2006 року позовні вимоги
задоволені. Стягнено з Військової частини А2505 на користь позивача суму
невиплаченого грошового забезпечення у розмірі 5460 грн. 25 коп. Додатковою постановою Сакського міськрайонного суду АР Крим
від 09 лютого 2007 року з в/ч А2505 стягнено на користь держави судовий збір у сумі 51 грн.00
коп.

Не погодившись з вказаною постановою та додатковою постановою суду
Військова частина А2505 принесла апеляційні скарги, в яких ставить
питання про скасування постанови та додаткової постанови суду з ухваленням
нового рішення по справі, яким просить відмовити у задоволені позовних вимог у
повному обсязі. Доводи апеляційних скарг зводяться до того, що постанова та
додаткова постанова суду ухвалені з порушенням
норм процесуального та матеріального права, при висновках суду, які не відповідають
фактичним обставинам справи.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних
скарг, суд апеляційної інстанції приходить до переконання в тому, що апеляційні
скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості по грошовому

забезпеченню за безперервну військову службу та премії, суд першої
інстанції виходив з

того, що в
порушення п.1 Указу
Президента України "Про
надбавки

військовослужбовцям Збройних
Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації
Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони
України за безперервну
службу" №, 389 від 05.05.2003 року позивачу

2

неправомірно не
нараховувалось грошове забезпечення за безперервну військову службу в
максимальному розмірі встановленому цім указом. Також військова частина
неправомірно не нараховувала позивачу премію у розмірі 33,3 % відповідно до
п.3.4. Положення "Про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних Сил України" № 75 від 05.03.2001 року на суму
надбавки, яка не сплачувалась позивачу. В наслідок зазначених неправомірних дії
відповідача склалася заборгованість 5460 гривень 25 копійок по грошовому
забезпеченню за безперервну військову службу, несплаченої премії, індексу
інфляції, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з
травня 2003 по січень 2005 року.

З такими
висновками суду першої інстанції не можна погодитися з наступних підстав.

Відповідно до
правил ст. 195 КАС України, при розгляді справи в апеляційній інстанції суд
перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної
інстанції визнає доводи апеляційних скарг відповідача обгрунтованими.

Доводи позивача
про те, що надбавка за безперервну військову службу виплачена в меншому
розмірі, чим передбачено Указом Президента України не засновані на нормах матеріального
права та не відповідають фактичним обставинам.

Спірна надбавка
передбачена Указом Президента України № 3892003 "Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України та
Управління державної охорони України за безперервну службу", відповідно до
якого надано право Міністру оборони України, Міністру внутрішніх справ України,
Голові Державного комітету у справах охорони державного кордону України та
начальнику Управління державної охорони України встановлювати
військовослужбовцям, які мають високі результати у службовій діяльності,
залежно від стажу роботи, щомісячні надбавки за
безперервну військову службу у відсотках до грошового забезпечення.

При цьому Указ
обмежує лише верхній граничний розмір надбавки, не фіксуючи початкового її
розміру, та передбачає, що порядок і умови виплати зазначених надбавок
визначаються Міністром оборони України, Міністром внутрішніх справ України,
Головою Державного комітету у справах охорони державного кордону України та
начальником Управління державної охорони України. Виплата надбавок здійснюється
за рахунок коштів, передбачених на утримання Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Державного комітету у справах охорони державного
кордону України та Управління державної охорони України.

На виконання
цього Указу Міністром оборони України наказом від 26.05.2003 року № 149
затверджено Інструкцію про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах
України. Відповідно до п.2 цього наказу розміри щомісячної надбавки за
безперервну службу встановлюються виходячи з наявного фонду грошового
забезпечення за рішенням Міністра оборони України. Довідками, які долучені до
матеріалів справи підтверджується, що позивачу у спірний період виплачувалась
надбавка у розмірах, встановлених Міністром оборони України.

Таким чином дії
відповідача по нарахуванню та виплаті надбавки відповідають чинному
законодавству і помилково визнані судом незаконними.

Висновки суду про задоволення вимог позивача про нарахування та виплаті
премії у розмірі 33,3 % колегія суддів також вважає не
обґрунтованими.

Згідно з
п.п.34.1, 34.2 Положення про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра
оборони України від 05 березня 2001 року № 75, яким передбачаються умови
преміювання військовослужбовців, преміювання є правом командирів військових
частини, керівників установ та організацій і здійснюється в межах фонду
преміювання, створеного в розмірі чотиримісячного фонду грошового забезпечення,
затвердженого в кошторисі, без обмеження індивідуальних премій максимальними
розмірами.

Судом першої інстанції при вирішенні спору всупереч вищевказаних норм
закону та наказів помилково зроблено висновок, що виплата
щомісячної надбавки за безперервну
вислугу та премії це обов'язок, а не право керівника установи.

3

Судом також не
враховано, що нормами вищевказаного Указу вказано, що виплата щомісячної
надбавки за безперервну службу виплачуються в межах асигнувань на утримання
установ та організацій.

Оскільки немає
підстав для стягнення надбавки за безперервну військову службу у більшому
розмірі ніж було нараховано та сплачено позивачу, то немає підстав і для
стягнення премії на несплачену надбавку.

За таких
обставин, висновки суду про обґрунтованість позовних вимог не відповідають матеріалам справи, фактичним
обставинам, положенням нормативних актів.

З урахуванням
наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що постанову суду першої
інстанції та додаткову постанову слід скасувати з.підстав статті 202 ч.1 п.3,4
КАС України з ухваленням по справі нової постанови про відмову в задоволенні
позову за необґрунтованість позовних вимог.

Керуючись
статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційні
скарги Військової частина А2505 - задовольнити.

Постанову
Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 05 грудня 2006 року та додаткову постанову того ж суд
від 09 лютого 2007 року скасувати і ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 у позові до Військової частині А2505
про стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню за безперервну військову
службу відмовити в повному обсягу позовних вимог.

Постанова набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого Адміністративного суду України на протязі одного місяця з дня
набрання нею законної сили.