Справа № 22а-2275/2007
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2007-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-2275/07
головуючий суддя у 1-ій
інстанції - Кожан М.П. (справа №А36//300-07)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2007 р. м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого

Коршуна А.О.
(доповідач)

Уханенко С.А. ,
Стежсуддів при секретарі: за
участю представника позивача представника відповідача:ко В.А.
Серьогіній О.В. Павленко С.П., довіреність №317 від
20.11.2006р. Осіння Т.А., довіреність
№14630/10/100 від 08.06.2007р. Мороз
Т.І., довіреність №8956/10/100 від 06.04.2007р.

розглянула у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю
«Унірем-Агро»

на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від
13.06.2007р. по справі №А36/300-07

за позовом:

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Унірем-Агро» , м. Дніпродзержинськ

до: про:

Державної податкової
інспекції у м. Дніпродзержинську
скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И Л А :

13.04.2007р.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро» (далі ТОВ «Унірем-Агро»)
звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до
Державної податкової інспекції м. Дніпродзержинська (далі ДПІ у м. Дніпродзержинську)
про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення
№230151600/0/37749/15-19 від 15.12.2006р.

Посилаючись у позовній
заяві на те, що висновки акту перевірки №15/124-230 від 05.12.2006р. не засновані на чинному законодавстві, дії
відповідача щодо зняття з податкового обліку сум податкового кредиту з податку
на додану вартість за загальною декларацією та перенесення цих сум до
податкового кредиту спеціальної декларації з нарахуванням відповідної штрафної
санкції суперечать положенням чинного податкового законодавства, просить
визнати недійсним податкове повідомлення-рішення №230151600/0/37749/15-19 від 15.12.2006р.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області
від 13.06.2007р. у справі №А36/300-07 позивачу у задоволені позовних вимог
відмовлено / а.с. 72-73 том 2/.

Позивач - ТОВ «Унірем-Агро» не погодившись з
вищезазначеною постановою суду подав апеляційну скаргу.

Посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом під час
розгляду справи судом першої інстанції не
було з'ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи,
висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи і
спростовуються зібраними по справі доказами, рішення суду першої інстанції
ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд
скасувати постанову суду від 13.06.2007р. і ухвалити по справі нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач - ДПІ у м. Дніпродзержинську у письмових
запереченнях посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду
справи з'ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення
справи, встановлені судом факти відповідають фактичним обставинам справи,
рішення суду ухвалено відповідно до норм чинного матеріального та
процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення,
постанову суду від 13.06.2007р. залишити без змін.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав
доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову
суду від 13.06.2007р. скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги позивача по справі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував
проти доводів викладених у апеляційній скарзі, підтримав доводи викладені у
запереченнях на апеляційну скаргу і просив суд апеляційну скаргу залишити без
задоволення, постанову суду від 13.06.2007р. залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні представників позивача,
відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з статуту ТОВ «Унірем-Агро» / а.с. 14-24/,
який затверджено зборами учасників товариства 18.06.2006р. та зареєстровано
державним реєстратором виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради
19.05.2006р., номер запису 5000041, одним з учасників товариства є
іноземний інвестор (нерезидент) - громадянин Канади ОСОБА_1( п.2. статуту),
який вносить до статутного капіталу
товариства в обмін на корпоративні права сільськогосподарську техніку та
обладнання виробництва Канади, США (розділ 4 статуту), а саме:

- авто-бетонозмішувач марки Dieci L 3500 вартістю 75200, 00
доларів США,

- бункер
Bourgault Grain Gart 1100 вартістю 86200, 00 доларів США,

- зерноочисне
обладнання Weesteel 4217 вартістю 605000, 00 доларів США.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що ОСОБА_1 ввезено
на митну територію України авто-бетонозмішувач
марки Dieci L 3500 на базі автомобіля IVEKO AIFO 8045 задекларованою вартістю
379760, 00 грн., накопичувальний бункер зерна задекларованою вартістю 435310,
00 грн., зерноочисне обладнання Weesteel 4217 задекларованою вартістю 3055250,
00 грн., це майно є його внеском, як учасника ТОВ „Унірем-Агро”, до статутного капіталу позивача в обмін на
корпоративні права, зазначені обставини підтверджуються наданими суду
письмовими доказами - копіями належним
чином оформлених вантажних митних декларацій № 11001000/6/003221 від
31.07.2006р., № 04918 від 31.07.2006р., № 11001000/6/003495 від
11.08.2006р. / а.с. 25-28/, поясненнями представника позивача у судовому
засіданні та не заперечувались представником відповідача під час розгляду
справи.

Під час митного оформлення вищенаведеної сільськогосподарської
техніки та обладнання - у серпні 2006р. позивачем фактично сплачено податок на
додану вартість у розмірі 855228, 00 грн, з цієї суми грошовими коштами було
сплачено позивачем 87062, 00 грн., та на
залишок суми 768166, 00 грн. позивачем було видано податковий вексель, який у
подальшому було оплачено позивачем / а.с. 88/, зазначені обставини
підтверджуються наданими суду письмовими доказами / а.с. 38-39/, відмітками на
вантажних митних деклараціях / а.с. 25-28/, поясненнями представника позивача у
судовому засіданні та не заперечувались відповідачем під час розгляду справи.

Також судом під час розгляду справи встановлено, що :

- між позивачем (орендодавець) та Закритим акціонерним
товариством «Українські радіосистеми» (орендар) було укладено договір оренди
нерухомого майна, умовами договору передбачено, що орендна плата за місяць
становить 1000 грн. з урахуванням податку на додану вартість ( п. 4.2.
договору) / а.с. 72-76/;

- 01.01.2006р.
між позивачем (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю
«Астеліт» (замовник) було укладено договір утримання та розміщення
телекомунікаційного обладнання №9204/01, згідно до умов якого щомісячна плата
за надані виконавцем передбачених договором послуг становить 600 грн., у тому
числі податок на додану вартість 100 грн. / розділ 3 договору / а.с. 77-80/ та
31.01.2006р. між цими ж сторонами було укладено договір утримання та розміщення
телекомунікаційного обладнання №2236/6/2, згідно до умов якого щомісячна плата
за надані виконавцем передбачених договором послуг становить 600 грн., у тому
числі податок на додану вартість 100 грн. / розділ 3 договору / а.с. 81-85/

В податковій декларації за серпень 2006 року / а.с.
34-35/ позивачем по справі було:

- включено до
податкового кредиту суму податку на додану вартість у розмірі 157116, 00 грн.,
яка була фактично сплачена ним відповідно до вантажної митної декларації №
11001000/6/003221 від 31.07.2006р. / а.с. 26/

- включено до податкового зобов'язання (рядок 1 колонка
Б) суми податку на додану вартість у розмірі 4534,00 грн., яка була отримана
ним в складі вартості орендної плати від Товариства з обмеженою „Агро-Аккордо”,
Закритого акціонерного товариства «Українські радіосистеми» та Товариства з обмеженою відповідальністю
«Астеліт» .

В податковій декларації за вересень 2006р. / а.с 42-43/
позивачем по справі було включено до податкового зобов'язання (рядок 1 колонка
Б) суми податку на додану вартість у розмірі 3767,00 грн., яка була отримана
ним в складі вартості орендної плати від Товариства з обмеженою „Агро-Аккордо”
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Астеліт».

У судовому засіданні судом також встановлено, що
09.11.2006р. позивачем по справі було
подано відповідачу - ДПІ у м.
Дніпродзержинську уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок,
відповідно до якого виправлено помилки та збільшено від'ємне значення з податку
на додану вартість за серпень 2006р. на 87062, 00 грн. /а.с. 29-30/.
10.11.2006р. позивачем по справі було
подано відповідачу - ДПІ у м. Дніпродзержинську уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок, відповідно до якого виправлено помилки та
збільшено від'ємне значення з податку на додану вартість за вересень 2006р. на 611050, 00 грн. (87062,
00 грн. + 611050, 00 грн. + 157116, 00 грн. = 855228, 00 грн.) / а.с. 31-32/.

Оскільки позивач по справі є виробником
сільськогосподарської продукції, то відповідно до вимог чинного податкового
законодавства позивач подає до податкового органу дві декларації :

- по операціях з продажу продукції, товарів (робіт,
послуг) власного виробництва, крім підакцизної продукції з кодом 0133(№2) за
скороченою формою;

- загальну декларацію, за якою здійснюються розрахунки з
бюджетом з продажу підакцизної продукції та продукції не власного виробництва,

та сплачує фіксований
сільськогосподарський податок.

ДПІ у м. Дніпродзержинську проведено документальну
невиїзну (камеральну) перевірку податкової декларації позивача з податку на додану вартість і за результатами перевірки складено акт №
15/124-230 від 05.12.2006р. / а.с. 46/.

Як вбачається з вищезазначеного акту про результати
перевірки, у ході перевірки встановлено, що позивач, :

- в порушення п.п. 7.7.1, 7.7.3 п. 7.7 ст. 7, п. 11.29 ст. 11
Закону України „Про податок на додану вартість”, п. 4 Порядку акумуляції та
використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками
- платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт,
послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів),
виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини,
затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1999р. № 271,
завищив суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму
239863, 00 грн. в зв'язку з віднесенням до податкового кредиту за
серпень - вересень 2006 року сум податку на додану вартість у розмірі 855228,
00 грн., які були сплачені позивачем при митному оформленні імпортованого
майна, що є внеском одного з учасників товариства до статутний фонду ТОВ
«Унірем-Агро» / п. 1,2 акту перевірки /;

- в
порушення пп.. 11.29 Закону України «Про
податок на додану вартість» , п. 4 Постанови Кабінету міністрів України №271
від 6.02.1999р. «Про Порядок акумуляції
та використання коштів, які
нараховуються сільськогосподарським товаровиробникам - платникам податку на
додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного
виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на
давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини» позивачем до
розділу 1 «податкові зобов'язання» податкових декларацій з податку на додану
вартість віднесено суми податку на додану вартість з надання послуг оренди
нерухомого майна, які повинні бути відображені в спецдеклараціях - за серпень
2006р. в сумі 4534,00 грн., за вересень 2006р.
в сумі 3767 грн / п. 3 акту перевірки/

За результатами перевірки відповідачем 15.12.2006р.
прийнято податкове повідомлення-рішення №230151600/0/37749/15-119, яким
визначено суму завищення бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 239683,00
грн., з якої на момент перевірки відшкодовано 44887,63 грн., та позивачу
визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі
44887,63 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 2244,00 грн. / а.с. 52/.

Відповідно до положень п. 7.2.7 п.
7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», у разі імпорту
товарів на митну територію України, документом, що посвідчує право на отримання
податкового кредиту, вважається вантажна митна декларація, оформлена відповідно
до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку на додану вартість, або
погашений податковий вексель.

Враховуючи вищезазначені обставини
та приймаючи до уваги, те що під час розгляду даної справи суду не було надано
жодного доказу стосовно того, що надані суду
позивачем вантажні митні декларації № 1001000/6/003221 від 31.07.2006р., № 04918
від 31.07.2006р., № 11001000/6/003495 від 11.08.2006р. визнано недійсними, факт сплати позивачем податку на додану вартість у
розмірі 855228,00 грн. підтверджується належними доказами та не оспорюється
відповідачем, колегія суддів вважає, що позивач має право на податковий кредит в розмірі фактично
сплаченого податку на додану вартість у розмірі 855228,00 грн.

Оскільки позивач по справі є
виробником сільськогосподарської продукції, то його діяльність підпадає під дію
пункту 11.29 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість” відповідно
до якої:

- до 1 січня 2008 року зупинено
дію пункту 7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2 статті 10
цього Закону в
частині сплати до
бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки
товарів (робіт, послуг) власного виробництва,
включаючи продукцію (крім
підакцизних товарів),
виготовлену на давальницьких умовах
із власної
сільськогосподарської сировини, за
винятком операцій з поставки переробним
підприємствам молока та
м'яса живою вагою,
що здійснюються
сільськогосподарськими
товаровиробниками незалежно
від організаційно-правової форми та
форми власності, в яких сума, одержана
від поставки сільськогосподарської продукції власного виробництва та
продуктів її переробки
за попередній звітний (податковий) рік,
становить не менше 50 відсотків загальної суми валового доходу
підприємства. Для новостворених сільськогосподарських товаровиробників
різних форм власності питома вага сільськогосподарської продукції в загальній
сумі валового доходу підприємства в поточному році визначається за даними
звітного періоду. Зазначені кошти залишаються в розпорядженні
сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання
матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового
використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України
в безспірному порядку. Порядок акумуляції та використання зазначених коштів
визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до преамбули Закону
України „Про податок на додану вартість” платники податку на додану вартість,
об'єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених
від оподаткування операцій, особливості оподаткування імпортних операцій,
порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначається цим
Законом.

Відповідно до п. 11.4 ст. 11 Закону
України «Про податок на додану вартість»
зміни порядку оподаткування
податком на додану вартість можуть здійснюватися лише шляхом внесення змін до
цього Закону окремим законом з питань оподаткування цим податком. У разі якщо
іншим законом, незалежно від часу його прийняття, встановлюються правила
оподаткування цим податком, відмінні від зазначених у цьому Законі, пріоритет
мають норми цього Закону.

Пунктом 3.1 ст. 3 Закону України
«Про податок на додану вартість» об'єктом
оподаткування є операції платників податку з:

- поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на
митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості
заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування
лізингоотримувачу (орендарю) (пп. 3.1.1. цієї статі);

- ввезення
товарів (супутніх послуг) у митному режимі імпорту або реімпорту (далі -
імпорту) ( пп. 3.1.2 цієї статті).

Згідно до пп. 7.2.8 п. 7.2. ст.. 8
Закону України «Про податок на додану вартість» платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій
з поставки та придбання товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню цим
податком, а також які не є об'єктами оподаткування згідно із статтею 3 та
звільнених від оподаткування згідно із статтею 5 цього Закону. Зведені
результати такого обліку відображаються у податкових деклараціях, форма і
порядок заповнення яких визначаються відповідно до закону. Інших випадків, коли платник податку зобов'язаний
вести окремий облік операцій з поставки та придбання товарів (робіт, послуг) та
відображати його результати в окремих податкових деклараціях Закон не
встановлює.

Аналізуючи зміст вищезазначених
норм чинного податкового законодавства
колегія суддів приходить до висновку стосовного того, що Кабінет
Міністрів України уповноважений лише визначати порядок акумуляції та використання
коштів, які отримані платником податку від покупців товарів (робіт, послуг)
власного виробництва, і не встановлює будь-яких інших повноважень головного
орану виконавчої влади, щодо зміни порядку обчислення та сплати податку на
додану вартість, який встановлено Законом «Про податок на додану
вартість», облік спірних операцій
(операція з імпорту майна нерезидентом, який є учасником ТОВ «Унірем-Агро» в
обмін на корпоративні права позивача), звітування та внесення по цим операціям податку на додану вартість до бюджету здійснюється
саме в порядку, встановленому Законом України „Про податок на додану
вартість” і спірні операції не підпадають під дію п. 3.2 ст. 3 та ст. 5
Закону України «Про податок на додану вартість», тому положення п. 7.2.8 ст. 7
цього ж Закону щодо окремого обліку до спірних операцій не застосовуються.

Стосовно висновків відповідача, які
викладено в п. 3 Акту перевірки №
15/124-230 від 05.12.2006р., щодо неправомірності
віднесення позивачем до складу податкового зобов'язання загальної податкової
декларації суми податку на додану вартість у розмірі 8167, 66 грн., яка була
отримана позивачем у серпні, вересні 2006р.
в складі вартості орендної плати від Товариства з обмеженою
„Агро-Аккордо”, Закритого акціонерного товариства «Українські радіосистеми»
та Товариста з обмеженою
відповідальністю «Астеліт», які повинні бути
відображені в спеціальній податковій декларації з податку на додану вартість
сільськогосподарського товаровиробника з виключенням з загальної податкової
декларації, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 760 цього
ж Кодексу передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена
індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при
неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені
види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору
найму можуть бути майнові права.
Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та
іншим законом.

Відповідно до ст.. 901 ЦК України -
за договором про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати
послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу,
якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися
до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Аналізуючи зміст ст.ст. 759,760,901
ЦК України, колегія суддів вважає, що
предметом договору оренди та договору про надання послуг є різні об'єкти
цивільних прав і ототожнення передання власних основних засобів у оренду з
наданням послуг власного виробництва не відповідає нормам діючого
законодавства, оскільки для того, щоб виконана підприємством послуга вважалась
послугою власного виробництва необхідно, щоб підприємство понесло для її
виконання витрати (матеріальні, трудові, загальнодоступні), послуги для
виконання яких підприємство не несе витрати не можуть вважатись послугами
власного виробництва , як це і передбачено п.11 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 16 (витрати), затвердженого Наказом Міністерства
Фінансів України N 318 від 31.12.1999р.

Враховуючи обставини, які були
встановлені судом під час розгляду даної
справи, та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що
спеціальний режим оподаткування податку на додану вартість, передбачений п.
11.29 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість» не
розповсюджується на спірні операції.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає те, що апеляційна скарга позивача на
постанову суду від 13.06.2007р. по даній справі обґрунтована і підлягає
задоволенню, а тому постанову суду від 13.06.2007р. по даній справі необхідно скасувати в зв'язку
з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Вирішуючи по суті заявлені позивачем позовні
вимоги, та враховуючи, обставини, які були встановлені судом під час розгляду
даної справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.
Дніпродзержинську №230151600/0/37749/15-119 від 15.12.2006р., яким визначено
суму завищення позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 239683,00
грн., з якої на момент перевірки відшкодовано 44887,63 грн., та позивачу
визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі
44887,63 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 2244,00 грн., є
неправомірним, оскільки суперечить вимогам Закону України «Про податок на додану
вартість», і позовні вимоги позивача необхідно
задовольнити та визнати недійсним і скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Дніпродзержинську №230151600/0/37749/15-119 від
15.12.2006р..

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.196, 198,202,205,207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро» - задовольнити.

Постанову Господарського суду Дніпропетровської
області від 13.06.2007р. по справі №А36/300-07 - скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати не чинним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську
№230151600/0/37749/15-119 від 15.12.2006р..

Постанова у повному обсязі виготовлена -
26.11.2007р.

Постанова суду набирає чинності з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у місячний строк до Вищого
адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: А.
О. Коршун

Судді: С.
А. Уханенко

В.
А. Стежко