Справа № К-26703/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2007-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 листопада 2007 року м.Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого:
судді Фадеєвої Н.М.

суддів: Бим
М.Є., Кравченко О.О., Леонтович К.Г., Шкляр Л.Т.

при секретарі:
Капустинському М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за касаційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в Герцаївському районі Чернівецької області
на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04 липня 2006
року у справі №9/67 за позовом управління Пенсійного фонду України в
Герцаївському районі Чернівецької області до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на
професійних захворювань в Глибоцькому районі Чернівецької області про зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИЛА:

УПФУ в Герцаївському районі Чернівецької області звернулось до суду з
позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Глибоцькому
районі Чернівецької області про
зобов'язання вчинити дії по підписанню акту щомісячної звірки витрат по виплаті
та доставці пенсій по інвалідності за лютий 2006 року.

Постановою господарського суду
Чернівецької області від 15 травня 2006 року позовні вимоги задоволені.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04 липня 2006
року рішення суду першої інстанції скасовано, а в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі УПФУ в Герцаївському районі Чернівецької області
просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанцій, посилаючись на порушення Львівським апеляційним
господарським судом норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на професійних
захворювань в Глибоцькому районі просить залишити касаційну скаргу без
задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін як таке, що ухвалено
з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи
з наступного.

З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, працюючи на підприємстві «Строммаш»,
отримав трудове каліцтво, внаслідок чого його визнано інвалідом ІІ групи, що
підтверджується довідкою МСЕК та актом про нещасний випадок на виробництві.

З
коштів Пенсійного фонду України одержав пенсію за лютий 2006 р. в сумі 95, 13 грн., яка не була включена
відповідачем до акту
звірки.

Статтею 1 Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає
матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або
тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та
інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності» особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством
СРСР про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових
обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку
відповідно до цього Закону. Підпунктом «г» п.1 ст.21 вказаного Закону
передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його
смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України від 22.02.2001 року №2272-111
"Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" Фонд соціального страхування від
нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому
порядку цьому Фонду документи, що підтверджують право працівників (членів їх
сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право
встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду
соціального страхування від нещасних випадків, продовжують отримувати належні
виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та
Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних
випадків у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального
страхування від нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Підпунктом “а” статті 27 Закону України “Про пенсійне забезпечення”
встановлено, що громадянам України - переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI (Прикінцеві положення) Закону України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним
чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI встановлено, що уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується
цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без
правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та
регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України
"Про охорону праці", які ліквідуються.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня
1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів
їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони
проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено,
що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх
договорів.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання,
затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань від 4 березня 2003 р. № 5-4/4, не врегульовує спірних
відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило
підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору.

У разі незгоди на підписання актів з боку
Фонду соціального страхування від нещасних випадків вимоги про стягнення мають
вирішуватись у судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, а не
шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Крім того слід зауважити, що відповідно до
Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»

виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день
на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з
видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт
та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"
- "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

За таких обставин суд
апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість
позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді справи невірно застосовано норми
матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення додержано норми
матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не допущено порушень
норм процесуального права. Зазначена обставина відповідно до ст.224 КАСУ є
підставою для залишення оскаржуваного судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст.223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду
України в Герцаївському районі Чернівецької області залишити без задоволення, а
постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04 липня 2006 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: