Справа № 22а-369/07
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2007-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-369/07 Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 36 інстанції - Коваль Л.А.
справа №А7/12-07
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2007 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Туркіної Л.П., (доповідач)

суддів -
Стежко В.А., Проценко О.А.

при секретарі -
Духневичі О.С.

за участі представників:

позивача
- Кекуатова Н.Г.,

відповідача -
не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці, м.
Дніпропетровськ

на постанову
господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.07 р. у справі №А 7/12-07

за позовом:
Дніпропетровської митниці, м. Дніпропетровськ

до: Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, м. Дніпропетровськ

про:
визнання нечинним та скасування рішення №284 від 15.11.06 р. в певній частині,
-

ВСТАНОВИЛА:

23 листопада 2006 року Дніпропетровська митниця звернулась до суду із
позовом до виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання
нечинним та скасування рішення №284 від 15.11.06 р. в частині донарахування
страхових внесків у розмірі 120, 77 грн. та накладення штрафної санкції у
розмірі 3552,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на протязі 2005-2006 року позивачем
укладались трудові угоди з медичним працівником ОСОБА_1, на виконання наступних робіт: передрейсовий огляд водіїв,
проведення серед водіїв санпрофосвітроботи, заняття по наданню першої медичної
допомоги. Позивач вважає вказані угоди цивільно-правовими, та не згоден із
позицією відповідача про фактичне існування трудових правовідносин між
позивачем та ОСОБА_1, посилаючись на ст.21 КЗпПУ та ст. 626 ЦК України. В
обґрунтування позову позивач посилається на суттєві відмінності трудової угоди
від цивільно-правового договору: за трудовою угодою працівник входить до штату
підприємства, виконує роботу за певною кваліфікацією, професією, посадою,
гарантовано має право на заробітну плату, певні пільги, гарантії, компенсації;
за договором підряду підрядник не підпорядковується правилам внутрішнього
трудового розпорядку, сам організовує свою роботу і виконує на власний ризик;
підряднику оплачується не процес роботи, а його результат, який оформлюється
актами здавання-приймання виконаних робот, не вчинюється запис у трудову
книжку. Оскільки згідно із ст.6 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням» обов'язковому державному
соціальному страхуванню підлягають
особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах,
в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у
фізичних осіб, а ОСОБА_1 виконувала для
Дніпропетровської митниці роботу за цивільно-правовим договором, позивач просив
позов задовольнити.

20.02.07 р. відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, у
якому просив відмовити у задоволенні
позовних вимог. На думку відповідача виконувані ОСОБА_1 роботи, що обумовлені
трудовими угодами, фактично є роботами, що виконуються на підставі трудового
договору; укладені трудові угоди за правовою природою є трудовими договорами;
позивач штучно намагався придати трудовим угодам характер цивільно - правових
угод; для всіх угод, що укладені із ОСОБА_1, характерними є наступні ознаки:
праця за угодами є юридично
несамостійною, а здійснюється в межах діяльності відповідача, виконання робіт
не потребує від виконавця власних засобів виробництва, робота здійснюється
коштами, інформацією власника; відсутність ознак свого страху та
підприємницького ризику, а виконання роботи під гарантовану оплату; виконання
роботи певного виду (трудової функції), в рівномірні проміжки часу отримання
винагороди за виконану роботу.

За клопотанням позивача, ухвалою господарського суду Дніпропетровської
області від 16.01.07 р. у справі №А 7/12-07 замінено відповідача Виконавчу
дирекцію Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності на належного відповідача - Дніпропетровське
обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності.

13.03.07 р. постановою господарського суду Дніпропетровської області від
13.03.07 р. Дніпропетровської митниці в позові відмовлено, у зв'язку із
визнанням судом першої інстанції, що роботи, виконувані за трудовими угодами,
фактично є роботами, що виконувались на підставі трудового договору та
відповідно мали бути оформленими та виконуватися відповідно до вимог трудового
законодавства. Судом також зауважено, що ОСОБА_1 не мала ліцензій на
провадження медичної практики та не зареєстрована підприємцем.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити. Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на порушення судом
матеріальних норм права, а саме ст.21 КЗпПУ та ст. 626 ЦК України, а також
посиланням на правильне визначення укладених трудових угод цивільно-правовими
договорами, відсутність необхідності нараховувати страхові внески, оскільки
зазначені угоди не носять ознак трудового договору. Апелянт також зазначив, що
постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.06 р. «Про умови оплати праці
посадових осіб та працівників митної служби» посада та розмір окладу медичного
працівника в митниці не передбачені.

25.05.07 р. відповідач подав
заперечення на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове
рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Оскаржуване позивачем у певній частині рішення 15.11.06 р. №284 про
застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум
фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків
та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування, винесено відповідачем на підставі акту перевірки від 03.11.06 р.
(а.с. 12-17).

В розділі ІІ акту перевірки відповідачем зазначено, що в порушення п.п. 1,
2 ч.1 ст.21 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням» страхові внески не нараховувались не
суму оплати праці громадянки ОСОБА_1, яка виконувала весь зазначений у трудовій
угоді обсяг робіт, що підтверджується актами виконаних робіт. За період з
01.01.05 р. по 31.12.05 р. та з 01.01.06 р. по трудових угодах згідно актів
виконаних робіт виплачено 3552, 00 грн.

На підставі ст.1 Закону України «Про розмір внесків на деякі види
загальнообов'язкового державного соціального страхування» відповідачем
донараховано внесків на суму заниженого фонду оплати праці за ставками 2,9% та
0, 5% в розмірі 120, 77 грн.

Відповідно до абз.4 ч.1 ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням» застосовано штрафні санкції в
розмірі заниженої суми заробітної плати в розмірі 3552, 00 грн.

З матеріалів справи виходить, що між Дніпропетровською митницею та ОСОБА_1 укладені наступні трудові угоди:

- №2 від 03.10.05 р. строком дії з 03.10.05 р. по 31.12.05 р.;

- №01 від 10.01.06 р. строком дії з 10.01.06 р. по 31.03.06 р.;

- №02 від 04.04.06 р. строком дії з 04.04.06 р. по 30.06.06 р.;

- №04 від 03.07.06 р. строком дії з 03.07.06 р. по 30.09.06 р.;

- №06 від 01.10.06 р. строком дії з 02.10.06 р. по 29.12.06 р. (а.с.
37-64).

Відповідно до п.1.1., зазначених трудових угод «Замовник» доручає, а
«Виконавець» бере на себе зобов'язання виконати такі роботи: передрейсовий
огляд водіїв, проведення серед водіїв санпрофосвітроботи, заняття по наданню
першої медичної допомоги.

Колегія суддів прийшла до висновку про помилкове визнання судом першої
інстанції зазначених трудових угод такими, що регулюють трудові відносини, та
вважає вказані трудові угоди угодами з цивільно-правових відносин.

При визначенні галузі права, що регулює певні відносини необхідно виходити
із змісту конкретних правовідносин, прав та обов'язків сторін, правових
наслідків укладення та виконання угод. При цьому назва угоди не має значення
для вирішення питання, до якої галузі права або виду угоди остання
відноситься.

Визначення поняття цивільно-правового договору містить ст. 626 ЦК України,
зокрема, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому,
трудовим договором відповідно до ст. 21 КЗпП, є угода між працівником і
власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи
фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену
цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник
підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати
умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про
працю, колективним договором і угодою сторін.

Отже,
визначальним для розмежування між двома видами договорів є те, що за трудовим
договором особа за угодою з роботодавцем зобов'язується виконувати роботу,
визначену такою угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а
останній зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін.

З матеріалів справи виходить, що
угода з ОСОБА_1 не передбачала ознайомлення з правилами внутрішнього трудового
розпорядку та колективним договором.

ОСОБА_1 згідно угоди та фактично:

- не підлягала внутрішньому трудовому розпорядку, - їй позивачем не встановлювався робочий час та
час відпочинку, у табелі обліку робочого часу не враховувалась її робота (а.с.
75-93).

ОСОБА_1

- не отримувала за виконану роботу оплату у формі заробітної плати в
установлені для її виплати строки, тобто регулярно в робочі дні в
строки, встановлені у колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць
через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, відповідно
до ст.24 Закону України «Про оплату праці»;

- не отримувала жодного з видів відпусток за
період з 10.01.06 р. по 29.12.06 р.;

- не користувалась жодними пільгами та
компенсаціями;

- отримувала оплату робот на підставі двостороннє підписаних актів
виконаних робіт.

ОСОБА_1:

- не дотримувалась трудової дисципліни;

- не отримувала роз'яснення прав і обов'язків працівника та не отримувала
інформацію під розписку про умови праці;

- не отримувала інформацію про визначення їй робочого місця;

- не проходила інструктаж з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни
праці і протипожежної охорони.

Крім того, пунктами 5.1. та 5.3 зазначених трудових угод передбачена
можливість розірвання угоди в односторонньому порядку у разі порушення однією
із сторін зобов'язань та умова про обов'язковість попередження іншу сторону
угоди про дострокове розірвання не пізніше ніж за один місяць. Такі умови не
кореспондуються із правилами ст.36 КЗпПУ про підстави та умови припинення
трудового договору. У штаті позивача була відсутня штатна одиниця, до трудових
обов'язків якої відносились функції, які виконувала ОСОБА_1

Відповідно до п.2) ч.1 ст.5 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням», одним із принципів
соціального страхування є обов'язковість страхування осіб, зазначених у
частині 1 ст.6 цього Закону, і добровільності страхування осіб, зазначених у
частинах 2, 3 ст.6 цього Закону.

Право на добровільне соціальне страхування мають громадяни України, які
працюють за межами території України і не застраховані в системі соціального
страхування країни, в якій вони перебувають; та особи, які забезпечують себе
роботою самостійно (особи, які займаються підприємницькою, адвокатською,
нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу
безпосередньо від цієї діяльності, в тому числі члени творчих спілок, творчі
працівники, які не є членами творчих спілок), згідно із частинами 2, 3 ст.6
вищевказаного Закону.

Враховуючи викладене, трудові угоди, укладені між Дніпропетровською митницею
та громадянкою ОСОБА_1, за змістом та правовою природою є цивільно-правовими
договорами, що унеможливлює донарахування
страхових внесків у розмірі 120, 77 грн. та накладення фінансової (штрафної)
санкції у розмірі 3552,00 грн. згідно рішення №284 від 15.11.06 р.

За
таких обставин колегія суддів вважає, суд першої інстанції порушив норми
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись статями 195, 196, 198, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
митниці - задовольнити.

Постанову господарського суду Дніпропетровської
області від 13.03.07 р. у справі №А 7/12-07 - скасувати.

Позов Дніпропетровської митниці - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення від
15.11.06 р. №284 виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в частині
донарахування страхових внесків у розмірі 120, 77 грн. та накладення штрафної
санкції на суму заниженого фонду оплати праці у розмірі 3552,00 грн.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може
бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця.

Постанову складено у повному обсязі 07.09.07 р.

Головуючий суддя: Л.П.
Туркіна

Судді: В.А. Стежко

О.А.Проценко