Справа № 22а-138/2007
Суддя: ІВАНЕНКО Л.В.
Дата ухвалення: 2007-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
22а-138/2007 Головуючий
у першій інстанції ЖОВТОК Є.А.
- адміністративна Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
березня 2007 року м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: ІВАНЕНКО Л.В.

суддів: ГУБАР B.C., СТРАШНОГО М.М.

при
секретарі: ІВАНОВІЙ Н.Б.

за
участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову та
ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2006 року
по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, Ріпкинської районної державної адміністрації про визнання
незаконним свідоцтва про право власності на житло, визнання договору дарування
квартири недійсним, про визнання осіб втратившими право користування житловим
приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В серпні
2006 р. ОСОБА_1 звернулася
до суду з зазначеним вище позовом в якому просила визнати незаконною
приватизацію квартири розташованоїАДРЕСА_1, визнати недійсним договір дарування
квартири розташованої АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, визнати, що
ОСОБА_7 та ОСОБА_6. втратили право користування зазначеним вище приміщенням.

Ухвалою
Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2006 року
провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1
про визнання договору дарування квартири незаконним, про визнання осіб
втратившим право користування житловим приміщенням закрито.

Постановою
Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2006 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7
та Ріпкинської районної державної адміністрації про визнання незаконною
приватизації квартири розташованої АДРЕСА_1.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
просила постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10
січня 2006 року скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог,
посилаючись на те, що судом не повно

2

з'ясовані
обставини справи та порушені норми матеріального права. Зазначала, що з
21.05.97 р. часу
постановления Чернігівським районним судом рішення про її виселення із
спірної квартири з наданням іншого житла вона разом з дітьми нікуди не
виселялась, а відповідач ОСОБА_7
в спірну квартиру не вселявся, тому не мав права на її приватизацію.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи
апеляційної скарги та матеріали справи, суд вважає, що постанова суду в частині
відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1
про визнання незаконним свідоцтва про право власності на житло від 9 серпня
2001 р. виданого на ім'я ОСОБА_7 підлягає скасуванню з закриттям провадження у
справі, а ухвала суду залишенню без зміни з таких підстав.

Постановляючи
ухвалу про закриття провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 про визнання
договору дарування квартири недійсним, про визнання осіб втратившими право
користування житловим приміщенням, суд першої інстанції виходив з того, що
вказані вимоги належить розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки
вони виникають із цивільних та житлових відносин і не можуть розглядатися в
порядку адміністративного судочинства. Крім того, суд зазначив, що відповідно
до ч. 3 ст. 21 КАС України не допускається в об'єднання в одне провадження
кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Такий
висновок суду відповідає матеріалам справи та вимогам ст. 15 ЦПК України, п. 1
ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 17, ч.3 ст. 21, п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Щодо
постанови суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Ріпкинської
районної державної адміністрації про визнання незаконною приватизації квартири
розташованої АДРЕСА_1, то апеляційний суд враховує наступне.

Правові
основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, його
подальшого використання і утримання визначає Закону України „Про приватизацію
державного житлового фонду".

Згідно
вимог ст. 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду
здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною
адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або
оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача
займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову
власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно
мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника
квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян
здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що
приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та
оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може
бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро,
інші підприємства). Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного
житлового фонду, мають

3

право на
діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на
квартиру (будинок).

Правовий
аналіз зазначеної норми дає підставу суду для висновку, що процес приватизації
складається з двох етапів, а саме прийняття органом приватизації рішення про
передачу квартир у власність громадян та оформлення права власності на
квартиру.

Спори
щодо оскарження рішення органу приватизації про передачу квартир у власність
громадян, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України
відносяться до компетенції адміністративних судів, а спори щодо оформлення
права власності на квартиру розглядаються в порядку цивільного судочинства.

За таких
обставин, вимоги ОСОБА_1
про визнання незаконним свідоцтва про право власності на житло від 9 серпня
2001 р. виданого Ріпкинською районною державною адміністрацією на ім'я ОСОБА_7
підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому постанова суду в
цій частині підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження
по справі з підстав, визначених ч.1 п.1 ст. 157 КАС України, оскільки спір в
частиш цих вимог не підлягає розгляду судами адміністративної юрисдикції, а
підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України.

Керуючись
п. 1 ч. 1 ст.3, п. 1 ч. 1 ст. 17, ч. 3 ст. 21, п. 1 ч. 1 ст. 157, ст.ст.160,
195,198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,
апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову
Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2006 року в
частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 про
визнання незаконним свідоцтва про право власності на житло від 9 серпня 2001 р.
виданого Ріпкинською районною державною адміністрацією на ім'я ОСОБА_7 -
скасувати і провадження в справі в частиш вказаних вимог закрити, роз'яснивши
їй, що за вирішенням спору в частині вказаних вимог, вона може звернутися до
суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалу
Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2006 року про
закриття провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 про визнання договору дарування квартири незаконним, про
визнання осіб втратившими право користування житловим приміщенням - залишити
без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня складання її в повному обсязі.