Справа № 22а-1760/07
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2007-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 22а -1760/07
головуючий суддя у 1-ій категорія статобліку - 21 інстанції - Суховаров А.В.
ПОСТАНОВА

Іменем
України

«27»
вересня 2007 року
місто Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Уханенко С.А. (доповідача)

суддів:
Поплавського В.Ю.

Стежко В.А.

при секретарі

судового засідання: Портненко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного
Фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська на постанову Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2007 року.

у адміністративній справі № 2а-41/07 за
позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м.
Дніпропетровська „про визнання дій неправомірними та зобов'язання перерахувати
пенсію”, -

в с т а н о в и л а:

В січні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним
позовом до Управління Пенсійного Фонду
України в Ленінському районі м. Дніпропетровська „про визнання дій
неправомірними та зобов'язання перерахувати пенсію”, в якому посилаючись на
порушення її конституційних прав на збільшення розміру пенсії та неправильне
застосування відповідачем норм матеріального права, просила визнати
неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України Ленінському районі м.
Дніпропетровська щодо вилучення із складу заробітної плати при призначені і
перерахунку її пенсії 20 % винагороди за вислугу років, та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок її пенсії державного службовця, починаючи з 03.01.2004 року з урахуванням у складі заробітної плати винагороди за вислугу років в
розмірі 40 % посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання, з яких
справлялися страхові внески на державне пенсійне страхування і усунути допущені
порушення, а також стягнути з відповідача на її корить судові витрати.

Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2007
року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м.
Дніпропетровська звернулося з апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про
скасування судового рішення з мотивів неправильного застосування норм
матеріального права та постановленні нового рішення, в якому просить визнати
правомірними дії Управління ПФУ в
Ленінському районі в Дніпропетровській області, а позовні вимоги ОСОБА_1
визнати необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню

Дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови
суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги, скасування постанови суду з ухваленням нового рішення з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділі
пенсійного забезпечення Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському
районі м.Дніпропетровська з 05.01.2004 р. і отримує пенсію державного службовця
згідно з Законом України „Про державну службу”.
На момент призначення пенсії
позивачки, стаж її роботи на державній службі був визначений відповідачем в 10 років 0 місяців 16 днів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того,
що наказом Лівобережної МДПІ м.Дніпропетровська № 43-о від 04.02.2003 р.,
прийнятому на підставі засідання постійно діючої комісії з питань встановлення
стажу, необхідного для врахування винагороди за вислугу років, стаж роботи
позивачки станом на 04.02.2003 р. складав 25 років 11 днів, і на час виходу на
пенсію вона отримувала надбавку за вислугу років у розмірі 40 % посадового
окладу, на яку нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне
страхування.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії
відповідача щодо самостійного визначення стажу роботи позивачки на державній
службі 10 років 16 днів є неправомірними, оскільки Пенсійний фонд таким чином
вийшов за межі наданих йому повноважень, передбачених ст.101 Закону України
„Про пенсійне забезпечення”, є підставою для задоволення позову.

Однак з такими висновками суду
погодитися неможна, оскільки судом не враховано, що статус державного
службовця, умови праці та пенсійне забезпечення регулюються спеціальним
законодавством, зокрема Законом України «Про державну службу».

Відповідно до ч.5 ст.33 Закону України „Про державну службу”, надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям
щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і
залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5
років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30,
понад 25 років - 40 відсотків.

Враховуючи, що стаж
державної служби ОСОБА_1 складає 10 років 0 місяців 16 днів,
тому відповідно до вказаної норми Закону України „Про державну службу”, її
надбавка складає саме 20%, а не 40% посадового окладу.

Сам
по собі факт утримання із суми надбавки збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, не є підставою
для включення її до середнього заробітку для розрахунку пенсії.

Посилання
позивачки на положення постанови КМ України № 1013 від 12.09.1997 року є
безпідставними так як даною постановою встановлений лише порядок виплати винагороди
за вислугу років посадовим особам державної податкової служби, які
мають спеціальні звання, а постановою КМ України № 283 від 03.05.1994 року
визначено врахування в середній заробіток у разі призначення пенсій надбавки за вислугу років.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у
позові.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст. 205 КАС України,
колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська -
задовольнити частково, постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська
від 22 червня 2007 року - скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з часу виготовлення повного тексту.

Судді: