Справа № К-9707/06
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2007-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ К-9707/06

ВИЩИЙ АдміністративниЙ
СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“25” липня 2007р. Вищий
адміністративний суд Україн
и у складі колегії суддів:
головуючого
Конюшка К.В.
суддів:
Бившевої Л.І.

Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.
Степашка О.І.
при секретарі: Каліуш
ко Ф.А.
за участю представників:

позивача: Усенко М.С., Врон
ського О.О.
відповідача:Станіславс
ької Р.Л., Антонович В.В., Семіл
етової Ю.В.
розглянувши касаційну с
каргуДержавної податково
ї інспекції у Шевченківськом
у районі м. Києва на рішення Го
сподарського суду м. Києва ві
д 25.01.2005 року та постанову Київсь
кого апеляційного господарс
ького суду від 23.03.2005 року

у справі № 32/550

за позовом Товар
иства з обмеженою відповідал
ьністю «Венатор»
до Де
ржавної податкової інспекці
ї у Шевченківському районі м
. Києва
про визн
ання недійсними податкових п
овідомлень рішень, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2004 року Товар
иство з обмеженою відповідал
ьністю «Венатор» звернулось
до Господарського суду м. Киє
ва з позовом до Державної под
аткової інспекції у Шевченкі
вському районі м. Києва про ви
знання недійсними податкови
х повідомлень рішень.
В обґрунтування позовних в
имог позивач послався на нео
бґрунтованість та безпідста
вність висновків, викладених
в акті документальної перев
ірки, який був підставою для в
инесення 08.10.2004 року оскаржених
податкових повідомлень р
ішень № 1276/23-6/31815451, № 1277/23-6/31815451 та № 1278/23-6/318154
51.
Рішенням Господарського с
уду м. Києва від 25.01.2005 року позов
ні вимоги Товариства з обмеж
еною відповідальністю «Вена
тор» задоволено частково. Ви
знано недійсним податкове по
відомлення рішення від 08.10.20
04 року №1277/23-6/31815451 в частині визнач
ення позивачу податкового зо
бовязання за платежем: под
аток на додану вартість у роз
мірі 45346873,30 грн. та застосування
штрафних (фінансових) санкці
й у розмірі 22673436,65 грн. Визнано не
дійсним податкове повідомле
ння рішення №1278/23-6/31815451 від 08.10.2004 р
оку. В решті позову відмовлен
о.
Постановою Київського апе
ляційного господарського су
ду від 23.03.2005 року апеляційну ска
ргу Державної податкової інс
пекції у Шевченківському рай
оні м. Києва залишено без задо
волення та задоволено апеляц
ійну скаргу Товариства з обм
еженою відповідальністю «Ве
натор». Рішення Господарсько
го суду м. Києва від 25.01.2005 року у д
аній справі в частині відмов
и у задоволенні позовних вим
ог скасовано та прийнято нов
е рішення, яким позовні вимог
и задоволено. Визнано недійс
ним податкове повідомлення
рішення № 1277/23-6/31815451 від 08.10.2004 року в
частині якої позивачу визнач
ено суму податкового зобов
язання за платежем «податок
на додану вартість, 14010100» на сум
у 5068338,05 грн. (основний платіж 33
78891,70 грн., штрафні санкції 1689446,3
5 грн.). Визнано недійсним пода
ткове повідомлення рішенн
я №1276/23-6/31815451 від 08.10.2004 року повністю
, в решті рішення Господарськ
ого суду м. Києва від 25.01.2005 року в
даній справі залишено без зм
ін.
Не погоджуючись із вказани
ми судовими рішеннями, Держа
вна податкова інспекція у Ше
вченківському районі м. Києв
а оскаржила їх в касаційному
порядку.
В касаційній скарзі скаржн
ик послався на те, що при прийн
ятті оскаржуваних судових рі
шень судами порушено норми м
атеріального права, просив с
касувати їх та прийняти нове
рішення, яким відмовити в зад
оволенні позовних вимог повн
істю.
У запереченнях на касаційн
у скаргу від 12.09.2005р. Товариство
з обмеженою відповідальніст
ю «Венатор» просило залишити
її без задоволення, а рішення
Господарського суду м. Києва
від 25.01.2005 року у даній справі в ч
астині визнання недійсним по
даткового повідомлення рі
шення №1277/23-6/31815451 від 18.10.2004 року (в час
тині визначення позивачу под
аткового зобовязання з под
атку на додану вартість в роз
мірі 45346873,30 грн. та застосування
штрафних санкцій у розмірі 226
73436,65 грн.) та податкового повідо
млення рішення №1278/23-6/31815451 від 0
8.10.2004 року, а також постанову Киї
вського апеляційного господ
арського суду від 23.03.2005 року
залишити без змін.
Заслухавши суддю-до
повідача, пояснення присутні
х у судовому засіданні предс
тавників сторін, розглянувши
та обговоривши доводи касац
ійної скарги, перевіривши пр
авильність застосування суд
ами норм матеріального та пр
оцесуального права і матеріа
ли справи, колегія суддів вва
жає, що касаційна скарга підл
ягає частковому задоволенню
з огляду на таке.
Як встановлено судами поп
ередніх інстанцій, в липні
серпні 2004 року Державною пода
тковою інспекцією у Шевченкі
вському районі м. Києва прове
дено планову комплексну доку
ментальну перевірку Товарис
тва з обмеженою відповідальн
істю «Венатор» щодо дотриман
ня вимог податкового та валю
тного законодавства за періо
д з 01.01.2003 року по 01.04.2004 року.
За результатами проведено
ї скаржником вказаної вище п
еревірки відповідачем 06.10.2004 ро
ку складено відповідний Акт
№ 579/23-6/31815451.
На підставі вказаного Акту
, скаржником 08.10.2004 року прийняті
податкові повідомлення-ріше
ння: №1276/23-6/31815451, яким визначено по
зивачу суму податкового зобо
вязання в розмірі 10136620 грн., в
тому числі 5068310 грн. основний
платіж та 5068310 грн. штрафні (ф
інансові) санкції; №1277/23-6/31815451, яки
м визначено суму податкового
зобовязання в розмірі 73088648 г
рн., в тому числі 48725765 грн. основн
ий платіж та 24362883 грн. штрафні
(фінансові) санкції; №1278/23-6/31815451, як
им визначено суму завищеного
бюджетного відшкодування ПД
В в розмірі 455 грн.
Під час проведеної Державн
ою податковою інспекцією у Ш
евченківському районі м. Киє
ва зазначеної вище перевірки
, на думку податкового органу
,встановлено порушенняпоз
ивачем п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону Укр
аїни «Про податок на додану в
артість» при формуванні в сі
чні та березні 2003 року податко
вого кредиту з податку на дод
ану вартість в розмірі 45347328,30 гр
н., оскільки віднесена позива
чем до податкового кредиту з
азначена сума ПДВ не є підтве
рдженою.
Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 З
акону України «Про податок н
а додану вартість», в редакці
ї чинній на момент проведенн
я відповідачем вказаної пере
вірки, податковий кредит зві
тного періоду складається із
сум податків, сплачених (нара
хованих) платником податку у
звітному періоді у звязку
з придбанням товарів (робіт, п
ослуг), вартість яких відноси
ться до складу валових витра
т виробництва (обігу) та основ
них фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають аморт
изації.
Факт проведення позивачем
господарських операцій з Пр
иватним підприємством «Каск
ад 2002» стосовно придбання т
оварів, вартість яких віднос
иться до складу валових витр
ат, підтверджується документ
ально, а саме данимидоговор
ів на поставку продукції, акт
ів прийому передачі нафто
продуктів, накладних, податк
ових накладних.
Судами попередніх інстанц
ій вірно встановлено, що зазн
ачені податкові накладні вид
ані належною уповноваженою о
собою, скріплені печаткою ПП
«Каскад 2002» та відповідают
ь вимогам п. п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону У
країни «Про податок на додан
у вартість, що не заперечувал
ось відповідачем.
Закон України «Про податок
на додану вартість» визнача
є лише декілька випадків, за я
ких неможливе включення витр
ат по сплаті податку на додан
у вартість до податкового кр
едиту звітного періоду. Так, в
ідповідно до п. п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 вказ
аного Закону, у разі коли плат
ник придбає товари (роботи, по
слуги), вартість яких не відно
ситься до складу валових вит
рат виробництва (обігу) і не пі
длягає амортизації, податки,
що сплачені у звязку з таки
м придбанням, відшкодовуютьс
я за рахунок відповідних дже
рел і до складу податкового к
редиту не включаються. А згід
но з п.п.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 цього Закону, н
е дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яки
х витрат по сплаті податку, що
не підтверджені податковими
накладними чи митними декла
раціями, а при імпорті робіт (п
ослуг) актом прийняття роб
іт (послуг) чи банківським док
ументом, який засвідчує пере
рахування коштів в оплату ва
ртості таких робіт (послуг).

До того ж згідно з п. п. 7.2.4 п. 7.2 ст
. 7 Закону України «Про податок
на додану вартість» право на
нарахування податку та скла
дання податкових накладних н
адається виключно особам, за
реєстрованим як платники под
атку у порядку, передбаченом
у статтею 9 цього Закону.
Таким чином, оскільки суми п
одатку на додану вартість, сп
лаченого позивачем при придб
анні товару в розмірі 45347328,30 грн
., підтверджується документа
льно, а саме податковими накл
адними, отриманими від поста
чальника товару Приватного п
ідприємства «Каскад 2002» (за
реєстрованого, в свою чергу, я
к платник податку на додану в
артість) суд касаційної інст
анції погоджується з правомі
рністю висновків судів попер
едніх інстанції відносно тог
о, що позивачем вказана вище с
ума податку на додану вартіс
ть правомірно включена до сф
ормованого ним у звітному пе
ріоді податкового кредиту.

Суд касаційної інстанції н
е погоджується з викладеним
в касаційній скарзі тверджен
ням скаржника, що в звязку з
несплатою та не нарахування
м Товариством з обмеженою ві
дповідальністю «Хімотекс» п
одатку на додану вартість пр
и продажу нафти сирої, імпорт
ованої на територію України
по ланцюгу від ТОВ «Хімотекс
» до ТОВ «Венатор», позивачем
неправомірно включено до по
даткового кредиту суми подат
ку на додану вартість, з огляд
у на таке.
Закон України «Про податок
на додану вартість» не стави
ть право платника податку на
включення сум податку на дод
ану вартість до податкового
кредиту в залежність від спл
ати такого податку іншими пл
атниками податку по всьому л
анцюгу взаємовідносин з прид
бання товарів, робіт чи послу
г. А невиконання іншими поста
чальниками товару вимог пода
ткового законодавства не поз
бавляло позивача права форму
вати податковий кредит за ре
зультатами звітного періоду
.
З огляду на викладене суд ка
саційної інстанції погоджує
ться з висновками судів попе
редніх інстанцій про те, що ск
аржником неправомірно визна
чено позивачу суму податково
го зобовязання в частині д
онарахування податку на дода
ну вартість в сумі 45347328,30 грн.
Крім того, під час провед
еної скаржником зазначеної в
ище перевірки, на думку контр
олюючого органу встановлено
, що позивач в порушення п. 1.32 ст
. 1, п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про о
податкування прибутку підпр
иємств» відніс до валових ви
трати по придбанню мазуту, як
ий було реалізовано покупцям
за ціною, що нижче від ціни йо
го придбання, що призвело до з
аниження суми оподаткованог
о прибутку у І кварталі 2003 року
у загальній сумі 16894478,38 грн., а ві
дтак позивачем неправомірно
віднесено до складу податко
вого кредиту суми ПДВ, сплаче
ні у складі вартості придбан
ого мазуту.
Вирішуючи спір по суті т
а відмовляючи в задоволенні
позовних вимог в цій частині
, суд першої інстанції дійшов
висновку про збитковість сп
ірних господарських операці
й з урахуванням того, що товар
(мазут) було реалізовано в бер
езні 2003р. за ціною нижчою від ці
ни придбання, що призвело до з
авищення в 1 кварталі 2003р. валов
их витрат на суму 16894478,38 грн. та за
ниження податку на прибуток
на суму 5068310,00 грн. Крім того, опер
ації з купівлі-продажу мазут
у були здійснені позивачем н
а протязі кількох днів. Врахо
вуючи названі обставини, з по
силанням на п.1.32 ст.1, п.5.1 ст.5 Зако
ну України «Про оподаткуванн
я прибутку підприємств» суд
першої інстанції визначив, щ
о витрати, понесені позиваче
м, не повинні відноситись до с
кладу валових витрат. У звя
зку з чим, на думку суду першої
інстанції, у позивача не вини
кло права на віднесення до ск
ладу податкового кредиту сум
податку на додану вартість, с
плачених у складі вартості п
ридбаного мазуту.
Суд апеляційної інстанції
, перевіряючи законність та о
бґрунтованість рішення місц
евого господарського суду, н
авпаки дійшов висновку про т
е, що за даними бухгалтерсько
го і податкового обліку за зв
ітний період здійснення спір
них господарських операцій п
озивач отримав позитивний фі
нансовий результат, що підтв
ерджується поданими деклара
ціями.
За підсумовуючим висновко
м суду апеляційної інстанції
, позивач, отримавши товарно-м
атеріальні цінності за догов
орами купівлі-продажу, за ная
вністю відповідних податков
их накладних, правомірно від
ніс до складу валових витрат
витрати по придбанню мазуту
, який було реалізовано покуп
цям за ціною, що нижче від ціни
його придбання.
Проте, з вищеназваними висн
овками судів попередніх інст
анцій погодитися не можливо,
оскільки вони зроблені без в
себічного, повного та обєк
тивного зясування обстави
н справи, з неправильним заст
осуванням норм матеріальног
о права.
Так, суд першої інстанції, п
ославшись на п. 5.1. ст. 5 Закону Ук
раїни «Про оподаткування при
бутку підприємств», дійшов в
исновку про те, що до валових в
итрат відносяться витрати аб
о нарахування, які здійснюют
ься у звязку з веденням гос
подарської діяльності платн
ика податку. За посиланням су
ду першої інстанції, зі зміст
у наведеної норми права випл
иває, що основною умовою для в
іднесення до складу валових
витрат є подальше використан
ня придбаних товарів (робіт, п
ослуг) у власній господарськ
ій діяльності Але, оскільки з
а своїм змістом поняття «гос
подарська діяльність» - це бу
дь-яка діяльність особи, напр
авлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або н
ематеріальних формах, то вит
рати, понесені позивачем у зв
язку з реалізацією товару
за ціною, що нижче від ціни йог
о придбання, вважаються не ви
користаними у власній господ
арській діяльності, а тому не
можуть бути віднесені до вал
ових.
В свою чергу, судом апеляцій
ної інстанції в обґрунтуванн
я доводів щодо правомірності
формування Товариством з об
меженою відповідальністю «В
енатор» валових витрат зазна
чено те, що за даними декларац
ій про прибуток позивача за з
вітний період від здійснення
цих операцій позивач отрима
в позитивний фінансовий резу
льтат. Проте, у даному випадку
суд не аргументував належни
м чином такий висновок, зокре
ма, в судовому рішенні не наве
дено обєктивних даних, які
свідчили б про правомірніст
ь віднесення позивачем до ва
лових витрат понесених ним в
итрат по придбанню мазуту, як
ий було реалізовано покупцям
за ціною, що нижче від ціни йо
го придбання.
Враховуючи викладене, суд к
асаційної інстанції погоджу
ється з правовою позицією су
ду першої інстанції відносно
того, що основною умовою для в
іднесення до складу валових
витрат сум будь-яких витрат п
латника податку у грошовій, м
атеріальній або нематеріаль
ній формах, здійснюваних як к
омпенсація вартості товарів
(робіт, послуг), є подальше вик
ористання таких товарів (роб
іт, послуг) у власній господар
ській діяльності.
Але, на думку касаційної інс
танції, судом першої інстанц
ії не враховано те, що жодних у
мов, щодо прямої залежності ф
ормування валових витрат від
повідного звітного періоду л
ише за тими господарськими о
пераціями, внаслідок яких по
зивач отримав доход, законод
авством імперативно не встан
овлено.
Дане твердження обґрунтов
ане правовою дефініцією п.1.32 с
т.1 Закону України «Про оподат
кування прибутку підприємст
в», за змістом якої господарс
ька діяльність - будь-яка діял
ьність особи, направлена на о
тримання доходу в грошовій, м
атеріальній або нематеріаль
ній формах, у разі коли безпос
ередня участь такої особи в о
рганізації такої діяльності
є регулярною, постійною та су
ттєвою. Під безпосередньою у
частю слід розуміти зазначен
у діяльність особи через сво
ї постійні представництва, ф
іліали, відділення, інші відо
кремлені підрозділи, а також
через довірену особу, агента
або будь-яку іншу особу, яка д
іє від імені та на користь пер
шої особи.
Тобто, в даному випадку, мов
а йде про господарську діяль
ність - як сукупність господа
рських операцій за певний зв
ітний період, за підсумками я
ких господарюючий субєкт о
тримує доход.
Згідно з п. 5.1. ст.5 Закону Украї
ни «Про оподаткування прибут
ку підприємств», валові витр
ати виробництва та обігу ц
е сума будь-яких витрат платн
ика податку у грошовій, матер
іальній або нематеріальній ф
ормах, здійснюваних як компе
нсація вартості товарів (роб
іт, послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платн
иком податку для їх подальшо
го використання у власній го
сподарській діяльності.
Відповідно до п.п. 5.5.1. п. 5.1. ст. 5 З
акону України «Про оподаткув
ання прибутку підприємств» д
о складу валових витрат відн
осяться будь-які витрати, пов
язані з виплатою або нарах
уванням процентів за боргови
ми зобовязаннями (у тому чи
слі за будь-якими кредитами) п
ротягом звітного періоду, як
що такі виплати або нарахува
ння здійснюються у звязку
з веденням господарської дія
льності платника податку.
Виходячи із юридичного змі
сту п. 5.1., п.п. 5.5.1. ст. 5 та п. 1.32. ст. 1 За
кону України «Про оподаткува
ння прибутку підприємств»
, основною умовою для віднесе
ння до складу валових витрат
є подальше використання так
их товарів (робіт, послуг) у вл
асній господарській діяльно
сті. Також, як вбачається з нав
едених норм, здійснення під
приємницької діяльності с
прямоване на отримання дох
оду, а не прибутку, і відсутн
ість доходу від конкретної
окремо взятої господарсько
ї операції, а не від діяльнос
ті підприємства в цілому за п
евний звітний період, не мо
же свідчити про відсутніст
ь у підприємства ознак госпо
дарської діяльності.
Крім того, судами не були вр
аховані особливості відобра
ження в податковому обліку в
алових витрат за звітний пер
іод. Адже, відсутність доходу
не обовязково служить під
ставою для заборони формуван
ня валових витрат.
Отже, місцевим та апеляційн
им господарськими судами при
вирішення спору в частині за
вищення позивачем в 1 квартал
і 2003р. валових витрат на суму 16894
478,38 грн. та заниження податку н
а прибуток на суму 5068310,00 грн. не
враховано, що господарська д
іяльність, це сукупність гос
подарських операцій за певни
й звітний період, за підсумка
ми яких господарюючий субє
кт може отримати доход. При ць
ому окрема господарська опер
ація може бути безпосередньо
не направлена на отримання д
оходу, але бути передумовою д
ля останнього.
Таким чином, вирішуючи спір
по суті, як суд першої інстанц
ії, так і суд другої інстанції
не дослідили та не надали нал
ежної правової оцінки фінанс
овим результатам господарсь
кій діяльності позивача в пе
ріод, за який здійснювалися с
пірні господарські операції
та проводилася перевірка, в ц
ілому.
З урахуванням суті спору та
характеру спірних правовідн
осин, викладене свідчить про
не з'ясування судами всіх обс
тавин, які мають значення для
правильного вирішення спору
,та про не дослідження всіх до
казів у їх сукупності всупер
еч приписам ст.ст. 11, 86 Кодекс
у адміністративного судочин
ства України.
Відповідно до роз'яснень П
ленуму Верховного суду Укра
їни, викладених у пункті 1 Пост
анови від 29.12.76 № 11 «Про судове рі
шення», рішення є законним то
ді, коли суд, виконавши всі вим
оги процесуального законода
вства і всебічно перевіривши
всі обставини справи, виріш
ив справу у відповідності
з нормами матеріального пра
ва, що підлягають застосув
анню до даних правовідноси
н.
Колегія суддів Вищ
ого адміністративного суду
України зазначає, що спір був
розглянутий судами не в повн
ому обсязі, що призвело до пр
ийняття в названій частині н
е законних та не обґрунтован
их судових рішень.
Враховуючи, що передбачен
і процесуальним законодавст
вом межі перегляду справи в к
асаційній інстанції не дають
їй права встановлювати та ви
знавати доведеними обставин
и, що не були встановлені попе
редніми судовими інстанціям
и, оскаржувані судові рішенн
я підлягають частковому скас
уванню з направленням справи
на новий судовий розгляд до с
уду першої інстанції відпові
дно до ч.2 ст. 227 Кодексу адмініс
тративного судочинства Укра
їни.
Під час нового роз
гляду справи суду необхідно
врахувати викладене, всебі
чно та повно зясувати і п
еревірити всі фактичні обс
тавини, обєктивно оцінити
докази, що мають юридичне
значення для розгляду справ
и та вирішення спору по суті
, і в залежності від встанов
леного правильно визначити
норми матеріального права
, що підлягають застосуванн
ю до спірних правовідносин
, та прийняти обґрунтоване
і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231 К
одексу адміністративного су
дочинства України, суд касац
ійної інстанції

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Держ
авної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Ки
єва задовольнити частково.

Рішення Господарського су
ду м. Києва від 25.01.2005 року та пост
анову Київського апеляційно
го господарського суду від 23.0
3.2005 року у справі № 32/550 в частині
визнання недійсними податко
вого повідомлення рішення
№ 1276/23-6/31815451 від 08.10.2004 року про донара
хування податкових зобовя
зань з податку на прибуток в с
умі 10136620 грн. (в тому числі основ
ного платежу в розмірі 5068310 грн
. та штрафних санкцій 5068310 грн
.) та податкового повідомленн
я - рішення № 1277/23-6/31815451 від 08.10.2004 року
в частині донарахування под
аткових зобовязань з подат
ку на додану вартість в сумі 50
68338,35 грн. (в тому числі основного
платежу в розмірі 3378892 грн. та шт
рафних санкцій 1689446,35 грн.) ска
сувати та направити матеріал
и справи в даній частині на но
вий судовий розгляд до суду п
ершої інстанції.
В решті ухвалені в справі су
дові рішення залишити в силі
.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і о
скарженню не підлягає, крім я
к з підстав, у строк та у поряд
ку, визначеними ст.ст. 237 239 КАС
України.

Головуючий
(підпси)
Конюшко К.В.

Судді

(підпис)

Бившева Л.І.

(підпис)

Ланченко Л.В.

(підпис)

Пилипчук Н.Г.

(підпис)

Степашко О.І.

З оригіналом згідно
Відповідальний секрета
р
Ф.А. Каліушко