Справа № 22ас-3982007р.
Суддя: Нагорняк В.А.
Дата ухвалення: 2007-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22
ас-398 2007 р. Рішення
ухвалено під головуванням
Категорія: 41 Ружицького
Доповідач: Пащенко Л.В.
УХВАЛА

Апеляційного
суду Вінницької області від 12.03.2007 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого:
Нагорняка В.А.

Суддів: Пащенко Л.В., Мартьянової Л.І.

При секретарі:
Руденко О.М.

За участю :
адвоката ОСОБА_1

Розглянувши
у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою
Прокурора Піщанського району Вінницької області на постанову Піщанського
районного суду від 06 грудня 2006 року по справі за позовом прокурора
Піщанського району до Тульчинського центру електрозв'язку № 8 Вінницької філії
ВАТ "Укртелеком" про визнання незаконним наказу від 26.06.2006 року
про звільнення з роботиОСОБА_2, поновлення її на роботі та стягнення зарплати
за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2006 року прокурор Піщанського району звернувся
в суд з позовом в інтересах ОСОБА_2.
до Тульчинського центру електрозв'язку № 8 Вінницької філії ВАТ
"Укртелеком" про визнання незаконним наказу від 26.06.2006 року про
її звільнення, поновлення її на роботі та стягнення зарплати за час вимушеного
прогулу.

В заяві зазначав, що ОСОБА_2 працювала оператором
електрозв'язку 2-го класу Піщанського цеху № 16 дільниці № 2 з маркетингу, ОПП
та обслуговування споживачів бригади МТТЗ Тульчинського центру електрозв'язку №
8 Вінницької філії ВАТ "Укртелеком".

Наказом начальника Тульчинського ЦЕЗ № 8 від 26.06.2006 року за № 80/к
ОСОБА_2 була звільнена з роботи по п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку з
скороченням штату працівників.

Вважаючи звільнення ОСОБА_2 неправильним, прокуратурою
Піщанського району 06.07.2006 року було принесено протест про скасування наказу
про звільнення ОСОБА_2 з роботи. Проте, 02.08.2006 року в прокуратуру надійшло
повідомлення від відповідача про відхилення протесту.

Тому прокурор Піщанського району звернувся з даним
позовом до суду в інтересах ОСОБА_2 і просив його задоволити, оскільки, на його
думку, при звільненні останньої відповідачем не було дотримано вимоги ст. 42
КЗпП України.

Постановою Піщанського районного суду від 06 грудня 2006 року в задоволенні
позову прокурора в інтересах ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор Піщанського району просить постанову суду, як
незаконну і необгрунтовану, скасувати та прийняти нову постанову, якою
задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, її адвоката та
представників відповідача , колегія судців вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення по слідуючих підставах.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 працювала оператором
електрозв'язку Піщанського цеху № 16 дільниці з маркетингу, ОПП та
обслуговування споживачів № 2 бригади МТТЗ Тульчинського ЦЕЗ № 8 .

На підставі наказу Вінницької філії ВАТ "Укртелеком" № 124 від
20.04.2006 року було видано наказ № 83 від 25.04.2006 року по Тульчинському ЦЕЗ
№ 8 про скорочення посад, в тому числі в Піщанському ЦЕЗ № 16. У зв'язку з цим
ОСОБА_2 28.04.2006 року, відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, відповідачем було
попереджено про наступне вивільнення в зв'язку із скороченням чисельності
працівників.

В подальшому, 15.06. 2006 року ОСОБА_2 було запропоновано іншу роботу
-посаду оператора електрозв'язку в дільниці з маркетингу, ОПП та обслуговування
споживачів № 1 ЦЕЗ № 8 . в м. Тульчин, від якої ОСОБА_2 відмовилась.

Рішенням профкому ЦЕЗ № 8 Вінницької філії ВАТ "Укртелеком" за №
7 від 05.06.2006 року дано згоду на звільнення ОСОБА_2 по п. 1 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Ці обставин підтверджуються документальними доказами, що є в матеріалах
справи.

Суд ретельно перевірив доводи прокурора про те, що при звільненні ОСОБА_2 з
роботи відповідачем не було дотримано вимоги ст. 42 КЗпП України, та
встановлено, що при визначенні саме ОСОБА_2 для звільнення за скороченням штату
працівників відповідачем були враховані, передбачені законом, вимоги щодо
переважного права на залишення на роботі.

Так, з семи працівників бригади, в якій працювала ОСОБА_2, скороченню
підлягає один працівник. Як вбачається з матеріалів справи, п'ятеро працівників
бригади мають відповідну професійно-технічну освіту і кваліфікацію. Одна з цих
працівників (ОСОБА_3.) є особою, в сім'ї якої немає інших працівників з
самостійним заробітком.

З двох інших працівників: ОСОБА_2 і ОСОБА_4. перевага на залишенння на
роботі була надана відповідачем останній, оскільки у неї на утриманні
неповнолітня дитина і стаж роботи на підприємстві у неї за тривалістю більший
(20 р. 11 міс), ніж у ОСОБА_2 (17 р. 6 міс).

При цьому відповідачем також було взято до уваги, що дочка ОСОБА_2
працевлаштована в системі електрозв'язку, а на саму ОСОБА_2 наказом № 115 від

01.09.2005 року накладалось дисциплінарне стягнення у
вигляді догани за прогул без

поважних причин
та за невиконання пунктів посадової інструкції наказом № 87 від

28.04.2006 року з неї було знято частину премії.

Що стосується посилання прокурора на те, що ОСОБА_2 має
переважне право на залишення на роботі, так як є інвалідом 3-ої групи, то судом
встановлено, що відповідно до вимог ЗУ
"Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" у
відповідача працюють 10 інвалідів 2-3 груп, із загальної кількості працюючих
264 чоловіки, що становить передбачену вищеназваним законом, квоту працюючих
інвалідів на підприємстві (4%).

Врахувавши вищевказані обставини, суд прийшов до обгрунтованого висновку
про відмову в задоволенні позову прокурора в інтересах ОСОБА_2, оскільки при
звільненні останньої за скороченням штату працівників відповідачем не допущено
порушень чинного трудового законодавства.

Таким чином, суд повно з'ясував обставини справи, права та обов'язки
сторін, ретельно перевірив їх доводи і заперечення, дав належну оцінку доказам
і прийняв постанову, яка відповідає матеріалам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги, які є аналогічними доводами
позовної заяви, безпідставні, необгрунтовані і висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.
ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Піщанського району Вінницької
області відхилити.

Постанову
Піщанського районного суду від 06 грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий адміністративний
суд України протягом одного місяця з дня проголошення.