Справа № К-18356/06
Суддя: Бим М.Є.
Дата ухвалення: 2007-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Бим М.Є., Гордійчук М.П., Кравченко О.О., Леонтович К.Г.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною
скаргою Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси на
рішення господарського суду Одеської області від 19 січня 2006 року та
постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09 березня 2006 року у
справі №23/362-05-11111 за позовом Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м.Одеси до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 про стягнення 600,03 грн.,-

встановила:

В грудні 2005 року Державна податкова інспекція у
Малиновському районі м.Одеси звернулася до суду з позовом до суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 в якому просила стягнути з
відповідача заборгованість по сплаті єдиного податку у розмірі 600,00грн. та
пеню у розмірі 0,03грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не
виконується зобов'язання щодо сплати заборгованості по єдиному податку за друге
півріччя 2003 року та за 2004 рік, а тому дані кошти у відповідності до
п.п.3.1.1. п.3.1. ст.3 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” підлягає
примусовому стягненню.

Рішенням господарського суду Одеської області від
19.01.2006 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 09.03.2006 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленими у справі судовими
рішеннями Державна податкова інспекція у Малиновському районі м.Одеси подала до
Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить рішення
господарського суду Одеської області від 19.01.2006 року та постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 09.03.2006 року скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі посилаючись на
порушення судами норм матеріального права.

____________________________________________________________________________________________________________________

Справа № К-18356/06 Доповідач:
Леонтович К.Г.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій,
26.05.2003 року ОСОБА_1 був зареєстрований Малиновською районною адміністрацією
Одеського міськвиконкому, як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа
та отримав свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи.

Згідно ст. 2 Указу Президента України “Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва” №727/98 від 03.07.1998 року суб'єкти малого підприємництва -
фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за
єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

05.06.2003 року Державна податкова інспекція
у Малиновському районі м.Одеси видала відповідачу свідоцтво про сплату єдиного
податку з терміном дії на II квартал 2003 року для здійснення роздрібної
торгівлі на літній площадці, розташованій в м. Одесі на пляжі “ІНФОРМАЦІЯ_1.

08.09.2003 року відповідач надіслав Державній
податковій інспекції у Малиновському районі м. Одеси заяву з проханням провести
документальну перевірку та зняти його з реєстраційного обліку у зв'язку
припиненням підприємницької діяльності.

Державною податковою інспекцією у
Малиновському районі м.Одеси надіслано відповідачу першу податкову вимогу від
30.01.2004р. №1/360 та другу податкову вимогу від 30.06.2004 року №2/518 згідно
яких загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими
податковими зобов'язаннями в період за друге півріччя 2003 року та пені складає
600,03грн.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України
“Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами” №2181 від 21.12.2000 року податковий борг
(недоїмка) - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), узгоджене платником податків або встановлене судом (господарським
судом), але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму
такого податкового зобов'язання.

Пунктом 1.2 статті 1 даного Закону
встановлено поняття податкового зобов'язання, яким є зобов'язання платника
податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму
коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами
України.

Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону
України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” активи платника податків (кошти, матеріальні
та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом
власності або повного господарського відання) можуть бути примусово стягнені в
рахунок погашення його податкових зобов'язань виключно за рішенням суду
(господарського суду).

Згідно п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 названого Закону
контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового
зобов'язання платника податків у разі якщо: а) платник податків не подає у
встановлені строки податкову декларацію; б) дані документальних перевірок
результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення
суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях; в)
контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє
арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій
декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового
зобов'язання. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться контролюючим
органом виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, без
проведення будь-яких інших видів перевірок платника податків; г) згідно з
законами з питань оподаткування особою, відповідальною за нарахування окремого
податку або збору (обов'язкового платежу), є контролюючий орган.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України №2181
податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій
декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.
Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в
адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник
податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової
декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.
Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені
показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний
податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма
уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових
декларацій.

Доказів визначення податкових зобов'язань
відповідача по єдиному податку на суму 600грн. у порядку, визначеному п.п.4.2.2
п.4.2 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а також самостійного
визначення відповідачем податкових зобов'язань по єдиному податку на загальну
суму 600грн. позивачем суду не надано.

Згідно абз.2 п.2 Указу Президента України
“Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва” від 03.07.1998 року №727 суб'єкти малого підприємництва -
фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за
єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Відповідно до абз.2 п.4 зазначеного Указу
форма та порядок видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку
встановлюються Державною податковою адміністрацією України і є єдиними на всій
території України.

Відповідно до п.1 Порядку видачі Свідоцтва
про сплату єдиного податку, затвердженого Наказом Державної податкової
адміністрації України від 29.10.1999 року №599, та Указу Президента України
“Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва” в редакції від 28.06.1999 року №746/99 суб'єкти підприємницької
діяльності - фізичні особи, які займаються підприємницькою діяльністю без
створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом календарного року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки
яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за календарний рік не
перевищує 500 тис. гривень, мають право обрати спосіб оподаткування доходів за
єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку за
встановленою формою.

Згідно п.2 зазначеного порядку підставою для
видачі свідоцтва є подання суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною
особою письмової заяви згідно з додатком 1 до цього Порядку та платіжного
документа (квитанція, копія платіжного доручення з відміткою банківської
установи) про сплату (перерахування) єдиного податку за період не менше ніж
календарний місяць. Заява має бути подана не пізніше ніж за 15 днів до початку
кварталу, з якого він обирає спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за
умови сплати всіх установлених податків та обов'язкових платежів, термін сплати
яких настав на дату подання заяви.

Відповідно до абз.4 п. 2 зазначеного порядку
свідоцтво видається на зазначений в заяві термін, але в межах календарного
року. У разі щомісячної сплати єдиного податку, його сплата здійснюється не
пізніше 20-го числа місяця, наступного за тим, в якому здійснювалася попередня
сплата єдиного податку.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій
прийшли до обґрунтованого висновку, що суб'єкт підприємницької діяльності
самостійно визначає у заяві термін, в який він бажає здійснювати свою
діяльність за спрощеною системою оподаткування, тому, подана відповідачем заява
із зазначенням терміну здійснення діяльності в один квартал та видача свідоцтва
на цей термін, не дає податковій інспекції підстав вважати, що строк дії
свідоцтва продовжено на весь календарний рік чи послідуючі квартали.
Невиконання платником податку обов'язку щодо повернення свідоцтва після
закінчення терміну його дії не може вплинути на продовження строку його дії.

Судами встановлено, що термін дії свідоцтва
про сплату єдиного податку серії НОМЕР_1 виданого відповідачу 05.06.2003р.
складає 2-ий квартал 2003 року. Дія
цього свідоцтва позивачем не продовжена.

Таким чином, судами попередніх інстанцій
зроблено вірний висновок про помилковість здійсненого позивачем розрахунку щодо
заборгованості відповідача по сплаті єдиного податку в розмірі 600,00грн. та
відповідно нарахування пені на суму 0,03грн.

Відповідно до ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні
процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної
скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести до невірного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, суди попередніх
інстанцій винесли законні і обґрунтовані
рішення, які постановлені з дотриманням
норм матеріального та
процесуального права і підстав
для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

ухвалила:

Касаційну Одеського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів відхилити.

Рішення господарського суду Одеської області від 19 січня
2006 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09
березня 2006 року залишити без змін.

Ухвала остаточна і
оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно: