Справа № 2-а-287/2007
Суддя: Бечко Є.М.
Дата ухвалення: 2007-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
П О С Т А Н О В А

І М
Е Н Е
М У К
Р А Ї
Н И

26 грудня 2007 року Деснянський районний
суд м. Чернігова

в складі
судді Бечко Є.М.

при секретарі
Фещенко О.В.

за участю позивача

розглянувши
в у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1до
військової частини А-0197 про зобов'язання нарахувати та
виплатити грошове забезпечення,

встановив:

позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, у якому просить зобов'язати відповідача нарахувати з
1 січня 2006 року та з 01 квітня 2006року відповідно і виплатити грошове
забезпечення, виходячи з нових посадових окладів відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 268 „Про упорядкування структури та умов оплати праці
працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та
інших органів” від 09 березня 2006року, Постанови Кабінету Міністрів України №
984 від 19.07.06 „Про деякі питання оплати праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" та усіх
інших раніше виплачуваних надбавок, у тому числі - передбачених Указами
Президента України № 173 від 23.02.02р. та № 389 від 05.05.03р.

Заяву обґрунтовує тим, що проходить
військову службу в органах військової прокуратури на посаді заступника
військового прокурора Чернігівського гарнізону у військовому званні
„підполковник юстиції" і знаходиться на фінансовому забезпеченні у військовій
частині А-0197.

Вважає, що відповідач невірно
проводить нарахування грошового забезпечення, без врахування норм діючого
законодавства.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги повністю підтримав.

Представник відповідача в
судове засідання не з'явився,
надіслав на адресу
суду заяву, в
якій просив справу
розглядати у його
відсутність.

За
вказаних обставин суд
вважає за можливе
розглянути справу у
відсутність представника
відповідача.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних підстав:

Статтею 2 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.91 року визначено, що ніхто не вправі
обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах та свободах,
визначених законодавством України.

Працівники органів військових
прокуратур та територіальних спеціалізованих прокуратур входять до єдиної
системи Генеральної прокуратури України, у своїй діяльності керуються чинним
законодавством. Регламентація їх діяльності визначена без поділу на те, у якій
територіальній чи військовій прокуратурі, тобто вони проходять службу та
підпорядковані одному Генеральному прокурору України (ст.ст. 6, 13 ЗУ „Про
прокуратуру").

На працівників військових
прокуратур поширюється чинність Дисциплінарного Статуту прокуратури України
(ст.48 згаданого Закону).

Прокурор і слідчі прокуратури
знаходяться під захистом Закону ст. 50 Закону України „Про прокуратуру ".

Відповідно до ст. 46-1 Закону
України „Про прокуратуру” військовослужбовцям військових прокуратур встановлені
правові та соціальні гарантії, усі види постачання і забезпечення, передбачені
законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України без винятків.

Постановою КМ України № 268 від 9
березня 2006 року „Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників
апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших
органів” встановлені нові розміри
посадових окладів працівників органів прокуратур, у тому числі військових.

Зазначеним спеціальним правовим
актом, розповсюдженим на всі органи прокуратури, визначені умови оплати праці
її працівників.

Щодо вимог вказаної постанови
встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу
в органах прокуратури на прокурорсько - слідчих посадах складається: з
посадового окладу, інших виплат, установлених цією постановою, а також окладу
за військовим званням та надбавки за вислугу років, установлених у розмірі і
порядку що визначається законодавством для військовослужбовців.

Гарантії соціального захисту
військовослужбовців та всі види матеріального забезпечення визначені абз. 6 п.1
Постанови КМ України №104 від 07.02.01 року та здійснюються за рахунок бюджету
Збройних Сил України.

Указами Президента України №173 від
23.02.02р. „Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб
рядового начальницького складу органів внутрішніх справ” та №389 від 05.05.03р.
Про надбавки військовослужбовців Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та
Управління державної охорони України за безперервну службу" встановлені не
окремі умови праці, а форми посиленого соціального захисту військовослужбовців
у вигляді щомісячної надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення
(окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) та надбавки за
безперервну військову службу.

Вказані Укази Президента України №
173 від 23.02.02 року та № 389 від 05.05.03року на даний час не скасовані і
розповсюджуються також на військовослужбовців військових прокуратур та повинні
враховуватись про обчислені їх грошового утримання.

Спільний лист заступника
Генерального прокурора України (вих.№ 11/1/1-18-654 від 03.05.06 року) та
заступника Міністра оборони України (вих.№ 220/1867 від 04.05.06 року), не може
бути документом діючого законодавства та не тягне за собою ніяких правових
наслідків.

Пункт 1.1.Положення про
порядок виплати грошового
забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України (затвердженого
наказом Міністра Оборони України № 75 від 05.03.01 року)
передбачає, що грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно
від посади, військового звання, кваліфікації, наукового ступеня і вченого
звання, тривалості та умов служби і складається з окладів грошового утримання
та додаткових видів грошового забезпечення: підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, одноразової і щомісячної винагороди, морського грошове
забезпечення, матеріальної та грошової допомоги і премії.

Враховуючи
наведене, суд вважає вимоги позивача обгрунтованими, а дії
відповідача такими, що протирічать
законодавству.

Кируючись
ст.ст. 11,159,160,161 КАС України.ст.ст. 1, 8, 22, 24, 55 Конституції України,
Закону України ,,Про прокуратуру", Закону України „ Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" суд ,-

постановив:

Позов
ОСОБА_1до військової частини А-0197 про
зобов'язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення задовольнити.

Зобов'язати військову частину
А-0197 нарахувати та виплатити ОСОБА_1з 01 січня 2006 року та з 01 квітня 2006
року відповідно грошове забезпечення виходячи з нових посадових окладів,
відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 268 „Про упорядкування
структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади,
органів прокуратури, судів та інших органів " від 09 березня 2006року,
Постанови Кабінету Міністрів України № 984 від 19.07.06 „Про деякі питання
оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів" та усіх інших раніше виплачуваних надбавок, у тому
числі - передбачених Указами Президента України № 173 від 23.02.02 року. та №
389 від 05.05.03 року.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду.

Заяву
про апеляційне оскарження може бути
подано протягом десяти днів після
складання рішення у повному обсязі.

Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

С у д д я