Справа № 22-а-1707/2007
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2007-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
Головуючий 1 інстанції:Гончар В.О.
Доповідач 2 інстанції: Подобайло З.Г.
визнання недійсним рішення
Постанова

Іменем України

06 грудня 2007 року

м. Харків

Колегія
суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді -
Мельнікової Л.В.

Суддів -
Подобайло З.Г., Сіренко О.І.

при секретарі: Спесивцева О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Московського районного суду м. Харкова від 20 червня
2007 року по справі № 2-а-20/07

за
позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства Внутрішніх
справ України в Харківській області

про визнання недійсним рішення
ВГІРФО УМВСУ в Харківській області та зобов'язання УМВС України в Харківській
області надати йому можливість перебувати на Україні до вирішення питання щодо
одержання громадянства України, для чого надати йому вид на проживання.

встановила :

Позивач, ОСОБА_1,
громадянин Індії, у квітні 2006 року звернувся до Московського районного суду
м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Міністерства Внутрішніх
справ України в Харківській області та просив визнати недійсним рішення ВГІРФО
УМВС України в Харківській області від
09 лютого 2006 року і зобов'язати УМВС України в Харківській області надати
можливість перебувати в Україні до вирішення питання щодо одержання
громадянства України, для чого надати йому вид на мешкання.

Постановою
Московського районного суду м. Харкова від
08 червня 2007р. по справі №
2-а-251/06 № 2-а-20/07 в позові ОСОБА_1про визнання недійсним рішення ВГІРФО
УМВС України в Харківській області і зобов'язання УМВС України в Харківській
області надання перебування в Україні до одержання громадянства України -
відмовлено.

Будучи не згодним з прийнятою постановою,
ОСОБА_1, надіслав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову місцевого
суду Московського району м. Харкова від 08 червня 2007 року у відношенні
ОСОБА_1 і винести ухвалу про визнання недійсним рішення ВГІРФО УМВС України в
Харківській області від 09 лютого 2006 року про його видворення з України та
зобов'язати УМВС України в Харківській області надати йому можливість
перебувати в Україні до вирішення питання щодо одержання громадянства України,
для чого надати ОСОБА_1 вид на мешкання, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення
обставин справи.

Позивач та його представник в судовому
засіданні в суді апеляційної інстанції підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не явився, хоча
про час і місце слухання справи був
повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової
повістки.

Відповідно до
вимог ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства

України, -
неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про
дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, розглянувши надані
письмові докази в їх сукупності, вислухавши осіб, що прибули у судове
засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню , виходячи з наступного.

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог в повному обсязі суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_1 прибув до м. Харкова 16.07.03 року і за допомогою ПП «Астра -
Україна» був поставлений на тимчасовий реєстраційний облік, який в подальшому
неодноразово продовжував, останній термін перебування на Україні було
продовжено до 04.04..05 року ( а.с. 5-7). Після закінчення вказаного терміну
позивач з заявою про продовження терміну перебування на Україні нікуди не звертався,
продовжуючи проживати нелегально без
реєстрації на Україні.

06.01.06 року
ОСОБА_1 був затриманий працівниками міліції в районі будинку № 25-А по вул..
Гв. Широнінців в м. Харкові і в зв'язку з виявленими порушеннями строків
перебування на Україні, для подальшої
перевірки законності його перебування у нього було вилучено паспорт
(а.с. 14).

Після проведеної
перевірки і виявленими порушеннями проживання без реєстрації на Україні,
начальником ВГІРФО Московського райвідділу міліції на ОСОБА_1 був складений
адміністративний протокол і направлений до суду Московського району для
притягнення його до адміністративної відповідальності ( адміністративний
матеріал № 3-3052/06).

Постановою суду
від 28.02.06 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності
у вигляді штрафу в розмірі 340,0 грн. (а.с. 75).

Крім того, в
зв'язку з відсутністю будь - яких підстав для продовження терміну проживання на
території України, начальником ВГІРФО Московського РВ ХМУ УМВС України в
Харківській області, з послідуючим узгодженням і затвердженням керівництвом
вищестоящих інстанцій, було прийнято рішення про видворення ОСОБА_1 за межі
України з забороною в»їзду на Україну на
протязі 6-ти місяців і необхідністю до 09.03.06 року виїхати за межі України
(а.с. 7, 61-62).

На час розгляду
судом справи по суті, позивач у м. Харкові не має постійного місця мешкання,
термін договору найму житлового приміщення по АДРЕСА_1закінчився 31.12.06 року
(а.с. 9), а в своїх поясненнях 31.01.06 року на ім»я інспектора ВГІРФО Московського райвідділу
міліції, ОСОБА_1 вказував місце свого мешкання у АДРЕСА_2(а.с. 74), в
подальшому, при зверненні з заявою до начальника ВГІРФО УМВС України в
Харківській області, місце свого проживання вказував м. Мерефа (а.с. 49-51).

Згідно копії свідоцтва
про шлюб ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 24.02.06 року, тобто уже після
того як було прийнято рішення про його видворення за межі України (а.с. 12), в
той час як згідно ст.. 9 Закону України «Про громадянство України» і «Закону
України про еміграцію» однією із умов прийняття до громадянства України є
безперервне проживання на законних підставах на території України протягом
останніх п'яти років і перебування у
шлюбі з громадянином України терміном понад два роки та постійного проживання в
Україні на законних підставах.

Судом з
достовірністю встановлено що ОСОБА_1 прибув до України в 2003 році і на
законних підставах проживав до 04.04.05 року, постійно продовжуючи термін
перебування на Україні за допомогою ПП «Астра - Україна», а після припинення
діяльності вказаної фірми, позивач про продовження свого терміну перебування на
Україні нікуди не звертався, продовжуючи на протязі майже 9 місяців проживати
без законних підстав на Україні і тільки у січні 2006 року ,був затриманий
працівниками міліції , які встановили вищевказане порушення, після чого було
прийняте законне і обґрунтоване рішення про його видворення з України.

Колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволення
позовних про визнання недійсним рішення ВГІРФО УМВС України в Харківській
області від 09 лютого 2006 року та зазначає, що судом правильно встановлені
фактичні обставини справи стосовно прибуття ОСОБА_1 до м. Харкова 16.07.03 року
, постановку на тимчасовий реєстраційний облік, який в подальшому неодноразово
продовжував, до 04.04.05 року тощо, відсутність
заяви позивача про продовження терміну перебування на Україні ,
відсутності постійного місця мешкання,
укладення шлюбу з громадянкою
України ОСОБА_2 24.02.06 року, тобто уже після того як було прийнято рішення
про його видворення за межі України , затримання працівниками міліції , які
вилучили паспорт , складення адміністративного протоколу , притягнення позивача
до адміністративної відповідальності згідно постанови Московського районного
суду по справі № 3-3052/06 від 28.02.06
року та прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення.

Але судом першої
інстанції не враховані вимоги статті 32 «Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» , якою передбачено, що іноземець та
особа без громадянства, який вчинив злочин або адміністративне правопорушення, після відбуття призначеного йому покарання чи
виконання адміністративного стягнення
може бути видворений
за межі України.

Рішення про
видворення його за межі України після
відбуття ним покарання
чи виконання адміністративного стягнення
приймається органом внутрішніх справ
за місцем його перебування з наступним повідомленням
протягом 24 годин прокурора про підстави
прийняття такого рішення. За рішенням
органу внутрішніх справ
видворення іноземця та
особи без громадянства
за межі України
може супроводжуватися забороною
подальшого в'їзду в
Україну строком до
п'яти років. Строки
заборони подальшого в'їзду в
Україну обчислюються з дня винесення вказаного
рішення.

Іноземцю та особі без громадянства може
надаватися строк до 30 днів для виїзду з України після
прийняття зазначеного рішення.

Орган
внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити
з України іноземця
або особу без
громадянства тільки на
підставі постанови адміністративного суду.
Така постанова приймається
судом за зверненням
органу внутрішніх справ,
органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без
громадянства ухиляються від
виїзду після прийняття рішення
про видворення або є обґрунтовані
підстави вважати, що
вони будуть ухилятися від виїзду.

Рішення органів внутрішніх справ, органів охорони
державного кордону або
Служби безпеки України
про видворення іноземця та
особи без громадянства
з України може бути оскаржено до суду.

Оскарження зупиняє
виконання рішення про
видворення, крім випадків,
коли необхідність негайного
видворення зумовлена інтересами
забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку.

Колегія суддів
зазначає, що обов'язковою умовою, що передує прийняттю рішення про видворення
іноземця та особи без громадянства за межі України
є відбуття призначеного йому
покарання чи виконання
адміністративного стягнення .

Оскільки
рішення заступника начальника УМВС
України в Харківській області полковника Лютого В.В. про видворення ОСОБА_1а за межі України з
забороною в»їзду на її територію від 09
лютого 2006 року ( а.с. 61-62) прийнято раніше ніж позивача притягнуто до адміністративної
відповідальності згідно постанови Московського районного суду від 28 лютого
2006 року у справі № 3-3052/06 ( а.с.75 з урахування листа цього суду від 15.10.2007 року, наданого
апеляційному суду на запит щодо уточнення дати ухвалення постанови) за
проживання без реєстрації та порушення правил перебування в Україні у вигляді
штрафу у розмірі 340,0 грн. відповідно ст. 203 ч.1 КпАП України , позовні вимоги в частині визнання недійсним рішення від 09 лютого 2006
року підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню у зв'язку з неповним
встановлення цих обставин справи,
що призвело до ухвалення рішення з
порушенням норм матеріального та процесуального права відповідно п. 1, п.4 ч.1
ст. 202 КАС України.

Оскільки питання
перебування в Україні, одержання громадянства України , надання виду на
мешкання потребує здійснення певної процедури, визначено ст. ст. 6 та 7
Закону України «Про імміграцію» та є
компетенцією спеціально уповноважених центральних органів виконавчої влади з
питань імміграції і підпорядкованих йому органів, дипломатичних представництв і
консульських установ України тощо , у
задоволенні вимоги про зобов'язання УМВС
України в Харківській області надати можливість перебувати позивачу в Україні до вирішення питання щодо
одержання громадянства України, для чого надати йому вид на мешкання, слід
відмовити. В цій частині рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає.

З підстав
викладених вище доводи апелянта є обґрунтованими частково.

Керуючись ст.ст.
160, 195, 196, 198, ст. 202, ст. ст. 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 08
червня 2007р. по справі № 2-а-251/06 № 2-а-20/07 задовольнити частково.

Постанову
Московського районного суду м. Харкова від
08 червня 2007р. по справі №
2-а-251/06 № 2-а-20/07 скасувати в частині відмов у задоволенні позову про
визнання недійсним рішення ВГІРФО УМВС України в Харківській області від 09 лютого 2006 року.

В цій частині
прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства
Внутрішніх справ України в Харківській області задовольнити частково.

Визнати недійсним
рішення ВГІРФО УМВС України в Харківській області від 09 лютого 2006 року.

В частині
позовних вимог про зобов'язання УМВС України в Харківській області надати
можливість перебувати в Україні до вирішення питання щодо одержання
громадянства України, для чого надати йому вид на мешкання, відмовити та в цій
частині залишити постанову суду від 08 червня без змін.

Постанова набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом місяця, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено та підписано 11 грудня 2007 року.

Головуючий Мельнікова
Л.В.

Судді
Подобайло З.Г.

Сіренко О.І.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя Харківського апеляційного

адміністративного
суду
Подобайло З.Г.