Справа № 22а/509-А
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2007-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ
УХВАЛА

Іменем України

29 березня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської
області в складі: головуючого -
судді Матюшенка І.В. суддів: Жизневської А.В., Малахової Н.М. при секретарі
судового засідання Прищепі О.А.

з участю: апелянта ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_1на постанову Богунського районного суду м. Житомира
від 4 жовтня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до контрольно -
ревізійного управління в Житомирській області про визнання дій
неправомірними та зміну дати звільнення,

встановила:

У поданій
апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду,
якою відмовлено з задоволенні його позову про визнання неправомірними дій КРУ в Житомирській
області щодо не надання йому відпустки без збереження заробітної плати та щодо
зобов'язання відповідача змінити дату звільнення з роботи.

Представник
відповідача заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення
законним та обґрунтованим.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких
підстав.

На обґрунтування
позовних вимог та в якості доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на
порушення відповідачем положень ст. 6
Закону України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів
внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (далі - Закон № 203/98-ВР) та
ст. 25 Закону
України „Про відпустки" (далі -
Закон № 504/98-ВР).

Колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними. Так,
відповідно до п. 13 ст. 6 Закону № 208/98-ВР
позивач, як ветеран військової служби має право на використання чергової
відпустки за місцем роботи у зручний для нього час, а також отримання
додаткової відпустки без збереження заробітної плати терміном 14 календарних днів
на рік. Зі змісту вказаної норми закону слідує, що ОСОБА_1 мав право отримати у
зручний для нього час лише чергову відпустку, а додаткова відпустка мала бути
надана позивачу згідно графіку відпусток за погодженням

Справа № 22а/509-А Головуючий
у суді 1 -ї
інстанції Грибан І.О.

Категорія
39 Суддя-доповідач
Матюшенко І.В.

2

з керівником установи, як це передбачено ст. 10 Закону № 504/98-ВР. Крім
того, позивач не належить до жодної з категорій осіб, якім відпустка без
збереження заробітної плати за бажанням працівника надається в обов'язковому
порядку (ч. 1 ст. 25 Закону № 504/98-ВР).
Також встановлено, що заява ОСОБА_1 від 6
грудня 2005 року про
надання йому додаткової відпустки з 7
грудня 2005 року
строком на 14 календарних
днів без збереження заробітної плати була відправлена (а.с.52-53) і надійшла до
відповідача після дня звільнення позивача з роботи 6 грудня 2005 року (а.с.46).

За таких
обставин, висновок суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог
ОСОБА_1 є вірним.

При цьому, суд
першої інстанції помилково в мотивувальній частині постанови послався на
положення ст. 52 КАС
України.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати,
що суд першої інстанції припустився порушень норм матеріального чи
процесуального права, які б могли бути підставою для скасування постанови суду.

Керуючись ст. ст. 195,198,200,
205,206 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Постанову
Богунського районного суду м. Житомира від 4 жовтня 2006
року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня виготовлення її в повному обсязі.