Справа № К-28476/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2007-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2007 року м.
Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого -
судді Фадєєвої Н.М.

Суддів -
Бим М.Є., Гордійчук М.П., Леонтович К.Г., Чалого С.Я.

розглянувши
у попередньому розгляді касаційну скаргу Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м. Нетішині на постанову господарського суду Хмельницької області від 24.03.2006р.
та ухвалу Житомирського апеляційного
господарського суду від 13.07.2006р. у справі за позовом УПФУ в м. Нетішині до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м. Нетішині про зобов»язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Справа №К-28476/06

Доповідач Фадєєва Н.М.

Позивач просив зобов'язати відповідача включити до
актів звірки витрати по особових справах
потерпілих, яким призначено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, що помер внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійного захворювання, не прийняту до відшкодування суму 37408,79 грн. При
цьому, посилався на ст.ст. 21, 28 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного їдку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Постановою господарського суду Хмельницької області від 24.03.2006р. задоволені позовні вимоги УПФУ в м. Нетішині.

Ухвалою Житомирського апеляційного господарського суду
від13.07.12.2006р. апеляційна скарга
залишена без задоволення, а вищезазначене судове рішення господарського
суду Хмельницької області від 24.03.2006р. - без змін.

Не погоджуючись з вищезазначеними судовими
рішеннями, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м. Нетішині
звернулося з касаційною скаргою
до Вищого адміністративного суду України, у якій просить скасувати
вищезазначені судові рішення, ухвалити нове судове рішення, посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, за
період з 01.01.2001 року по 31.12.2005 року відповідачем не беруться до заліку
та не відшкодовуються витрати, пов'язані з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійного захворювання по пенсіонерам, нещасний випадок з якими
стався на території республік колишнього СРСР.

Проте Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Нетішині проводиться виплата і доставка пенсій, призначених внаслідок
нещасного випадку на виробництві, наступним
громадянам:

· ОСОБА_1. Нещасний
випадок стався на території Казахської РСР, акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 10.06.1971 року № 1; II група інвалідності довічно (витяг із акту МСЕК серії ВТЗ-5 № 049156);

· ОСОБА_2. Нещасний випадок
стався на території Російської РСР, акт про нещасний випадок на виробництві за
формою Н-1 від 31.051962р. № 7; 111 група інвалідності довічно ( витяг із акту
МСЕК серії 58 Ш № 675425);

Р,
акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 31.05.1962 рожу №7: рупа інвалідності довічно (витяг із акту МСЕК
серії 58 Ш № 675425 );

-
ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_3.). Нещасний випадок ївся
на території Азербайджанської РСР, акт про нещасний випадок на виробництві формою Н-1 від 23.08.1958 року № 15; III група інвалідності
довічно (витяг із акту ;ЕК
№ 965 від 18.08.1958 року );

- ОСОБА_4.
Нещасний випадок стався
на території Російської
РСР, акт про
нещасний випадок на
виробництві за формою
Н-1 від 10.1988 року № 8;
III група інвалідності довічно (витяг із
акту МСЕК серії
МСЗ-002 № 5790);

- ОСОБА_5.
Відповідно до висновку комісії профпатологів від 30.01.1990 року МЗЯАРСР ОСОБА_5. встановлений діагноз:
вібраційна хвороба, захворювання
професійне. Відповідно до витягу з акту МСЕК серії ВТЄ 123 № 039679
ОСОБА_5. призначена III група інвалідності;

·
відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві за
формою Н-1 від 08.1986
року №4 з ОСОБА_6 стався нещасний
випадок на виробництві
на території Казахської РСР (одержувач пенсії - ОСОБА_7.);

·
ОСОБА_8. Акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 27.03.1974
року № 2; II група інвалідності
довічно (витяг із акту МСЕК серії
А №459724);

·
ОСОБА_9. Нещасний випадок
стався на території Української
РСР, акт про
нещасний випадок на
виробництві за формою
Н-1 від 24.08.1984 року № 5; II група інвалідності довічно (витяг
із акту МСЕК серії Д-71 № 3426).

Загальна
сума витрат, пов'язаних з виплатою і доставкою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного захворювання вказаним громадянам, за період з
01.04.2001 року по 31.12.2005 року становить 37408, грн.

Згідно статті
10 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" пенсійне забезпечення громадян здійснюється
органами Пенсійного фонду України і згідно статті того ж закону Пенсійний фонд, поряд
з іншими надходженнями, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами на
заходи соціального страхування.

Відповідно
до статті 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначення пенсій і
оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду
України.

Статті 21, 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне рахування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"
від 23.09.1999 № 1105 (з відповідними змінами та доповненнями) передбачають обов'язок Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі його смерті при настанні
страхового випадку, виплачуючи йому або особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного падку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Збір
та акумулювання страхових внесків здійснює Фонд соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань відповідно до статті 46 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне рахування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та статей 1, 2 Закону України "Про страхові тарифи і загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Положення
ч. 2 п. 5 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від
нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності», встановлюють, що,
якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи
надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Витрати, понесені Пенсійним фондом України у зв'язку з виплатою пенсій, передбачених
ст. 26 Закону України "Про пенсійне забезпечення", підлягають відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" від 22.02.2001
року Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до
1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи, що підтверджують
право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено
в судовому порядку.

Потерпілі,
документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування
і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

16.05.2003
року Міністерством юстиції України зареєстрована постанова правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4, якою затверджено "Порядок
відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання (далі - Порядок).

Згідно п. 2 вказаного
Порядку останній визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з виплатою відповідних
пенсій.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця
проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в
якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за
звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і
управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях.

Пунктом 6 Порядку
передбачено, що головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на підставі поданих
актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою
відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду
та Фонду соціального страхування від
нещасних випадків.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі вищевказаної
Довідки на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним,
перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Спір
виник на стадії проведення звірки витрат по особових справах потерпілих підписання актів
щомісячної звірки з підстав неприйняття Фондом соціального страхування від нещасних
випадків до заліку витрат на виплату пенсій громадянам, страховий випадок з якими стався за межами України.

Відповідно
до ст. З Закону України "Про правонаступництво України" від 12.09.1991 року закони
Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною радою Української РСР, діють
на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після
проголошення незалежності України.

Стаття
9 зазначеного Закону передбачає, що всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення
незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України.
Україна гарантує забезпечення прав людини кожному громадянину України незалежно від
національної приналежності та інших ознак відповідно до міжнародно-правових
актів про права людини.

Відповідно
до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року держави-учасниць Співдружності мають зобов'язання
щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території
інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території
держав-учасниць Угоди.

Відповідно
до статті 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, ця Угода поширюється на всі види
пенсійного забезпечення
громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць
Угоди.

Відповідно
до статті 3 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року, усі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення.

Відповідно
до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із
законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам внаслідок травмування
на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ми
трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного
падку відповідно до цього закону.

Отже, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, якщо страховий випадок стався на території держав-учасниць
Угоди, визначаються за законодавством України і виплачуються з коштів
Пенсійного фонду України.

Таким чином, Фонд
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний відшкодовувати органам Пенсійного фонду України
витрати на виплату пенсій, якщо нещасний випадок стався на території держав-учасниць
Угоди.

Обґрунтування відповідачем
своєї позиції стосовно відмови виконати дії по підписанню актів взаємозвірки із УПФУ положеннями Угоди про взаємне
визнання прав відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом, професійним
захворюванням о іншими ушкодженнями здоров'я, які пов'язані із виконанням
трудових обов'язків, від .09.1994 року є неправомірними, оскільки
вказана Угода передбачає відшкодування соди,
заподіяної працівнику каліцтвом, професійним захворюванням або іншими пошкодженнями здоров'я, які пов'язані із виконанням
ним трудових обов'язків і не регулює
питання виплати пенсій, що відповідає і вимогам цивільного законодавства, зокрема ст. 1195 ЦК України та ст. 456 ЦК
Української РСР.

Тобто
відшкодування шкоди фізичній особі і відшкодування витрат на пенсійне
забезпечення у зв'язку з трудовим каліцтвом - це різні поняття, які регулюються
різними нормативно-правовими
актами.

Відповідач відмовився підписати
акт звірки на
відшкодування витрат, пов»язаних
з виплатою пенсій громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2. ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5.,
ОСОБА_6 ( одержувач пенсії ОСОБА_7.), ОСОБА_8 та ОСОБА_9.. які отримали
каліцтво та профзахворювання на території колишніх республік СРСР, тобто в
період, коли діяло законодавство СРСР.

Суд вірно вважає, що дія
Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом,
професійним захворюванням або іншими ушкодженнями здоров'я, які пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків, яка набула чинності для України 06.10.1995
року, не може поширюватись на вищезазначені
випадки, оскільки Угода передбачає відшкодування шкоди працівникам роботодавцем Сторони, законодавство якої
поширюється на працівника під час отримання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті. Жодне законодавство з країн-учасниць СНД, які підписали дану Угоду, не могло
поширюватись на зазначених громадянин, оскільки останні отримали
каліцтво в період дії законодавства СРСР.

Таким чином, доводи Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Нетішині
спростовуються
вищевикладеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Постанова суду є законною,
обґрунтованою, відповідає матеріалам
справи та чинному законодавству, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що
суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 221, 224, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У
Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у
м. Нетішині залишити без задоволення, а постанову господарського суду Хмельницької області від 24.03.2006р.
та ухвалу Житомирського апеляційного
господарського суду від 13.07.2006р.- без змін.

Ухвала набирає чинності
з моменту проголошення
і оскарженню не підлягає.

Судді :