Справа № К-11892/06
Суддя: Бим М.Є.
Дата ухвалення: 2007-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2007 року
м.Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого: судді Бим М.Є.

суддів:
Гончар Л.Я., Васильченко Н.В., Леонтович
К.Г., Матолича С.В.

при
секретарі: Безпалому Д.В.

за участю представників:

управління
Пенсійного фонду України в Золотоніському районі - Супряги

О.П., Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від

нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України

м. Золотоноша
- Фонрабе Є.В.

розглянувши в судовому засіданні справу за касаційною
скаргою управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської
області на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду
від 18 жовтня 2005 року у справі №06/2375 за позовом управління Пенсійного
фонду України в Золотоніському районі Черкаської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України м. Золотоноша про стягнення
суми, -

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському
районі Черкаської області звернулося до суду з позовом до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України м. Золотоноша про зобов'язання відповідача
прийняти суму заборгованості до відшкодування у встановленому порядку, що
відобразити у відповідному акті, та стягнення заборгованості у сумі 41 469грн.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 14
липня 2005 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України м. Золотоноша на користь УПФ
України в Золотоніському районі борг за 2001-2004 роки та січень-квітень 2005
року в сумі 41 469грн., в решті позову провадження припинено.

Постановою Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2005 року
рішення господарського суду Черкаської області від 14 липня 2005 року
скасовано, а в позові відмовлено.

В касаційній скарзі УПФУ в Золотоніському районі просить
скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду
від 18 жовтня 2005 року, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване
залишити в силі. Вказує, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано
норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи касаційної скарги,
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій громадяни
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 отримали каліцтво на
підприємствах, розташованих на території колишнього СРСР. Управлінням
Пенсійного фонду України в Золотоніському районі за період з 01.01.2001 р. по
31.03.2005 р. даним особами було виплачено пенсії по інвалідності на загальну
суму 41 469грн. Зазначені обставини ніким зі сторін не оспорюються.

Відповідно
до ч.2 ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР про
відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними
трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного
випадку відповідно до цього Закону. Підпунктом «г» п.1 ст.21 вказаного Закону
передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його
смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України від
22.02.2001 року №2272-111 "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" Фонд
соціального страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в
установленому порядку цьому Фонду документи, що підтверджують право працівників
(членів їх сімей) на такі страхові виплати
та соціальні послуги,
або коли таке
право встановлено в
судовому

порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду
соціального страхування від нещасних випадків, продовжують отримувати належні
виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та
Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних
випадків у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального
страхування від нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Підпунктом “а” статті 27 Закону України “Про пенсійне
забезпечення” встановлено, що громадянам України - переселенцям з інших держав,
які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва
або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

В статті 21 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” вказано перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються
Фондом соціального страхування від нещасних випадків, до них належить і пенсія по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до пункту 3 розділу XI (Прикінцеві положення)
Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності” відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також
зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним
чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI встановлено, що уся
заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання
чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних
випадків.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного вище пункту, Фонд
соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону
України "Про охорону праці", які ліквідуються.

Доводи відповідача про поширення на спірні відносини
положень Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, завданої
працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків, підписаної 9 вересня
1994 року між частиною держав колишнього СРСР, не є обґрунтованими.

Статтею 2 цієї Угоди передбачено, що відшкодування шкоди,
завданої працівнику внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати працездатності в результаті нещасного випадку на
виробництві, пов'язаного з виконанням працівниками трудових обов'язків, після
переїзду потерпілого на територію іншої Сторони), смерті здійснюється
роботодавцем Сторони, законодавство якої поширювалось на працівника в момент
одержання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті.

Роботодавець, відповідальний за завдання шкоди, здійснює
її відшкодування відповідно до свого національного законодавства.

Зі змісту процитованої норми випливає, що вона регулює
інші відносини, а не ті, які є предметом спору у цій справі та пов'язані з
відшкодуванням витрат ПФУ, понесених у зв'язку з виплатою пенсій особам, які
стали інвалідами внаслідок нещасного випадку на виробництві на території інших
республік СРСР до проголошення Україною незалежності.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення
від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної
Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе
держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї
норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Порядок
відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання,
затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань від 4 березня 2003 р. № 5-4/4, не врегульовує спірних
відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило
підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору.

В разі незгоди на підписання актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних випадків вимоги про стягнення мають
вирішуватися в судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, а не
шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Згаданий Порядок
визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені
особам, що застраховані згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (крім
осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно
застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди
раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством
України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування
на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними
трудових обов'язків.

За таких обставин судом першої інстанції зроблено вірний
висновок про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст.226 КАС України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись
ст.ст.221, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської області задовольнити.

Постанову Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 18 жовтня 2005 року - скасувати, а рішення господарського суду Черкаської області
від 14 липня 2005 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Судді: