Справа № 2-а-489/2007
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2007-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„16”
жовтня 2007 р.
м. Рівне

Рівненський
окружний адміністративний суд

В особі головуючого судді

Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання позивача:
представника позивача: представника відповідача:

Минько Н.З. не з'явився Гаврильчик М.А.
Красовський А.С. Садовий М.В.

Розглянувши
у відкритому с удовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до
Костопільської державної податкової інспекції про визнання нечинним акта
перевірки від 16 квітня 2007 року та рішення про застосування фінансових
санкцій № /0 від 28 квітня 2007 року ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
- суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1звернувся до суду з
позовною заявою до Костопільської
міжрайонної державної податкової інспекції (Березнівське відділення), в якій
просить визнати не чинними акт перевірки Костопільської міжрайонної державної
податкової інспекції № 000615-247/23-823
від 16.04.2007 р. та рішення про застосування фінансових санкцій № /0
від 28.04.2007 р.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що перевірка була
проведена з грубим порушенням Конституції України, та закону України "Про державну
податкову службу в Україні” від
04.12.1990 року (надалі - Закону).

Так згідно ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи забов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб
передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. З Закону України „Про
державну податкову службу в України”, органи державної податкової служби України у своїй
діяльності керуються Конституцією України,
законами України, іншими нормативно-правовими актами органів державної влади.
Ст. 11-1 Закону передбачає підстави та
порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).
Жодна із підстав, передбачених ст. 11-1
Закону, згідно якої можна було б здійснити перевірку магазину була
відсутня.

В
судовому засіданні представник позивача змінив позовні вимоги, просить суд
задовольнити позов в частині визнання недійсним рішення про застосування
фінансових санкцій, так як рахує що акт перевірки щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу слід
оцінювати як доказ у справі і він не змінює чи скасовує певні права та
обов'язки позивача.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав і пояснив, що відповідно до частин 1 та 2 статті 99
Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного
суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду
встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися про порушення
своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.6 ст.17 Закону України від 19.12.1995р. №
481/95-ВР "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв
та тютюнових виробів" дії органів, які мають право контролю за реалізацією
норм цього Закону, можуть бути оскаржені в місячний термін у судовому порядку.

Рішення про застосування фінансових
санкцій №/0 від 28.04.2007р. було вручено Позивачу 10.06.2007р. про що свідчать надані
ним копії рішень з відміткою про вручення.

Таким чином по вище вказаному рішенню
про застосування фінансових санкцій закінчився строк
звернення до адміністративного суду.

Заслухавши пояснення представника позивача та
представника відповідача, дослідивши подані ними письмові докази, оцінивши їх
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
суд, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне.

Так згідно ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи забов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб
передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. З Закону
України „Про державну податкову службу в України”, органи державної податкової служби України у своїй
діяльності керуються Конституцією України,
законами України, іншими нормативно-правовими актами органів державної влади.

У відповідності зі ст. 11-1 Закону, плановою виїзною
перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов'язкових платежів),
яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться
за місцезнаходженням такого платника податків чи за місцем розташування об'єкта
права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка.

Планова виїзна перевірка проводиться за сукупними показниками
фінансово-господарської діяльності платника податків за письмовим рішенням
керівника відповідного органу державної податкової служби не частіше одного
разу на календарний рік.

Забороняється проведення планових виїзних перевірок за
окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім зобов'язань за бюджетними
позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Право на проведення планової виїзної перевірки платника
податків надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше ніж за десять днів
до дня проведення зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із
зазначенням дати початку та закінчення її проведення.

Відповідачем було порушено право на проведення планової
виїзної перевірки платника податків, так як позивач не був повідомлений
належним чином і в встановлений Законом строк про проведення перевірки, що
знайшло своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні направленнями на
перевірку №№ 642/23-819 та 641/23-819 від 16 квітня 2007 року, актом перевірки щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу
від 16 квітня 2007 року. Перевірка була проведена без попереднього повідомлення
та у відсутність суб'єкта господарської діяльності.

Таким
чином, рішення про застосування
фінансових санкцій № /0 від 28 квітня 2007 року не було прийнято на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією
(254к/96-ВР) та Законами України.

Посилання
відповідача на сплив строку оскарження постанови відповідно до ч.6 ст.17 Закону
України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР „Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів” є безпідставним, оскільки діючим Кодексом адміністративного
судочинства України встановлено річний строк для звернення до адміністративного
суду за захистом прав.

Враховуючи
викладене, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати
нечинним рішення про застосування фінансових санкцій № /0 від 28
квітня 2007 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо
заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного
суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне
оскарження подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Cуддя
І.С.Чалий