Справа № 2-а-198/07/2007
Суддя: Слєзко Т.В.
Дата ухвалення: 2007-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а- 198/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
березня 2007 року Ялтинський
міський суд

у складі: головуючого судді - Слєзко Т.В.,

при секретарі - Воробйової О.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ялті адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Республіканського комітету по охороні культурної спадщини,
3-тя особа - Гурзуфська селищна рада про визнання незаконним відмови посадової
особи в дачі згоди на відвід земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

У Ялтинський міський суд надійшла позовна заява ОСОБА_1,
у якій він просить визнати таким, що не відповідає законодавству відмову 1-го
заступника Голови Республіканського комітету по охороні культурної спадщини за
№ 11370 від 14 листопаду 2006р. та зобов'язати Республіканський комітет по
охороні культурної спадщини дати згоду на відвід земельної ділянки площею 0,075
га по вул. Гурзуфське шосе, район будинку АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Вимоги мотивовані тим,
що земельна ділянка, яка відводиться, не відноситься до охоронної зони, у якій
заборонено будівництво.

Представник 3-ї особи у судове
засідання не з'явився, але подав письмову заяву про підтримку позову.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, повідомлявся належно, про причини неявки суд не повідомив, подав
заперечення проти позову, у якому вказує, що рішення про відмову у згоді на
відвід земельної ділянки було прийнято відповідно до вимог діючого
законодавства.

Дослідивши докази суд вважає, що
позовна заява являється законною та обґрунтованою і підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим 4 листопада 1950 року),
ратифікованою Верховною радою України 17 липня 1997 року, кожен при вирішенні
питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості
будь - якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на
справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим законом.

Складовою частиною справедливого
судочинства є доступ до процедури з усіма атрибутами контролю, тобто право на
судовий контроль органів державної влади. Це означає, що рішення
республіканського комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки
Крим не може бути остаточним і підлягає судовому контролю.

Конвенція про захист прав і
основних свобод людини являється складовою частиною загальнонаціонального
законодавства України.

Згідно ст. 55 Конституції
України права свободи громадян захищаються судом.

Це означає, що суд не може
відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без
громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушаються,
створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші
ущемлення прав та свобод.

Положення Конвенції та
Конституції України з цього питання відтворені в ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України про завдання адміністративного
судочинства.

Судом встановлено, що
рішенням Гурзуфської селищної ради від 07 липня 2006р. за № 47, ОСОБА_1 наданий
дозвіл на складання проекту відводу земельної ділянки орієнтированою площею
0,075 га для будування та обслуговування житлового будинку та господарських
споруд АДРЕСА_1.

Згідно до ч. 6 ст. 123
Земельного кодексу України проект відведення земельної ділянки погоджується із
землекористувачем, органом по земельним ресурсам, природоохоронним і санітарно
- епідеміологічним органами, органами архітектури та культурної спадщини.

Республіканським комітетом з
охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим 14 листопаду 2006р. за №
11370 видано висновок про неможливість відведення вказаної земельної ділянки,
оскільки земельна ділянка входить в охоронну зону на підставі Постанови Уряду
АР Крим № 330 від 16 листопада 1995 року.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд
вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних
договорів , згода на обов'язковість надана Верховною Радою України , а також
нормативно - правових актів, прийнятих органом на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, передбачених Конституцією та законами України. У разі
невідповідності нормативного акта Конституції України, закону України,
міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою
України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Постанова Уряду АР Крим № 330
від 16 листопада 1995 року, яка покладена в основу висновку Комітету з охорони
культурної спадщини АРК, була прийнята на підставі повноважень наданих Уряду АР
Крим частиною 2-ю ст. 29 Закону України «Про охорону і використання пам'ятників
історії та культури». Однак цей закон втратив силу у зв'язку з прийняттям
Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08 червня 2000 року №
1805- ІІІ.

Постановою Уряду АР Крим № 330
від 16 листопада 1995 року затвердженні історико-архітектурний план і
комплексне охоронне зонування пам'ятників історії, культури та природи
адміністративного району «Великої Ялти» відповідно до яких, в ряді цих зон
заборонено нове будівництво. Однак ці положення Постанови суперечать п. 3 ст.
32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», яка у діючій редакції
(зміненої законом від 16 грудня 2004 року № 2245 - ІV) містить не безумовну заборону на здійснення місто -
будівних, архітектурних або ландшафтних перетворень, будівельних,
меліоративних, шляхових, земельних робіт на охоронюваних архітектурних
перетвореннях, у межах зон охорони пам'яток, історичних ареалів населених
місць, занесених до списку історичних населених місць України, а лише на
здійснення робіт без дозволу органу охорони культурної спадщини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робите те, що не передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Вимоги Постанови Уряду АР Крим №
330 від 16 листопада 1995 року входять в пряме протиріччя з Конституцією
України та законами України «Про місцеве самоврядування», «Про основи
містобудування», «Про планування і забудову територій», «Про охорону культурної
спадщини», «Про Верховну раду Автономної Республіки Крим», а також прийнятим на
їх виконання нормативним актам.

Окрім того, всупереч Указу
Президента України «Про державну реєстрацію нормативно - правових актів
міністерств та інших органів державної виконавчої влади», правова реєстрація
Постанови Уряду Верховної Ради АР Крим № 330 від 16 листопада 1995 року не
здійсненна. Немає відомостей і про публікацію повного тексту постанови та
затверджених нею додатків у 12-ти томах.

Відповідно до ст. 16 Цивільного
кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України права та
інтереси громадян можуть бути захищені в тому числі й шляхом визнання
протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання його вчинити
певні дії.

Проте, пунктом 3 статті 32 Закону України «Про охорону
культурної спадщини» передбачена не безумовна заборона на здійснення
містобудівних, архітектурних або ландшафтних перетворень, будівельних,
меліоративних, шляхових, земельних робіт на охоронюваних археологічних
територіях, у межах зон пам'яток, історичних населених місць, занесених до
Списку історичних населених місць України, а лише заборона на здійснення
вказаних робіт без дозволу органа охорони культурної спадщини.

Ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини»
встановлено, що зони охорони пам'ятки -
встановлювані навколо пам'ятки охоронна зона, зона регулювання забудови,
зона охоронюваного ландшафту, зона охорони археологічного культурного шару, в
межах яких діє спеціальний режим їх використання.

Але доказів про те, що земельна ділянка відноситься до
категорії земель історійко-культурного призначення, що ділянка включена до
державного реєстру нерухомих пам'яток, державних земельних кадастрів, планів
землекористування, проектів землевпорядження та іншої проектно - планувальної
документації, немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 17, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства України; ст. ст. 118, 123 Земельного Кодексу
України; ст. ст. 1, 2, 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст.
16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 19, 55 Конституції України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Республіканського комітету по охороні
культурної спадщини, 3-тя особа - Гурзуфська селищна рада про визнання
незаконним відмови посадової особи в дачі згоди на відвід земельної ділянки, -
задовольнити.

Визнати незаконним відмову Республіканського комітету по
охороні культурної спадщини за № 11370 від 14 листопаду 2006р. про неможливість
відводу земельної ділянки та зобов'язати Республіканський комітет по охороні
культурної спадщини дати згоду ОСОБА_1 на відвід земельної ділянки площею 0,075
га по вул. Гурзуфське шосе, район будинку АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано.

Рішення може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС
України.

Суддя