Справа № 22-а-2665/2007
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2007-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Справа №22-а-
Головуючий 1 інстанції: Плеханова Л.Б.
Доповідач: Подобайло З.Г.
Постанова

Іменем України

06 грудня 2007 року

м. Харків

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Мельнікової Л.В.

Суддів - Подобайло З.Г., Сіренко О.І.

за участю
секретаря судового засідання - Спесивцевої О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу УПФУ Київського району м.
Полтави на постанову господарського суду Полтавської області від 23 серпня
2007року по справі № 8/224

за позовом СПД ОСОБА_1

до УПФУ Київського району м.
Полтави

про визнання недійсним рішення УПФУ
Київського району м. Полтави№ 64 від 27.02.2007р. про застосування фінансових
санкцій

встановила :

Позивачка,
СПД ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду
України Київського району м. Полтави про визнання недійсним рішення Управління
Пенсійного Фонду України Київського району м. Полтави № 64 від 27.02.2007р. про
застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду
України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених
страхових внесків на суму 2501,63 грн.

Постановою
господарського суду Полтавської області від 23 серпня 2007року по справі №
8/224 за позовом СПД ОСОБА_1 до УПФУ
Київського району м. Полтави про визнання недійсним рішення УПФУ Київського
району м. Полтави № 64 від 27.02.2007р. про застосування фінансових санкцій
позовні вимоги задоволено.

УПФУ
Київського району м. Полтави не погодившись з постановою суду першої інстанції
подало апеляційну скаргу. Скаржник вважає, що постанова була
прийнята з порушенням норм
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, тому просить
суд апеляційної інстанції постанову господарського суду Полтавської області від
23.08.2007р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних
вимог Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 відмовити,
посилаючись на обставини, викладенні в апеляційній скарзі.

Позивачка
заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить суд апеляційної
інстанції постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення, посилаючись на обставини, викладені в запереченнях.
Крім того, в апеляційній скарзі та клопотанні позивачка просить проводити
розгляд апеляційної скарги за її відсутністю.

Відповідач
в судове засідання не прибув, але надіслав до суду клопотання , в якому просить
суд апеляційної інстанції розглядати дану справу без участі представника
управління Пенсійного фонду.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Судом
першої інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог виходячи з того, що оскаржуване рішення №64
про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду
України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених
страхових внесків від 27.02.2007р. є необґрунтованими та незаконними.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 11.12.2006р. працівниками
управління пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві проведено
планову перевірку ПП ОСОБА_2 (прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1)
правильності повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків на
загальнообов"язкове державне пенсійне страхування.

За
наслідками перевірки складено акті №105 від 11.12.2006р., яким встановлено, що
станом на 05.12.2006р. у позивача утворилась недоїмка в сумі 1566,61 грн.

Позивач
не погодилась з висновками перевірки, але 20.12.2006р. перерахувала недоїмку в
сумі 1566,61 грн.

УПФ
Київського району м. Полтави 27.02.2007р. винесло рішення №64 про застосування
фінансових санкцій в розмірі 2501,63 грн.
Дане рішення винесено на підставі акту перевірки №105 від 11.12.2006р.,
яким донараховано позивачу 3231,80 грн.

13.03.2007р.
позивач подала до ПФУ ГУ в Полтавській області скаргу.

Відповідно
п. 5.1 Порядку розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про
накладання штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними
вимог про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, орган Пенсійного фонду зобов'язаний прийняти
вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів від дня
отримання скарги страхувальника, банку, організації, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, або протягом строку, продовженого за рішенням органу
Пенсійного фонду на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати
йому під розписку, про що робиться відмітка в журналі реєстрації скарг. Орган
Пенсійного фонду може прийняти рішення про продовження строків розгляду скарги
страхувальника, банку, організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій,
понад строки, визначені в абзаці першому цього пункту, але не більше 60
календарних днів, та письмово повідомити про це страхувальника, банк,
організацію, яка здійснює виплату і доставку пенсій, до закінчення
двадцятиденного строку (додаток 6).

ГУ ПФУ в
Полтавській області прийняв рішення про продовження строків розгляду скарги
№2720/08-18 від 02.04.2007 року.

Слід
зазначити, що рішення не відповідає додатку 6 Порядку, оскільки в ньому не
вказано дату прийняття скарги, не викладені вимоги особи, не зазначено
результатів дослідження матеріалів скарги та не зазначено з яких підстав
прийнято рішення про продовження строків розгляду скарги.

Відповідно
до п. 5.1 Порядку таке Рішення повинно бути надіслано скаржнику до закінчення
двадцятиденного строку.

Рішення
про продовження строків розгляду скарги №2720/08-18 направлено скаржнику по
пошті, штемпель на конверті визначає дату відправлення - 03.04.2007р., тобто
рішення направлено скаржнику з пропущенням двадцятиденного строку.

Відповідно до п.
6.8 Порядку, якщо вмотивоване рішення за скаргою та/або заявою страхувальника,
банку, організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій, не надсилається
скаржнику протягом строку, встановленого для розгляду його скарги та/або заяви
або протягом строку, продовженого за рішенням органу Пенсійного фонду, така
скарга та/або заява вважається повністю задоволеною на користь скаржника з дня,
наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарги вважається також повністю задоволеною
на користь страхувальника, банку, організації, яка здійснює виплату і доставку
пенсій, якщо рішення органу Пенсійного фонду про продовження строків її
розгляду не було надіслано скаржнику до закінчення двадцятиденного строку.

Колегія суддів,
зазначає, що інші посилання та висновки суду першої інстанції стосовно того, що
позивач , як платник єдиного податку не є платником збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, не відповідають нормам матеріального права
виходячи з наступного.

Згідно
зі статтями 14 і 15 Закону № 1058 страхувальниками та відповідно платниками
страхових внесків до Пенсійного фонду є роботодавці, підприємства, установи і
організації, створені відповідно до законодавства України незалежно від форм
власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно
ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб,
які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами
цивільно-правового характеру.

Відповідно
до п. 1 ч. 8 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV страхові внески,
що перераховуються до солідарної системи сплачуються страхувальниками та застрахованими
особами на умовах і у порядку, визначених цим Законом та в розмірах,
передбачених Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» для відповідних платників збору.

Статтею
1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»
встановлено перелік осіб, що є платниками збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування. Зокрема, відповідно до п. 1 ст. 1 цього Закону,
платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання,
бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи.

Стаття
4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»,
передбачає, що для платників збору, визначених пунктом 1 ст. 1 цього Закону
встановлюються ставка в розмірі 32 відсотки від об'єкта оподаткування.

Відповідно
до ст. 18 Закону №1058-ІV страхові внески є цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому
цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших
обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не
поширюється податкове законодавство. Страхові внески не можуть зараховуватися
до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів, не підлягають вилученню з
Пенсійного фонду або з Накопичувального фонду і не можуть використовуватися на
цілі, не передбачені цим Законом. Законодавством не можуть встановлюватися
пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Частиною
6 ст. 20 Закону № 105 8-ІV передбачено, що страхувальники зобов'язані
сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період,
не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Базовим звітним періодом для страхувальників, зазначених у пункті і статті 14
цього Закону, є календарний місяць.

Таким
чином, згідно з наведеними положеннями з моменту набрання чинності Законом №
1058 позивач зобов'язаний сплачувати страхові внески до Пенсійного фонду в
розмірі 32% (32,3%) від фонду оплати праці у загальному порядку, незважаючи на
те, що він є платником єдиного податку.

Згідно
з Указом Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності” в редакції Указу
Президента №746 від 28.06.1999 р. суб'єкт
малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не
є платником збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відділення
Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів
перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до Державного бюджету
України - 20 відсотків; до місцевого бюджету - 23 відсотки; до Пенсійного фонду
України - 42 відсотки; на обов'язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у
тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для
відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та
похованням. При цьому суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний
податок, не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Тобто,
вказаним вище Указом Президента України регулюються відносини пов'язані зі
сплатою податків, зборів інших обов'язкових платежів, що складають систему
оподаткування. Страхові ж внески, не відносяться до складу податків, інших
обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування.

Колегія
суддів звертає увагу на те, що в даному випадку відповідач нарахував суму
страхових внесків, а не збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Такім
чином, сума нарахованих внесків не є збором на обов'язкове державне пенсійне
страхування. Звільнення від сплати внесків наведеним Указом Президента України
не передбачено. Крім того, сам Указ відноситься до податкового законодавства,
яке на внески не розповсюджується.

Також
колегія суддів зазначає, що Закону України
„Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” є спеціальним
актом регулюючим спірні відносини, прийнятим після Указу президента та є актом
більшої юридичної сили.

Колегія
суддів зазначає, що згідно вимог Закону України
„Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” позивач підпадає
під поняття платника внесків.

Як
встановлено вище, пільги передбачені Указом Президента на нього не
розповсюджуються. Закон України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” відносно позивача, як платника єдиного податку, пільг не передбачає.

Таким
чином суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги, але зробив
помилкові висновки, стосовно того, що позивач , як платник єдиного податку не
є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, в зв'язку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає
зміні та посилання на вище наведені обставини підлягають виключенню з постанови
суду першої інстанції , в зв'язку з помилковим застосування норм матеріального
права.

В
іншій частині доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, не
впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.

Керуючись
ст. ст. 160, 195, 196, 198, п. 1 ст. 201, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

постановила
:

Апеляційну скаргу УПФУ
Київського району м. Полтави на постанову господарського суду Полтавської
області від 23 серпня 2007року по справі № 8/224 задовольнити
частково.

Постанову
господарського суду Полтавської області від 23 серпня 2007року по справі №
8/224 змінити,
виключивши з її мотивувальної висновки
суду стосовно того, що позивач , як платник єдиного податку не є
платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня набрання ухвалою законної сили, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено та підписано 11 грудня 2007 року.

Головуючий Мельнікова Л.В.

Судді
Подобайло З.Г.

Сіренко О.І.