Справа № 2-а-15632/2007
Суддя: Гонтарук В.М.
Дата ухвалення: 2007-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2007 року м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд

в складі головуючого:

судді Гонтарука В.М.

при секретарі Буряк Л.А.

за участю:

представника позивача Качурішина О.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Лівобережного
міжрайонного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок
безробіття до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю, суд
-

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов
Лівобережним міжрайонним центром зайнятості - робочий орган виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України
на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю.

Позов
мотивовано тим, що на підставі Порядку надання допомоги по безробіттю, у
тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики
України від 20.12.2000 р. № 307, ОСОБА_1,
який перебував на
обліку як безробітний у Лівобережному міжрайонному центрі зайнятості, було виплачено одноразову допомогу по
безробіттю в сумі 2837,35грн. Однак, відповідачем підприємницька діяльність не
проводилась. Тому, Лівобережним міжрайонним центром зайнятості прийнято рішення
про повернення ОСОБА_1 отриманої допомоги. Але, станом на 24.09.2007 року,
кошти в сумі 2837,35грн. на рахунок центру зайнятості не надійшли. Тому,
позивач звернувся до суду щодо стягнення одноразової виплати для організації
безробітними підприємницької діяльності.

В судовому засіданні
представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його
задовільнити, мотивуючи свої вимоги, обставинами, що викладені в позовній
заяві.

Відповідач в судовому
засіданні позов не визнав. В обґрунтування заявленого суду пояснив, що
відповідно до аб. першого пункту 17.2 ст. 17
Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими
фондами» №2181-III від 21.12.2000 року (зі змінами та
доповненнями), платник податків, який до початку його перевірки контролюючим
органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити су­му такої недоплати та
штраф у розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого
розрахунку,

б) або відобразити суму такої недоплати у, складі де­кларації з цього
податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збіль­шенням загальної
суми податкового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі
декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправле­ними
показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий
звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються. При
самостійному донарахуванні суми податкових зобов'язань адміністративні штрафи
не накладаються.

Заслухавши
пояснення сторін, оцінивши подані докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебував на обліку
як безробітний у
Лівобережному міжрайонному центрі
зайнятості.

Відповідно до п. 7 ст. 22
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
на випадок безробіття» та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від
20.12.2000 р. № 307, ОСОБА_1 була подана заява від 21.09.2006 року про
призначення йому одноразової допомоги по безробіттю у розрахунку на рік для
організації підприємницької діяльності. При цьому було надано бізнес план.

Згідно наказу Вінницького обласного центру зайнятості від 27.09.2006 року
№453 «Про одноразову виплату допомоги по безробіттю для організації безробітному
підприємницької діяльності», відповідачу було виплачено допомогу по безробіттю
одноразово в сумі 2837,35грн., про що свідчить платіжне доручення від
29.09.2006р. №10852.

Однак, ОСОБА_1 підприємницька
діяльність не проводилась протягом 6 календарних місяців з дня отримання
допомоги .

Згідно Порядку повернення у 2006
році коштів, виплачених як допомога по безробіттю одноразово для організації
безробітними підприємницької діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2006 р. №511,
несплата протягом шести календарних місяців з дня отримання коштів єдиного
(фіксованого) податку є підставою для розгляду комісією питання повернення
виплаченої суми.

Враховуючи наявність таких підстав для повернення коштів, протоколом
комісії з питань одноразової
виплати допомоги по
безробіттю від 28.08.2007 року №9, директору центру
зайнятості рекомендовано прийняти рішення про повернення коштів ОСОБА_1.

Як наслідок, наказом директора центру зайнятості від 30.08.2007р. №426 зобов'язано
ОСОБА_1 повернути отримані кошти протягом 10-ти робочих днів після отримання
копії наказу центру зайнятості через установу банку на рахунок центру
зайнятості.

Але, станом на 24.09.2007 року, кошти в сумі 2837,35грн. на рахунок центру
зайнятості не надійшли.

В силу ч.1
статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи
керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади,
органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до
ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що підприємницька діяльність ОСОБА_1 не проводилась
протягом 6 календарних місяців з дня отримання допомоги та підтверджена
матеріалами справи, кошти відповідач на рахунок
центру зайнятості не повернув. За таких обставин суд дійшов
висновку, що позов
є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Виходячи з
положень ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична чи
юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст. ст. 70, 71, 79, 86, 94, 112, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1, що проживає
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер якого НОМЕР_1, кошти в сумі 2837,35грн. на
рахунок Лівобережного міжрайонного центру зайнятості №0005.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з
дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або у термін, встановлений для подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАС
України, постанова суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: