Справа № 2-а-5110/2007
Суддя: Сторчак В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №2а-5110/07
Вінницький окружний адміністративний суд
у складі головуючого судді Сторчака В.Ю.
при секретарі судового засідання Гонти І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративні позови
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
до Управління праці та соціального захисту населення
Хмільницької районної державної адміністрації
виплатити суми недоплаченої разової щорічної грошової допомоги
В присутності сторін:
позивачів: ОСОБА_5., ОСОБА_2., ОСОБА_4.;
представник відповідача (УПтаСЗН Хмільницької РДА): не з'явився­;
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли
позовні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про зобов'язання виплатити суми недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги за 2004 - 2006 роки.
позовні вимоги позивачі зазначили, що оскільки вони є учасниками бойових дій, про що свідчать відповідні посвідчення, то,
відповідно до вимог ч.5 ст.12, ч.5 ст.13, ч.5 ст.14 та ч.5 ст.15 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993
року, вони мають право на щорічну разову грошову допомогу, яка повинна
виплачуватись до 5 травня.
заявах останні зазначили, що відповідно до Законів України «Про державний
бюджет» на відповідні роки зазначена допомога позивачам за 2004 рік не виплачувалась взагалі, а за 2005, 2006 роки виплачувалась в різних
розмірах за кожен рік.
При цьому позивачі вважають, що розрахунок ціни позову
необхідно здійснювати беручи до уваги розмір мінімальної пенсії за віком, що у
2004 році був встановлений Законом України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 року, у 2005, 2006, що у 2004 році становило 92 грн. 45 коп., у
2005 році - 332 грн., у 2006 році - 359 грн.
судовому засіданні позови підтримали
повністю, та просили здійснити виплати.
судове засідання не з'явився, надав письмове заперечення, в якому зазначає, що
згідно ст.17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993
року, фінансування витрат, пов'язаних з веденням в дію цього Закону
здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. При цьому, відповідач
отримав кошти разової грошової допомоги за 2004-2006 роки в розмірах,
передбачених Законами про Державний
бюджет на відповідні роки.
ст.77 Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» зупинено дію ч.5 ст.12,
ч.5 ст.13, ч.5 ст.14 та ч.5 ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року в частині визначення
розміру щорічної разової грошової допомоги, про що в Закон від 22.10.1993 року
внесено відповідні зміни.
Також відповідач стверджує, що в зв'язку з тим, що ст.95
Конституції України визначено, що будь-які видатки держави на загальносуспільні
потреби, а також розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються Законом
про Державний бюджет, норми зазначеного Закону є пріоритетними відносно інших
законів, зокрема, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» від 22.10.1993 року.
Також відповідач зазначив, що позивачі пропустили річних
строк звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, а тому у
позові слід відмовити на підставі ч.2 ст.99, ч.1 ст.100 КАС України.
матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідачів, оцінивши
надані докази, суд дійшов висновку, що позови не підлягають задоволенню
виходячи з наступного.
посвідчень, що надані позивачами вони є учасниками бойових дій, на яких розповсюджується дія норм
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» від 22.10.1993 року.
ч.5 ст.12, ч.5 ст.13, ч.5 ст.14 та ч.5 ст.15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року вони
мають право на щорічну разову грошову допомогу, яка повинна виплачуватись до 5
відповідно до ст.95 Конституції України від 28.06.1996 року виключно законом
про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
викладеного, позивачам у 2004, 2005, 2006 роках були виплачені кошти щорічної
разової грошової допомоги в обсягах, встановлених Законами України «Про державні бюджет України» на
позивачами щорічної разової допомоги у розмірах встановлених Законами України
«Про державний бюджет України», підтверджується наданими ними довідками.
Розглянувши матеріали даної справи суд приходить до висновку,
що дії відповідача (Управління праці та соціального захисту населення
Хмільницької районної державної адміністрації) щодо виплати щорічної разової грошової допомоги в
обсязі, встановленому Законами «Про державний бюджет» на відповідні роки не
порушують чинного законодавства та відповідають загальній теорії права, якою
встановлено, що закони втрачають дію також у разі фактичного скасування, коли
ухвалений новий закон з того самого питання, а старий формально не скасований.
Окрім цього, статтею 23 Бюджетного кодексу України
передбачено, що управління праці та соціального захисту населення може
здійснювати з бюджету будь-які бюджетні зобов'язання та платежі лише за
наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються Законом про
Державний бюджет чи рішення про місцевий бюджет.
Згідно ч.5 ст.51 Бюджетного кодексу України розпорядники
бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в
межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.
Також ч.1 ст.17 Закону України Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року
передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних із введенням в дію цього закону
здійснюється за рахунок коштів державного чи місцевого бюджетів.
зазначити, що відповідно до п.18 ч.1 ст.77 Закону України «Про державний бюджет
на 2006 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим
Законом зупинено на 2006 дію ч.5
ст.12, ч.5 ст.13, ч.5 ст.14 та ч.5 ст.15 Закону від 22.10.1993 року.
В зв'язку з вищевикладеними
обставинами у позові про стягнення щорічної разової грошової допомоги за 2004, 2005, 2006 роки слід відмовити.
адміністративного судочинства України набрав чинності з 1 вересня 2005 року. До
набрання чинності зазначеного Кодексу позивач мав би звертатися до суду за
правилами Глави 31-А ЦПК України (1963р.), статтею 248-5 якого передбачено
двомісячний строк звернення до суду, з моменту встановлення порушеного права.
Частиною 2 статті 99
КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, про порушення
своїх прав на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі,
встановленому Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачі мали би дізнатися при отриманні зазначеної
допомоги до 5 травня відповідного року та звернутися до суду на протязі року
- до 5 травня наступного року.
Тому суд вважає що
клопотання відповідачів стосовно відмови в позові за 2004, 2005 роки в зв'язку
з пропуском терміну звернення до суду згідно ст.100 КАС України є
обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Враховуючи положення ч.1 ст.17-1 Закону №3551-XII від 22.10.1993 року, відповідно до якої щорічну виплату
разової грошової допомоги
до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього
Закону, здійснюють органи праці
та соціального захисту населення через відділення
установи банків (шляхом
перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання, а
також Типові положення «Про управління праці та
соціального захисту населення районної, районної у м.Києві та Севастополі
державної адміністрації», що затверджені Постановою КМУ №790 від 30.05.2007
року, суд приходить до висновку, що обов'язок по виплаті зазначених коштів
належить до компетенції управління праці та соціального захисту населення
Хмільницької районної державної
З урахуванням наведеного, керуючись ст.95 Конституції
України від 28.06.1996 року, ч.5 ст.51,
ст.23 Бюджетного кодексу
України, ч.5 ст.12, ч.5 ст.13, ч.5 ст.14 та ч.5 ст.15 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993
року, " №489-V від 19.12.2006 року, ч.ч. 3, 4 ст.111, ч.3 ст.122, ст.ст. 7, 71, 86, 99, 100,
158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту
населення Хмільницької районної
державної адміністрації про зобов'язання виплатити суми недоплаченої разової
щорічної грошової допомоги за 2004 - 2006 роки відмовити.
Відповідно до ст.186 Кодексу адміністративного
судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня ї проголошення, а в разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу - з дня складення в повному
обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. При
цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ст.254 КАС України постанова набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає сили після закінчення цього строку.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.
Суддя