Справа № 2-а-30за2007р.
Суддя: ШАРГАРОВСЬКА В.І.
Дата ухвалення: 2007-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-30 за 2007 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇ НИ

19 лютого 2007 р.

Стахановський міський суд Луганської області, як
адміністративний суд

у складі :

головуючого: судді ШАРГАРОВСЬКОЇ В
І

при секретарі СКРИПНИК
Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів залі суду в
м. Стаханові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління внутрішніх
справ УМВС . в
Луганській області та Первомайського MB ВС УМВС України в
Луганській області про стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню та
про внесення змін в офіційні документи, необхідні для призначення пенсії, щодо
визначення додаткових видів грошового забезпечення, стягнення майнової шкоди
заподіяної невиплатою власником або уповноваженим органом компенсації замість
належного спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів
індивідуального захисту ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до Стахановського міського суду Луганської області із
адміністративним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по
грошовому забезпеченню та про внесення змін в офіційні документи, необхідні для
призначення

пенсії, щодо
визначення додаткових видів грошового забезпечення, стягнення майнової шкоди,
заподіяної невиплатою власником або уповноваженим ним органом компенсації
замість належного спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів
індивідуального захисту.

В обгрунтування
заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу в органах
внутрішніх справ України з 07.02.1982
р. по 26.12.2003 р. Має
стаж 21 рік 11 місяців 19 днів, крім того 2 роки проходив
службу в лавах збройних сил. З 26.12.2003
р. вийшов на пенсію за віком. Станом на 01.02.2000 p., з урахуванням
служби в

лавах збройних
сил, стаж роботи позивача складав 20
років і він мав право піти на пенсію за віком, але за згодою позивача та в
інтересах служби його було залишено на службі у зв'язку із чим позивачу, разом
з грошовим забезпеченням сплачувалася щомісячна доплата у вигляді 25% пенсії, яка б
йому могла бути призначена в разі звільнення на пенсію за вислугою років,
розмір якої щомісячно складав 50,01
грн. Вказана доплата виплачувалася позивачу до 01.09.2001 р. та особисто з
нього не знімалася. З 01.09.2001
р. виплачувати доплати перестали, але позивачу це відомо не було, т.я. в
бухгалтерії Первомайського MB УМВС України в Луганській області не повідомляли
особовому складу про розмір грошового забезпечення працівників. Про те, що
позивачу не сплачувалася доплата, йому стало відомо в жовтні 2005 p., коли він
звернувся до пенсійного відділу УМВС за перерахунком пенсії, де він дізнався,
що доплата у вигляді 25%
пенсії йому не може бути врахована під час перерахунку пенсії, т.я. на час
звільнення з органів внутрішніх справ, вона йому не виплачувалася. Після цього
позивач звернувся до бухгалтерії Первомайського MB УМВС
України в Луганській області, де йому повідомили, що виплату доплати було
припинено у 2001 р. у зв'язку
з відсутністю коштів.

Всього позивачу було не нараховано
і не сплачено вказану вище доплату за період 2 роки 4 місяці, що в сумі
складає 1400,28 грн. Також за
зазначений період позивачу не

нараховувалися та не сплачувалися наступні
виплати: надбавка за вислугу років згідно з додатком № 10; доплата за
роботу в нічний час у розмірі 35%
посадового окладу; матеріальна допомога в розмірі 100% грошового
забезпечення ( окладів
грошового забезпечення та надбавки за вислугу років ). Доплата за
роботу у нічний час нараховувалася та виплачувалася позивачу в періоди : з березня по
червень 1999 р. та з
березня по грудень 2003 р. За
останній період часу доплата за роботу у нічний час у розмірі 35% позивачу не
виплачувалася в зв'язку з відсутністю табелю урахування робочого часу. На думку
позивача, йому не було виплачено надбавку за роботу у нічний час в розмірі 35% посадового
окладу за період 6 місяців 1995 p., 1996-1998 роках, 8 місяців 1999 p., 2000-2002 роках та 2 місяці 2003 p., всього
за 88 місяців,
що сумарно складає 4312 грн.
Крім того, на підставі Указу Президента від 04.10.1996 р. позивач повинен
був разом зі щорічними відпустками отримувати матеріальну допомогу в розмірі місячного
грошового забезпечення. В 1997
р. розмір щомісячного грошового забезпечення позивача складав 181,90 грн.; у 1988 р- 211,90 грн.; у 1999 p.- 296,40 грн.; у 2000 р-331,50 грн., у 2001 р.-331,50 грн.; у 2002 p.- 344,50 грн.; у 2003 p.- 357,75 грн. На підставі викладеного,
на думку позивача, йому не донараховано і не сплачено матеріальну допомогу до
щорічної відпустки на загальну суму 2055,45
грн. Не нарахування та невиплата вказаних надбавок привела до того, що вони
не були зазначені в грошовому атестаті позивача і в зв'язку з наведеним, не
були враховані під час нарахування позивачу

пенсії за вислугу років. Крім того, за час
служби в органах внутрішніх справ позивач не отримував формений одяг, а також
не отримував компенсацію за нього в сумі 3890,01
грн. Просить визнати несплачені та не нараховані йому відповідачами за
означений в позовній заяві строк кошти грошового забезпечення, заборгованістю
по заробітній платі; зобов'язати відповідачів: УМВС України в Луганській
області та Первомайський MB УМВС України в Луганській області внести до грошового
атестату відомості про призначення позивачу додаткових видів грошового
утримання у вигляді 25% суми
пенсії, яка б могла бути призначена позивачу в разі звільнення за вислугу років
; надбавку у вигляді
35% посадового
окладу за роботу у нічний час; матеріальну допомогу , а також
недоплачену пенсію; стягнути з відповідачів суму не нарахованого позивачу
грошового утримання в сумі 9551,22
грн.; зобов'язати відповідачів перерахувати призначену позивачу пенсію,
розмір якої повинен становити 2207,62
грн.; стягнути з відповідача

УМВС України в Луганській області суму несплаченої
компенсації замість належного форменого одягу в сумі 3890,01 грн. Під час
судового засідання позивач змінив позовні вимоги, звернувшись до суду з
клопотанням про стягнення з відповідача Первомайського MB УМВС
України в Луганській області 1400,28
грн. заборгованості за невиплачену доплату у вигляді 25% пенсії за 2 роки 4 місяці та
стягнути з відповідача УМВС України в Луганській області суму несплаченої
компенсації замість належних предметів форменого одягу в сумі 3890,01 грн. Від решти
заявлених позовних вимог відмовився.

В судовому
засіданні позивач підтримав змінені позовні вимоги у повному обсязі і надав
суду пояснення , які
повністю співпадають з доводами, викладеними в наданій та доповненій позовній
заявах. Просить змінені позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник
відповідача УМВС України в Луганській області доповнені позовні вимоги не
визнала у повному обсязі і суду повідомила, що право на компенсацію за не
наданий формений одяг виникло у позивача з часу звільнення. Позивач був
звільнений з ОВС 26.12.2003
p., позов подано 28.04.2006
р., тому на думку представника відповідача позивачем було
пропущено річний строк для звернення до суду, який передбачений ст. 99 ч.2 Кодексу
адміністративного судочинства України (
далі КАСУ) і представник відповідача наполягає на застосуванні вказаного
строку до вимог позивача про стягнення
компенсації за не
наданий формений одяг.
Крім того представник

відповідача зазначив, що неналежне
забезпечення працівників органів внутрішніх справ форменим одягом проходило не
з вини УМВС України в Луганській області, а з тих підстав, що до державного
бюджету не закладалися достатні кошти. Просить в задоволенні змінених позовних
вимог відмовити у повному обсязі.

Представник
відповідача Первомайського MB УМВС України в Луганській області пред'явлені позовні
вимоги не визнала у повному обсязі і суду повідомила, що позивачу дійсно було
призначено доплату у вигляді 25%
пенсії, яка б йому могла бути призначена в разі звільнення на пенсію за
вислугу років. Вказана доплата виплачувалася позивачу до 01.09.2001 p., а потім
виплату вказаної доплати було припинено у зв'язку з відсутністю коштів для її
виплати. На підставі цього вказана доплата не була внесена до грошового
атестату позивача і на час його звільнення не була зарахована при обчисленні
йому пенсії. Просить в задоволенні змінених вимог відмовити.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в
їх сукупносі суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до
ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх ....
у старості...

На підставі ч.З
ст. 43
Закону
України „
Про пенсійне забезпечення

військовослужбовців,
осіб рядового та начальницького складу ОВС та деяких інших осіб" ( далі Закон ) пенсія особам офіцерського складу ... обчислюється з розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за
посадою, спеціальне звання, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення (
надбавки, доплати, підвищення )
та премії в розмірах, встановлених законодавством.

В
судовому засіданні було встановлено,
що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 07.01.1982 р. по 26.12.2003 p., що підтверджено
копією

трудової книжки ( а.с.6 ). При обчисленні
пенсії позивачу були зараховані: посадовий оклад, оклад за військове звання, 35% надбавка за
вислугу років, 10 % надбавка
за секретність, 50%) надбавка
за особливі умови, 100%)
надбавка, 70% надбавка
за безперервну службу, 33,3
% премія, що підтверджено копією таблиці про перерахунок пенсії за вислугу
років ( а.с. 12 ) в якому
зазначено грошове довольствіє позивача. Таким чином, призначення пенсії
позивачу було проведено у відповідності до вимог законодавства, але вимоги
позивача про стягнення з відповідача -
Первомайського MB УМВС України в Луганській області не сплаченої надбавки в
розмірі 25 % пенсії
відповідно до Указу Президента України №
926 від 04.10.1996 р. „Про
умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплату
праці працівників внутрішніх справ" (
Указ ) можуть
бути прийняті судом до уваги, т.я. в судовому засіданні встановлено, що
позивачу було призначено доплату у вигляді 25 % пенсії, яку б йому могло бути призначено в разі виходу на
пенсію за вислу років, вказана доплата щомісячно виплачувалася позивачу в
розмірі 50,01 грн. до 01.09.2001 p., але
потім її виплату було припинено за браком грошей, що підтверджено представником
відповідача -Первомайського
MB УМВС України в Луганській області під час судового
засідання, а також підтверджено копією довідки від 04.04.2006 р. ( а.с. 5 ). Таким чином,
вимоги позивача про стягнення з відповідача Первомайського MB
УМВС України в Луганській області на користь позивача суми несплаченої
доплати у вигляді 25% пенсії,
яка б могла бути йому нарахована в разі звільнення на пенсію за вислугу років,
є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Несплачену доплату слід стягнути в
сумі 1400,28 грн. ( 50,01 грн.Х 28 = 1400,28 грн., де
50,01 грн-
щомісячна доплата, 28- кількість
заборгованих місяців). Відповідно до листа пенсійного відділу ДФРЕ МВС України № 15/5-4616 від 18.08.2005 p., яке
надано суду представником відповідача -
УМВС України в Луганській області, в якості письмового доказу: доплата від
суми належної пенсії, яка була встановлена працівникам органів внутрішніх
справ, які звільнилися зі служби до 01.01.2005 p., але не виплачувалася в за'язку з відсутністю коштів може бути їм

врахована при перерахунку пенсії за умови, що вона не
була скасована відповідним наказом (
а.с. 83).

Судом не
прийняті до уваги вимоги представника відповідача- УМВС України в Луганській
області про застосування до адміністративного позову позивача річного строку
позовної давності, т.я. Кодекс адміністративного судочинства України у
відповідності до якого позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених
прав було введено в дію з 01.09.2005
р. і положення цього Кодексу не можуть поширюватися на відносини, які мали
місце до його прийняття. Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 28.04.2006 р. Таким чином
встановлений ст. 99 ч.2 Кодексу

адміністративного судочинства України строк на
звернення до адміністративного суду за захистом порушеного права, позивачем не
пропущений.

Посилання
представника відповідача -
УМВС України в Луганській області в частині пред'явлених вимог позивача про
стягнення компенсації за не наданий формений одяг, на відсутність коштів в
державному бюджеті на забезпечення працівників органів внутрішніх справ формою,
не можуть бути прийняті судом до уваги, т.я. відповідно до змісту рішення
Європейського суду

Посилання представника відповідача
на той факт, що в Положення про забезпечення речовим майном в системі МВС
України, затвердженого Наказом МВС України № 1489 від 05.12.2003
р.( далі Положення )
30.12.2005 р. було внесено зміни відповідно до яких виключено пункт,
3.10 відповідно
до якого «замість невиданих своєчасно предметів речового майна , на які наступили річні строки
видачі, дозволяється видавати грошову компенсацію» також не можуть бути
прийняті судом до уваги, т.я. зміни в Положення були внесені у 2005 p., а позивач звільнився у 2003 р., тоб -то на час
звільнення позивача вказаний вище пункт Положення був чинний. У відповідності
до ч.1 ст. 58 Конституції
України закони та інші нормативно -
правові акти не мають зворотної сили в часі, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи і положення вказаної частини
статті визнані конституційними на підставі Рішення Конституційного Суду України
від 09.02.1999 р. № 1-рп/99.
Висновки представника відповідача, надані у запереченні на адміністративний
позов ( а.с. 49) про
невідповідність Положення в частині надання працівникам органів внутрішніх
справ права на компенсацію положенням ст. 16
Закону України «Про міліцію» в частині того, що вказана стаття лише
закріплює право працівників органів внутрішніх справ на безкоштовне
забезпечення формою на час служби не можуть бути прийняті судом до уваги, бо на
думку суду норми вказаних правових документів не суперечать одна одній, а лише
доповнюють одна одну. В судовому засіданні встановлено, що відповідач - УМВС України в
Луганській області на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ визнав
свій борг перед ним в частині виплати компенсації замість належних предметів
форменого обмундирування, надавши йому довідку № 397 від 31.12.2003
р. з зазначенням суми компенсації (
а.с. 10 ). На
підставі викладеного суд приходить до висновків, що вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача - УМВС України в
Луганській області компенсації замість

.
належних предметів форменого обмундирування в сумі 3890,01
грн. є обгрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 46, 58 ч.1 Конституції України; ст. 43 ч.З Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ"; Рішенням Конституційного Суду України по справі № 1-рп/99 від 09.02.1999 p.; Наказом
МВС України № 1489 від 05.12.2003 р. „Про
затвердження Положення про забезпечення речовим майном в системі МВС України;
ст.ст.2,7,69, 99 ч.2, 160-163, 186 Кодексу
адміністративного судочинства суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Доповнені вимоги
ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з
Первомайського MB УМВС України в Луганській області на користь ОСОБА_1 1400,28
грн. в рахунок відшкодування заборгованості за невиплачену доплату у
вигляді 25% пенсії
за 2 роки 4 місяці.

Стягнути з
Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області 3890 грн. в рахунок
відшкодування заборгованості за не сплачену компенсацію замість належних
предметів форменого обмундирування.

Постанова може
бути оскаржена протягом 10
днів з дня складання її у повному обсязі, шляхом подання до Стахановського
міського суду Луганської області писмьмової заяви про апеляційне оскарження та
шляхом подання протягом 20
днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження - апеляційної
скарги до Апеляційного суду Луганської області через Стахановський міський суд
Луганської області з одночасним спрямуванням до Апеляційного суду Луганської
області копіїї апеляційної скарги особою, що оскаржує постанову суду.