Справа № К-12132/06
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2007-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

“17”
липня 2007 р. Справа № 16/172 к/с № К-12132/06

Вищий адміністративний суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого
Голубєвої Г.К.

Суддів
Брайка А.І.

Карася О.В.

Костенка М.І.

Федорова М.О.

при секретарі судових засідань: Ликовій В.Б.,

розглянувши
касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові

на
постанову Київського
апеляційного господарського суду від 23.08.2005 року

та
рішення
Господарського суду Чернігівської області від 30.06.2005 року

у
справі №
16/172

за
позовом Державної податкової інспекції у м. Чернігові

до Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1

про стягнення 1000,00 грн. за рахунок активів,
-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2005 року Державна податкова інспекція у м. Чернігові звернулася до господарського суду
Чернігівської області з позовною заявою про стягнення з Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_11000,00 грн. плати за
придбання торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері
грального бізнесу.

Рішенням Господарського суду Чернігівської
області від 30.06.2005 року, залишеним без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від 30.06.2005 року, в позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанцій мотивовано
тим, що висновок позивача відносно того, що вартість торгового патенту на рік
для гри в більярд на час придбання патентів відповідачем становила 1800,00
грн., а не 600,00 грн., є правомірним. Однак, суд зазначив, що процедурі
стягнення боргу за рахунок активів позивача на підставі рішення суду має
передувати процедура, передбачена Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами», а саме: узгодження податкового зобов'язання та направлення податкових
вимог.

Суд апеляційної інстанції, підтримуючи
висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, у свою
чергу, виходив з того, що відповідно до ст.
7 Закону України «Про систему оподаткування» зміни податкових ставок і
механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) не можуть
запроваджуватися Законом України «Про Державний бюджет України на 2005
рік».

В касаційній скарзі ДПІ у м. Чернігові просить скасувати
постанову Київського апеляційного господарського
суду від 23.08.2005 року та рішення Господарського суду Чернігівської області
від 30.06.2005 року у справі № 16/172 й ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог. При цьому
посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права,
зокрема, ст. 47 розділу ІV Закону
України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» від 23.12.2004 року та ст. 5
Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» від 23.03.1996 року (зі змінами
та доповненнями).

Перевіривши правильність застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до
висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що
03.02.2005 року відповідач звернувся до ДПІ у м. Чернігові з заявою на придбання чотирьох торгових
патентів на період з 10.02.2005 року по 10.02.2010 року для надання послуг у
сфері грального бізнесу, а саме - по використанню більярдних столів.

03.02.2005 року відповідачем платіжним доручення № 1
сплачено 3600,00 грн. за торгові патенти. Відповідач при обчисленні вартості
торгових патентів виходив зі ставки в розмірі 600,00 грн. й вважав, що на
момент звернення позивача до суду за ним рахується переплата в розмірі 2673,33
грн.

Частиною 1 ст. 9 Закону України “Про систему
оподаткування” встановлений обов'язок для платників податків сплачувати належні
суми податків та інших обов'язкових
платежів у встановлені законодавством терміни. Пунктом 19 частини 1 ст.
14 цього Закону до загальнодержавних податків і зборів /обов'язкових платежів/
включено плату за торговий патент на деякі види підприємницької діяльності.

Згідно частини 3 ст. 5 Закону України “Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності” в редакції Закону України від
23.12.2004 року № 2285-ІУ, який набрав чинності з 01.01.2005 року, вартість торгового патенту
на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу
встановлюється у фіксованому розмірі /за рік/ і складає, зокрема, для використання
столів для більярду, що вводяться в дію за допомогою жетона, монети або без
них, крім столів для більярду, що використовуються для спортивних аматорських
змагань, - 1800 гривень за кожний стіл для більярду.

Частиною 5 цієї
статті передбачено, що оплата використання вказаного торгового патенту
провадиться щоквартально до 15 числа місяця, що передує звітному кварталу.
Суб'єкт підприємницької діяльності може здійснити попередню оплату вартості
торгового патенту за весь термін його дії. При цьому він звільняється від
обов'язків додаткового внесення вартості торгового патенту в разі, якщо
прийнятими після цього актами законодавства збільшиться його вартість.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що вартість торгових
патентів встановлена ст. 47 Закону України “Про Державний бюджет України на
2005 рік”, що в силу ст. 1, ст. 7 Закону України” Про систему оподаткування”
обумовлює нелегітимність такої зміни вартості торгових патентів як
обов'язкового платежу.

При цьому, однак,
суд не взяв до уваги те, що Законом України” Про Державний бюджет України на
2005 рік” від 23.12.2004 року № 2285-1V були внесені зміни в
частину 3 ст. 5 Закону України “ Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності” щодо вартості торгових
патентів, а відтак відсутні підстави вважати, що контролюючим органом була
взята до розрахунку вартість торгових патентів, яка не встановлена законом про
оподаткування.

Окрім того, Вищий адміністративний суд України вважає за
необхідне зазначити, що судом апеляційної інстанції не прийнято до уваги те, що
Закон України “Про систему оподаткування” є загальним у спірних
правовідносинах, а перевагу мають спеціальні норми, встановлені Законом України
“Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” та Законом України “Про
Державний бюджет України на 2005 рік”.

Разом з тим, судом першої інстанції правильно зроблено
висновок, що згідно з п. 19 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про систему
оподаткування» плата за патент належить до загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових) платежів, а отже до спірних правовідносин в частині стягнення
заборгованості мають застосовуватися положення Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», які визначають порядок нарахування податкових зобов'язань
та їх стягнення.

Відповідно до п. 11 ст. 10 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» державні
податкові інспекції наділені повноваження подавати до суду позови до
підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і
стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших
випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про
стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за
рахунок їх майна.

Податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання (п. 1.3 ст. 1
Закону України № 2181).

В даному випадку момент узгодження податкового
зобов'язання відсутній взагалі, оскільки зобов'язання не було визначено ані платником самостійно,
ані донараховано контролюючим органом.

Судова колегія також звертає увагу на те, що відповідно
до положень абз. 3 ч. 5 ст. 5 Закону України “Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності” лише попередня оплата вартості торгового патенту за
весь термін дії торгового патенту звільняє від обов'язків додаткового внесення
вартості торгового патенту в разі, якщо прийнятими після цього актами
законодавства збільшується його вартість.

З врахуванням викладених положень законодавства,
враховуючи зміни у вартості ставки за придання торгового патенту, суду слід
було встановити правильність розрахованої позивачем суми, яка заявлена до
стягнення, а також встановити взагалі
факт наявності недоплати відповідачем на
момент звернення позивача з позовом до суду.

Отже, висновки судів попередніх інстанцій зроблені без
належного встановлення всіх суттєвих обставин справи та без врахування
наведених положень законодавства.

Відповідно до п. 2 ст. 227 КАС України
підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

З огляду на неповне встановлення у справі
обставин, які мають істотне значення для вирішення спору, що з врахуванням меж
повноважень, визначених ст. 220 КАС України, не може бути усунено судом
касаційної інстанції, постановлені у справі судові рішення відповідно до ст.
227 КАС України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої
інстанції слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, всебічно, повно й
об'єктивно встановити обставини справи та в залежності від встановленого і у
відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Чернігові задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 23.08.2005 року та рішення Господарського суду
Чернігівської області від 30.06.2005 року у справі № 16/172 скасувати.

Справу
№ 16/172 направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

підпис

Голубєва
Г.К.

Судді

підпис

Брайко
А.І.

підпис

Карась
О.В.

підпис

Костенко
М.І.

підпис

Федоров
М.О.

З
оригіналом згідно

Суддя
Голубєва Г.К.