Справа № 22-а-2305/2007
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Моїсеєнко В.М.
Категорія: Доповідач
оскарження рішення суддя
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2007 року

№ 22-а-2305/07

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю «Агропромінвест» на постанову Господарського суду
Сумської області від 23 липня 2007 року по справі № АС 16/290-07

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агропромінвест»

до Глухівської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області

про визнання нечинним
рішення № /0 від 06.04.2007р.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТОВ «Агропромінвест», звернувся до суду з
позовом до Глухівської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської
області про визнання нечинним рішення № /0 від 06.04.2007р..

Постановою Господарського суду Сумської області від 23 липня 2007 року в позові Товариства з обмеженою відповідальністю
«Агропромінвест» до Глухівської міжрайонної державної податкової
інспекції Сумської області про визнання нечинним рішення № /0 від
06.04.2007р. відмовлено.

ТОВ «Агропромінвест», не погоджується з вказаною
постановою, подало апеляційну скаргу, вважає, що зазначена постанова
господарського суду Сумської області винесена з порушенням норм матеріального
та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Судом
неправильно застосовані п. п. 1, 2 статті 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", судом неправильно надана оцінка доказів та доводів
позивача при розгляді адміністративного позову. ТОВ «Агропромінвест», зазначає,
що здійснило реалізацію шиферу б/у ОСОБА_1 30 грудня 2005 року, та 22 лютого
2006 року, а відповідач виніс рішення 06 квітня 2007 року, то з моменту
реалізації до винесення рішення минуло більше року, а за такими обставинами
минув строк передбачений, статтею 250 Господарського кодексу України для
застосування штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Агропромінвест» просить
суд апеляційної інстанції скасувати постанову господарського суду Сумської
області від 23.07.2007 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги позивача, визнати нечинним рішення Глухівської міжрайонної
Податкової інспекції про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 06
квітня 2007 року № /0.

Заслухавши осіб, які з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено та він виходив з
наступного.

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд визнати
нечинним рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових) санкцій №
/0 від 06.04.2007р на суму 12000,00 грн.

Відповідач проти позову заперечує, рішення вважає
обґрунтованим та таким, що прийняте відповідно до вимог чинного законодавства.

Встановлено, що відповідно до направлення № 136 від 05
березня 2007 року, виданого Глухівською міжрайонною державною податковою
інспекцією , відповідачем 27 березня 2007 року була здійснена виїзна планова
перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромінвест» з питань
дотримання вимог податкового, валютного
та іншого законодавства за період з 01.012005р. по 31.12.2006р.

За результатом перевірки складений акт № 512/23/32064505
від 27.03.2007р. та відповідно акту прийняте рішення від 06.04.2007 р. № /0
про застосування штрафної санкції на суму 12000 грн., з зазначеним рішенням
позивач не погоджується та оскаржує його.

Перевіркою було встановлено, що в порушення вимог п. п.
1,2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від
06.07.1995р. (із змінами та доповненнями), за реалізацію продукції не власного
виробництва позивач отримав через касу підприємства кошти від ОСОБА_1 в сумі
2400,00 грн. без застосування реєстраторів розрахункових операцій з оформленням
прибуткового касового ордера, внаслідок чого до позивача рішенням про застосування фінансових
санкцій від 06.04.2007р. була застосована фінансова санкція в сумі
12000 грн.

Позивач в обґрунтування своїх вимог про неправомірність
застосування штрафних санкцій посилається на те, що товариство реалізовувало
власні основні фонди. Як вважає позивач, відповідно до ст.8 Закону України «
Про оподаткування прибутку підприємств» (334/94-ВР) у редакції Закону України
від 22.05.1997р. № 283/97-ВР) визначено, що основні фонди - це матеріальні
цінності, що використовуються у господарській діяльності платника податку
протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів із дати введення в
експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких поступово
зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом. Також позивач
посилається на лист ДПА України № 10413/6/23-2119 від 18.11.2004р. де
зазначено, що « основні фонди не є продуктом праці, а також продукцією власного
виробництва, що виробляється та або реалізується суб'єктом підприємницької
діяльності через оптову та роздрібну торгівлю. Тобто не є товаром , призначеним
для торгівлі. Позивач пояснює, що реалізуючі товар через склад, який належить
його товариству і розташований у с. Пустогород Глухівського району грошові
кошти за прибутковими ордерами № 1 і № 4 одержувалися касиром і
оприбутковувалися у касу у м. Глухів.

Як свідчать матеріали справи, сума за реалізацію
продукції не власного виробництва через касу підприємства без застосування
реєстраторів розрахункових операцій з оформленням прибуткових касових ордерів
склала 2400 грн., чим порушено п.1.2 ст.3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995р. із змінами та доповненнями.

Відповідно до п.1.2.3 ст.3 зазначеного Закону суб'єкти
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій
або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг зобов'язані : проводити розрахунки операцій
на повну суму покупки ( надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів,
що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку
розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує
послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на
повну суму проведеної операції; застосовувати реєстратори розрахункових
операцій, що включені до Державного реєстру розрахункових операцій з
додержанням встановленого порядку їх застосування.

Отже, при сплаті готівкових коштів за проданий товар в
бухгалтерію позивача, реєстратор розрахункових операцій повинен застосовуватися
на загальних підставах.

Таким чином при продажі продукції не власного виробництва
на суму 2400 грн. позивач повинен був здійснювати розрахункову операцію в
готівковій формі з використанням реєстратора розрахункових операцій.

Так, ст.8 Закону України від 28.12.1994р. № 334/94-ВР
«Про оподаткування прибутку підприємств» визначено, що основні фонди - це
матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у
господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365
календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей та
вартість яких перевищує 1000 грн. і поступово зменшується у зв'язку з фізичним
або моральним зносом.

Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 7 «Основні
засоби», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000р. №
92 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.05.2000р. за 3 288/4509,
визначено, що основні засоби, це матеріальні активи, які підприємство утримує з
метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання
послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і
соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання
(експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший
за рік). Об'єкт основних засобів вилучається з активів у разі його вибуття
внаслідок продажу, безоплатної передачі або невідповідності критеріям визнання
активом.

Отже, згідно із нормами чинного законодавства України,
матеріальні та нематеріальні активи, а також цінні папери та деривативи, що
використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та
погашення є товаром.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995р. із змінами та доповненнями суб'єкти
підприємницької діяльності , які здійснюють розрахункові операції за готівку
при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг зобов'язання проводити розрахункові операції на повну суму покупки
(надання послуг) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та
переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням
відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових
операцій або у випадках передбачених цим Законом , із застосуванням
зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до п.1.4 Глави 1 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній валюті затвердженій постановою
Національного банку України від 21.01.2004р. № 22 безготівкові розрахунки - це
перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів
коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб
коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів.

Враховуючи вищенаведене, суб'єкти підприємницької
діяльності у разі продажу ними за готівкові кошти матеріальних цінностей, які
вилучені з активів та які не є продукцією власного виробництва, зобов'язані
проводити розрахункові операції через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій або здійснювати такі розрахункові операції в
безготівковій формі через установи банків, крім випадків передбачених законом.

Отже, викладені в акті факти засвідчують порушення
п.п.1.1 ст.3 Закону України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг", за реалізацію продукції не власного виробництва через касу
підприємства в сумі 2400 грн. без застосування реєстратора розрахункових
операцій з оформленням прибуткових касових ордерів, тому посилання позивача на
неправомірність застосування штрафної санкції, суд вважає необґрунтованими та
помилковими.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов
висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, як необґрунтовані та
неправомірні.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду
першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої
інстанції правомірно встановлено факт правопорушення, але господарським судом
Сумської області не взято до уваги, що відповідач при прийнятті рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій пропустив строк, у період якого вини
можуть бути застосовані.

Згідно до статті 238 Господарського кодексу України,
штраф у порядку ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та по
слуг" є адміністративно-господарською санкцією.

Відповідно до частини 2 статті 223 Господарського кодексу
України - строки застосування адміністративно-господарських санкцій до
суб'єктів господарювання встановлюються цим Кодексом.

Згідно статті 250 Господарського кодексу України
адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єктів
господарювання у будь-якому випадку не пізніше ніж через один рік із дня порушення
цим суб'єктом установлених законодавчими актами правил здійснення господарської
діяльності, крім випадків, передбачених законом. Законом України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" взагалі не встановлено строку для застосування
штрафних санкцій.

На момент застосування санкцій минуло більше року, а за
такими обставинами минув строк передбачений, статтею 250 Господарського кодексу
України для застосування штрафних санкцій.

За таких обставин постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою позов необхідно
задовольнити.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, п. 1 ст. 202, 205,
207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю
«Агропромінвест» задовольнити.

Постанову Господарського суду Сумської області
від
23 липня 2007 року по справі № АС 16/290-07 скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати нечинним рішення
Глухівської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області №
/0 від 06.04.2007р. про застосування штрафних (фінансових)
санкцій на суму 12000,00 грн.

Стягнути з державного бюджету на
користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромінвест» судові витрати
у сумі 5,10 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено та
підписано 17 грудня 2007 року

Головуючий
Сіренко О.І.

Судді
Григоров А.М.

Подобайло З.Г.