Справа № К-12742/07
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 року м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака В.І.

суддів
Білуги С.В.

Гаманка О.І.

Загороднього А.Ф.

Заїки М.М.

при секретарі Мудрицькій
Ю.В.

за участю представників
Національного банку України Війтєвої Л.А., Радченко О.М.

представника Сумської обласної
прокуратури Солодкої Л.П.

розглянувши в судовому засіданні касаційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20.12.2004 р. та
ухвалу апеляційного суду Сумської області від 09.03.2005 р. про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської
обласної прокуратури, Національного банку України про поновлення на роботі,
-

встановила:

У
жовтні 2004 року ОСОБА_1. звернувся до суду із заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення по справі
за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури, Національного банку
України про поновлення на роботі.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від
20.12.2004 р. в задоволенні вимог ОСОБА_1. про перегляд судових рішень про
поновлення на роботі за нововиявленими обставинами, стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу відмовлено.

Ухвалою апеляційного
суду Сумської області від
09.03.2005 р. вказане рішення суду
залишено без змін.

На зазначені судові рішення надійшла
касаційна скарга ОСОБА_1., в якій
ставиться питання про їх скасування та постановлення нового рішення про
задоволення вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши доводи касаційної
скарги та заперечення на неї, не вбачає порушення судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті рішення, і
тому вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судами вірно встановлено, в лютому 1996 р. до суду звернувся ОСОБА_1. з
позовом про поновлення його на роботі - на посаді начальника Сумського
обласного управління Національного Банку України, з якої він був звільнений
20.01.1994 р. за пунктом 1-1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05.12.1997 р., залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 18.03.1998 р., в
задоволенні його позовних вимог було відмовлено в зв'язку з пропуском, без поважних
причин, строку позовної давності.

28.12.1999 р. ОСОБА_1. повторно звернувся до Зарічного районного суду м.
Суми з аналогічним позовом.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19.01.2001 р. позовні вимоги
були задоволені, ОСОБА_1. поновлено на роботі. Ухвалою апеляційного суду
Сумської області від 21.02.2001 р. рішення суду першої інстанції скасоване,
провадження в справі закрите на підставі пункту 3 статті 227 Цивільного процесуального кодексу
України, а ухвалою Верховного Суду України від 11.10.2001 р. касаційна скарга ОСОБА_1., на вказане судове
рішення, залишена без задоволення.

17.07.2003р. ОСОБА_1. звернувся з заявою до апеляційного суду Сумської
області про перегляд за ново виявленими обставинами ухвали апеляційного суду
Сумської області від 21.02.2001 р., яка ухвалою суду від 11.09.2003р.
відхилена.

В жовтні 2004 року ОСОБА_1. знову звернувся до суду першої інстанції про
перегляд за нововиявленими обставинами рішення
по справі за його позовом до Сумської обласної прокуратури, Національного банку
України про поновлення на роботі. Рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від
20.12.2004 р., залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 09.03.2005 р, в
задоволенні вимог ОСОБА_1. про перегляд судових рішень про поновлення на роботі
за нововиявленими обставинами,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Колегія судді погоджується з висновками судів стосовно не доведеності
заявником обставин, які в розумінні статті 347-2 Цивільного процесуального
кодексу України є ново виявленими, так як будь-яких нових доказів, які не були
предметом дослідження судів ним не наведено.

Судами при розгляді справи, під час судового
засідання, не було допущено порушення вимог Цивільного процесуального кодексу
України, оскільки дотримано всіх
процесуальних норм щодо ведення судового процесу.

На підставі викладеного
колегія суддів вважає, що порушень судом першої та апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права, при вирішенні цієї справи, не допущено.
Правова оцінка обставин по справі дана вірно, встановлювати та визнавати
доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи іншого доказу підстав не має, а тому
касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 20.12.2004 р. та ухвалу апеляційного суду Сумської області від
09.03.2005 р. про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі за
позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури, Національного банку України
про поновлення на роботі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)