Справа № 2-А-7/2007
Суддя: Нейло В.М.
Дата ухвалення: 2007-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКАЇНИ

29
березня 2007 року Ружинський районний
суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Нейла В.М.

з участю секретаря - Новаківської К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до УМВС України в Житомирській області
Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про
призначення пенсії за вислугу років

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України
в Житомирській області про зобов'язання відповідача призначити йому пенсію за
вислугу років відповідно до п."б" статті 12 Закону України „Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та де­яких інших осіб" від 09.04.1992 року
№ 2262-ХП (із змінами) з дня подання заяви про приз­начення позивачеві пенсії
до УМВС України в Житомирській області, тобто, з 23.03.2006 р..

23.01.2007 року
позивач уточнив позовні вимоги і просив залучити до справи в якості другого
відповідача Пенсійний фонд України в особі управління Пенсійного фонду України
в Ружинському районі та просив зобов'язати відповідачів призначити йому пенсію,
згадану вище.

11.03.2007 року
позивач зазначив відповідачем по справі Пенсійний фонд України в особі
головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та просив
зобов'язати останнє призначити йому пенсію за вислугою років ззгідно з
п."б" статті 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб" від 09.04.1992 року № 2262-XII (з врахуванням
вимог ст. 11 цього Закону) і враховуючи умови, норми і порядок пенсійного
забезпечення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ,
передбачені Законом України „ Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" так як він є ліквідатором
наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році 2 категорії.

29.03.20097 року
ОСОБА_1. уточнив позовні вимоги і просить визнати за ним право на пенсію згідно
з п."б" Закону № 2262-ХП та
зобов'язати відповідача - УМВС України в Житомирській області призначити йому
пенсію на підставі п."б" ст. 12 Закону № 2262-ХП з 23.03.2006 року.

У суді позивач підтримав позовні
вимоги з вищезазначених підстав.

Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області направило до суду
заяву в якій не визнає позовні вимоги та просить слухати справу у відсутність
пред­ставника УМВС України в Житомирській області.

У судовому засіданні представник головного управління Пенсійного фонду
України в Житомирській області не визнала позовні вимоги, пояснивши, що головне
управління Пен­сійного фонду України в Житомирській області не є належним
відповідачем.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що у
задоволенні позову необхідно відмовити зі слідуючих підстав.

З паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Ружинським РВ УМВС
України 30.11.1995 року ОСОБА_1 ( а.с.9), видно, що ОСОБА_1. народився ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно з посвідченням учасника
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році серії НОМЕР_2
(а.с.14) ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
в 1987 році категорії 2.

Витягом із наказу начальника УМВС
України в Житомирській області від 12.01.1998 року № Зо/о ( а.с.21 )
стверджується, що на підставі ст.64 п."ж" Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1.
звільне­ний із органів внутрішніх справ і його вислуга станом на 12.01.1998
року становить календар­них-17 років 11 місяців 23 дні; в пільговому обчисленні
- 18 років 00 місяців 06 днів.

З трудових книжок ОСОБА_1
(а.с.27-29) витікає, що на день звільнення з органів внутрішніх справ перший
мав 18 років загального трудового стажу.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1. на ім'я начальника УМВС
України в Житомир­ській області від 21.03.2006 року (а.с.11), перший звернувся
з вимогою про призначення йому пенсії за вислугу років згідно з Законом України
„Про пенсійне забезпечення військовослуж­бовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року
№ 2262-ХП (із змінами ).

Відповідно до п. „б" статті 12
Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослуж­бовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХП (в редакції Закону № 3946-ХП від
04.02.1994 р., 21.11.1996
р.) право на
пенсію за вислугу років мають особи начальницького і рядового складу органів
внут­рішніх справ, звільнені зі служби за віком, за станом здоров'я, у зв'язку
зі скороченням штатів або організаційними заходами, які на день звільнення
досягли 45 річного віку, а ті з них, що є інвалідами-незалежно від віку і мають
загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12
календарних років і шість місяців становить військова служба, служба в органах
внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні.

Відповідно до положень
п."б" ст. 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХП (в редакції
Закону від 04.07.2002 р. № 51-ІУ, який набрав чинності 06.08.2002 року) і діяв
на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії-23.03.2006 року,
військовослужбовцям та особам , які мають право на пенсію за цим Законом,
раніше звільненим зі служби може бути призначена пенсія при досягненні 45 років
незалежно від підстав та звільнення (крім осіб, позбавлених спеціальних звань,
а також звільнених зі служби у зв'язку з засудженням за умисний злочин,
вчинений з використанням свого посадового становища, або вчинення корупційного
діяння), за умови, що ці особи мають загальний трудовий стаж 25 календарних
років і більше, з яких не менше 12 календарних років і шість місяців становить
військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній
пожежній охороні.

Таким чином, враховуючи, що на день
звільнення позивача з органів внутрішніх справ -12.01.1998 року позивач досяг
36 річного віку, загальний трудовий стаж становив 18 років два місяці 11 днів,
а його вислуга становила 17 років 11 місяців 23 дні- ОСОБА_1. не має пра­ва на
призначення пенсії за вислугу років, передбачену Законом України „Про пенсійне
забезпе­чення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №
2262-ХП ( із змінами), який був чинним на день звіль­нення позивача з органів
внутрішніх справ.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на Закон України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", оскільки у відпо­відності з вимогами ст. 7 Закону України „
Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та

осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ", особам які одночасно мають право на
різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Крім того, згідно ч.І ст.55 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам,
які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного віку, вста­новленого для одержання державних
пенсій. Тобто, цей Закон встановлює таку пільгу, як змен­шення пенсійного віку,
передбаченого ст.ЗаконуУкраїни „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за яким особи мають право на призначення пенсій за віком
після досяг­нення чоловіками 60 років.

На
момент звільнення з органів внутрішніх справ позивач не досяг пенсійного віку,
вста­новленого для одержання державних пенсій.

На
підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні позову до УМВС України в Жито­мирській
області про призначення пенсії за вислугу років за безпідставністю.

Відповідно до
ст.99 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік"
військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право
на пенсійне забезпечення ,осіб, звільнених з військової служби та деяких інших
осіб", пенсії призначають­ся, перераховуються органами Пенсійного фронду
України.

Згідно
п. 1 розділу 7 „Прикінцеві положення" Закону, цей закон набирає чинності з
01.01.2007 року.

Враховуючи,
що Пенсійному Фонду України були передані функції щодо призначення
(перерахунку) пенсій, Пенсійний фонд України не є правонаступником органів
пенсійного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, а тому суд
відмовляє у задоволенні позову до Пенсійного фонду України, оскільки він є
неналежним відповідачем по даній справі.

Керуючись
п."б" ст. 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядовогоскладу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб" (в редакції від 04.07.2002 р. № 51 -ІУ, який
набрав чинності 06.08.2002 року), ст.55 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
Законом України "Про пенсійне забезпечення", ст.ст. 94,158-163
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до УМВС України в Житомирській області та
Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про
призначення пенсії за вислугу років відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 3 грн.40 коп..

Про апеляційне
оскарження рішення суду першої інстанції подається заява.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністра-тивного суду
апеляційної інстанції подаються через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване
рішення.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.