Справа № 2-а-11619/2007
Суддя: Сауляк Ю.В.
Дата ухвалення: 2007-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький окружний адміністративний суд
у складі головуючого судді Сауляк Ю.В.
судового засідання Кащук С.В.,
відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1до Головного
управління пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення суми
недоплаченого підвищення до пенсії інваліду війни
представник відповідача: Івасик О.В., діє на підставі
доручення №283/06-38/08 від 13.03.2007 року
стягнення за період з 2004 року по липень 2007 року суми недоплаченого
підвищення до пенсії інваліду війни II групи.
позовні вимоги позивач зазначив, що оскільки він є інвалідом війни II
групи, то, відповідно до вимог ст.13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року (в реакції згідно
Закону України №458/95-ВР від 23.11.1995 року) він має право на підвищення до
пенсії в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком.
позовній заяві останній зазначив, що розрахунок даного підвищення необхідно
здійснювати беручи до уваги розмір мінімальної пенсії за віком, що у 2004 році
був встановлений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у 2005, 2006, 2007 році - Законом про державний бюджет на
вважає, що Закон України «Про внесення змін до Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
№2939-IV від 05.10.2005 року, яким
внесено зміни у ч.4 ст.13, значно звузив зміст та обсяг прав позивача, що
порушує вимоги ст.ст. 22 та 58 Конституції України від 28.06.1996 року, в
зв'язку з чим він не підлягає застосуванню.
відповідача під час розгляду справи підтримав доводи, викладені ним у
запереченні на позовну заяву, де зазначено, що Управління пенсійного фонду,
здійснюючи розрахунок зазначеного підвищення правомірно користувався
положеннями Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів
пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03 січня 2002 року
№1, відповідно п.2 якої розрахунок підвищень, що передбачений Законом України
Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», повинен
проводитись виходячи із розміру 19 грн. 91 коп., оскільки зазначена постанова
не визнана в установленому законом порядку неконституційною. При цьому останній
пояснив, що з 01.01.2006 року підвищення до пенсії позивача нараховується та
виплачується згідно положень частини 3 Закону України «Про
внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» №2939-IV від 05.10.2005 року.
Також у судовому
засіданні відповідач зазначив, що позивач щомісячно отримує пенсію, отже не міг
не знати про порушення своїх прав щодо недоотримання до пенсії як інваліду
війни. За таких обставин, враховуючи, що річних строк звернення до
адміністративного суду за захистом порушених прав позивачем пропущений,
відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.
матеріали справи, оцінивши надані докази, вислухавши пояснення учасників
процесу, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з
посвідчення серії II №НОМЕР_1, що
видано 13.05.2004 року,
позивач є інвалідом другої групи та має право на пільги, встановлені
законодавством для інвалідів Вітчизняної
ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» від 22.10.1993 року (в реакції згідно Закону України №458/95-ВР від
23.11.1995 року), пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується інвалідам війни
II групи на 350 процентів мінімальної пенсії за віком.
матеріалами справи, у тому рахунку запереченням на позовну заяву, позивачу, як
інваліду війни II групи, в 2002 - 2005 роках щомісячно виплачувалось
підвищення до пенсії у розмірі 9 грн. 96 коп., що обраховано відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03 січня 2002 року №1,
виходячи із розміру 19 грн. 91 коп., що також передбачено п.2 зазначеної
зазначена Постанова є підзаконним нормативним актом, що видана на підставі
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
від 22.10.1993 року, для конкретизації його законодавчих розпоряджень, вона, в
силу вимог ч.1 ст.117 Конституції України є обов`язковою до виконання.
При цьому варто зазначити, що при здійсненні підрахунку підвищень
до пенсії, що підлягають виплаті відповідно до ч.4 ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року
(до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №2939-IV від
05.10.2005 року) положення ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове
державне страхування» від 09.07.2003 року не підлягають застосуванню, оскільки
відповідно до ч.3 ст.28 зазначеного Закону: «мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом».
відповідно до вимог ст.99 КАС України: «для звернення до адміністративного суду
за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який
обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів».
законодавства позивач щомісячно отримував пенсію, отже, не міг не знати про
порушення своїх прав та інтересів.
а також враховуючи, що останній звернувся з позовом до суду у червні 2007 року
(свідченням чого є відтиск штемпеля на поштовому конверті), у позовних вимогах
про стягнення суми недоплаченого підвищення до пенсії за період до червня 2006
року в силу вимог ст.100 КАС України також слід відмовити з підстав пропуску
позивачем строку звернення до адміністративного суду.
варто зазначити, що з 01.01.2006 року набула чинності частина 3 Закону України
«Про внесення змін до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №2939-IV від 05.10.2005 року, якою передбачено, що
інвалідам війни II групи пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії, підвищується на 40 відсотків прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.
зв'язку з викладеним суд приходить до висновку, що відповідач з 01.01.2006 року
правомірно нараховував та виплачував позивачу дане підвищення до пенсії у
розмірі 40 процентів виходячи із прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, розмір якого, відповідно до положень ст.65 «Про
Державний бюджет на 2006 рік» №3235-IV від 20.12.2005
року та ст.62 Закону України «Про Державний бюджет на
2007 рік» №489-V від 19.12.2006 року
відповідно, з 1 січня 2006 року становив 350 гривень, з 1 квітня - 359 гривень,
з 1 жовтня - 366 гривень, з 1 січня 2007 року - 380 гривень, з 1 квітня - 406
гривень та з 1 жовтня становить 411 гривень.
наведеного, керуючись ч.1 ст.117 Конституції України, ч.4 ст.13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993
року в редакції Закону від 23.11.1995 року, ст.65 «Про
Державний бюджет на 2006 рік» №3235-IV від 20.12.2005
року, ст.62 Закону України «Про Державний бюджет на
2007 рік» №489-V від 19.12.2006 року, ст.ст.
7, 71, 86, 99, 100, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, Постановою
Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету» від 03 січня 2002 року №1, суд, -
ОСОБА_1до Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області
про стягнення суми недоплаченого підвищення до пенсії інваліду війни відмовити.
Відповідно до ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України
постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня ї проголошення, а в разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу - з дня складення в повному
обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. При
цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя : /підпис/

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: