Справа № К-5785/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
11 жовтня 2007 року м. Київ
суддів Вищого адміністративного суду
Суддів: Бутенка В. І.,
Лиски Т. О. (доповідач),
При секретарі: Ліщинській В. О.,
З участю представника Генеральної прокуратури України Олексюк О.
у відкритому судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Черкаської області, третя особа -
Управління державного казначейства в Черкаській області, про стягнення грошової допомоги, за касаційною скаргою Прокуратури
Черкаської області на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07
липня 2003 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 08 вересня
У червні 2003 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м.
Черкаси з позовом до прокуратури Черкаської області, третя особа - Управління
державного казначейства в Черкаській області,
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2003 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 08 вересня
2003 року, позов задоволено. Стягнуто з прокуратури Черкаської області на
користь ОСОБА_1 грошову допомогу в сумі 22084 грн.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Прокуратура Черкаської
області звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду України, який
передав її в порядку, визначеному п. 10 Прикінцевих та перехідних положень
Кодексу адміністративного судочинства України для вирішення до Вищого
адміністративного суду України.

У касаційній скарзі на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси
від 07 липня 2003 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 08
вересня 2003 року Прокуратура Черкаської області ставить питання про скасування
судових рішень в зв'язку з неправильним
застосуванням норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні позову.

Головне Управління державного казначейства в Черкаській області подало до
Вищого адміністративного суду України заяву в порядку ст. 217 КАС України про
приєднання до касаційної скарги Прокуратури Черкаської області і просить її
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що
касаційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Справа розглянута судами першої та апеляційної інстанцій до набрання
чинності Кодексом адміністративного судочинства України, а тому суд касаційної
інстанції перевіряє додержання норм матеріального і процесуального права, що
діяли під час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 пропрацювала в органах
прокуратури на прокурорсько - слідчих посадах 26 років. 5 січня 2000 року була
звільнена з посади прокурора Черкаського району Черкаської області за власним
бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років. Пенсія їй була
призначена з 06.01.00 згідно з Законом України «Про прокуратуру» на
підставі довідки про розмір її місячного
заробітку з сумі 934 грн. Крім того, їй було виплачено вихідну допомогу у
розмірі десяти місячних окладів згідно з Указом Президента України № 414/95 від
2 червня 1995 року “Про заходи щодо підвищення соціального захисту працівників
прокуратури” в сумі 2200 грн.

Вперше спеціальним законом питання пенсійного
забезпечення прокурорів і слідчих було врегульовано ст. 501
Закону України “Про прокуратуру” (в редакції Закону від
26 листопада 1993 року № 3662-12). Законом України від 12 липня 2001 року № 2663-III до ст. 501
Закону України “Про прокуратуру” були внесені зміни.

Відповідно до ч. 15 ст. 501 Закону України “Про прокуратуру”,
яка набула чинності з 26 липня 2001 року, прокурорам і слідчим у разі виходу на
пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога без
сплати податку у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за
кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у
науково-навчальних закладах прокуратури.

Згідно з ч. 18 ст. 501 Закону України “Про прокуратуру”
положення цієї статті поширюються також
на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за
віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих
посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на
пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

Разом із тим, системний аналіз змісту ст. 501 Закону України “Про прокуратуру”,
вимоги Конституції України та чинного законодавства не дають підстав для
поширення вказаного положення ч. 18 ст. 501
Закону, зокрема на ч. 15 ст. 501 Закону щодо виплати грошової
допомоги при виході на пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та
інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли
вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за
конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного
тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в
часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року
зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з утратою ним
чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Задовольняючи позов, суди неправильно застосували до правовідносин, що
виникли між позивачем і відповідачем, ч. 18 ст. 501 Закону України
“Про прокуратуру” щодо виплати грошової допомоги працівникам, які звільнилися
до введення в дію Закону України “Про внесення змін і доповнень до Закону України
“Про прокуратуру”, оскільки зі змісту закону вбачається, що зазначена грошова
допомога виплачується особам, котрі виходять на пенсію після вступу в законну
силу Закону, що передбачає право на таку допомогу.

Зважаючи на те, що судовими інстанціями обставини справи встановлені повно
й правильно, однак неправильно застосовані норми матеріального права, то, за
правилами ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, оскаржувані
рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового, про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст.
221, 223, 229, 231 Кодексу
адміністративного
судочинства України, колегія
суддів, -

П О С Т
А Н
О В И
Л А :

Касаційні скарги Прокуратури Черкаської області та Головного Управління
державного казначейства в Черкаській області задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2003 року
та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 08 вересня 2003 року
скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
прокуратури Черкаської області, третя особа - Управління державного
казначейства в Черкаській області, про
стягнення грошової допомоги відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Судові рішення Вищого адміністративного суду України, які ухвалені в
порядку касаційного провадження, можуть бути оскарженими до Верховного Суду
України лише за винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття
таких обставин шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Судді :

В.
І. Бутенко

Т.
О. Лиска

О.
І. Панченко

М.
О. Сорока

І.
В. Штульман