Справа № 22а140/2007
Суддя: Лисенко П.П.
Дата ухвалення: 2007-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа N 22а 140 -2007 р. Головуючий 1 інстанції Молчанов О.Г.
Категорія -41. Доповідач апеляційної інстанції Лисенко П.П.
ПОСТАНОВА іменем України.

8 лютого 2007 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в
складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Довжук Т.С. та Лисенка П.П.,

із секретарем
судового засідання Цвєтковою Ю.В., з участю:

позивача ОСОБА_1.,

його представника ОСОБА_2.,

представника
управління ветеринарної медицини у Миколаївській області Колбешкіної Л.В.,

відповідачки
ОСОБА_3., у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1переглянула
рішення місцевого Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2006 року, ухваленого
по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1до
Управління ветеринарної медицини у Миколаївській області, Державного
департаменту ветеринарної медицини Міністерства аграрної політики та ОСОБА_3про
скасування наказу про звільнення й поновлення на посаді.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися до суду,
перевіривши у межах оскарження обставини й докази ,-

установила:

16 серпня 2006 року ОСОБА_1 пред'явив позов
до Управління ветеринарної медицини у Миколаївській області, Державного департаменту
ветеринарної медицини Міністерства аграрної політики та ОСОБА_3про скасування наказу начальника управління
ветеринарної медицини у Миколаївській області від 26 квітня 2006 року № 56 про його
звільнення й про поновлення на посаді начальника управління ветеринарної
медицини в Березнегуватському районі Миколаївської області.

Позов
обґрунтовував тим, що з грудня 1999
року і по квітень 2006
року знаходився у трудових відносинах з Управлінням ветеринарної медицини у
Миколаївській області, обіймаючи зазначену вище посаду, а потім був звільнений
з неї за ст. 45 КЗпП
України.

Посилаючись на
те, що чергове звільнення є продовженням незаконних й упереджених дій
керівництва Управління ветеринарної медицини у Миколаївській області, націлених позбавити його можливості
заробляти собі на життя, просив суд про задоволення позову.

Представник
Управління ветеринарної медицини у Миколаївській області та ОСОБА_3. позов не
визнали, вказавши на відсутність з їх боку порушень чинного трудового
законодавства при звільненні позивача.

Рішенням
місцевого суду Березнегуватського району Миколаївської області від 13 грудня 2006 року у позові
відмовлено за недоведеністю.

Не згодившись із
таким рішенням, ОСОБА_1 його
оскаржив і просив скасувати з мотивів невідповідності вимогам чинного
законодавства та необґрунтованості, а саме, помилкового тлумачення судом
чинного законодавства та ігнорування наданих ним доказів.

Апеляційну скаргу слід задовольнити
частково.

Оскаржену
постанову суду 1 інстанції
в частині відмови у скасуванні наказу №
56 від 26 квітня 2006 року залишити
без зміни; в частині ж відмови у визнані протиправним та скасуванні наказу № 10-к від 26 квітня 2006 року й у
поновленні позивача на посаді -
скасувати, і, в цій частині, не направляючи справи на новий розгляд,
ухвалити нову постанову, якою названі вимоги задовольнити.

Вирішуючи спір
таким чином, як викладено у оскарженому судовому рішенні, суд 1 інстанції
виходив з того, що позивач не довів наявності з боку відповідачів порушень
чинного законодавства при його звільненні, а тому позов не може бути
задоволений.

Однак із таким у повній мірі погодитися не можна.

Як убачається з
позовної заяви ОСОБА_1.,
він просив визнати протиправним й скасувати наказ № 56 від 26 квітня 2006 року, яким його
було усунуто від виконання обов'язків за посадою.

Дані вимоги не
могли бути задоволені, оскільки названим наказом ( а.с- 8 ) скасовано наказ №
05-к від 3 березня 2006 року і не
проводилося звільнення позивача.

Цей наказ
прийнятий компетентної особою в межах її повноважень, з дотриманням необхідної
процедури. Ним права позивача не утискуються, а тому підстав для його
скасування немає.

Оскільки саме це
констатував і місцевий суд, то його відмова у скасуванні наказу № 56 від 26 квітня 2006 року є
обґрунтованою й законною.

Що ж до наказу № 10-к від 26 квітня 2006 року ( а.с- 5), то він є
протиправним, підлягав скасуванню, а позивач, як особа звільнена за ним - поновленню на
посаді, яку обіймав раніше.

Дійсно, ст. 45 КЗпП України,
передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий
договір з керівником підприємства, установи,
організації на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації ( профспілкового
представника).

Але це можливо лише за умови, що керівник порушує законодавство про працю, про
колективні договори і угоди, Закону України "Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності".

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази тому, що ОСОБА_1. порушував законодавство про працю, про колективні
договори і угоди, Закон України "Про професійні спілки, їх права та
гарантії діяльності", утискував законні права чи інтереси інших
працівників.

Іншого
відповідачі не довели, хоча за ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства України, то є їх обов'язком.

Усі нарікання та
закиди працівників Управління та Державної лікарні ветеринарної медицини на адресу позивача, стосувалися, а чи його дій,
які він повинен був вчиняти за службовими обов'язками, а чи його
висловлювань на зборах колективу.

Таке не можна
вважати порушенням законодавства про працю і покласти в підґрунтя вимоги про
звільнення.

Більше того, із
змісту ксерокопії витягу протоколу засідання профспілкового комітету Управління
та Державної лікарні ветеринарної медицини від 20 січня 2006
року вбачається, що профспілковий комітет не ініціював вимогу звільнити
позивача, а дав лише згоду на звільнення, що є поняттями не ідентичними.

Тому, наказ № 10-к від 26 квітня 2006 року, як такий
що порушує право ОСОБА_1. на працю, слід було скасувати, а
останнього поновити на раніше займаній посаді.

Оскільки
місцевий суд такого не зробив, то виписаний висновок слід привести до дії
постановою апеляційної інстанції.

Стосовно вимог
позивача до Державного департаменту ветеринарної медицини Міністерства аграрної
політики та ОСОБА_3, то у їх задоволенні слід відмовити, оскільки зазначені
особи безпосередньо не вчиняли оскаржених дій.

Крім того, з
Управління ветеринарної медицини у Миколаївській області на користь держав слід
стягнути 17 гривень
судового збору та 7 гривень 50 копійок, витрат
з інформаційно-технічного забезпечення.

Керуючись ст.ст.
198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів судової палати ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Постанову місцевого Березнегуватського районного суду Миколаївської області
від 13 грудня 2006 року в частині
відмови у скасуванні наказу №
56 від 26 квітня 2006 року залишити
без зміни, а в частині відмови у визнані протиправним та скасуванні наказу № 10-к від 26 квітня 2006 року й у
поновленні позивача на посаді -
скасувати, і, в цій частині, ухвалити
нову постанову, якою названі вимоги задовольнити.

Наказ начальника
Управління ветеринарної медицини у Миколаївської області № 10-к від 26 квітня 2006 року про
звільнення з посади ОСОБА_1.
визнати протиправним й скасувати.

Поновити ОСОБА_1на посаді
начальника управління ветеринарної медицини
в Березнегуватському районі з 26 квітня 2006 року.

У задоволені
позову до Державного департаменту ветеринарної медицини Міністерства аграрної
політики та ОСОБА_3відмовити за недоведеністю

Стягнути з
Управління ветеринарної медицини у Миколаївській області на користь держави 17 гривень судового
збору та 7 гривень 50 копійок, витрат
з інформаційно-технічного забезпечення.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і з цього часу протягом 1 місяця
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.