Справа № 22-а-1370/2007
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Плеханова Л.Б.
Категорія: Доповідач
про стягнення суддя
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2007 року

№ 22-а-1370/07

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Григоров А.М.

Суддів - Сіренко О.І., Подобайло З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

за участі:

представник позивача - Мащенко
В.Г., Лобода А.К.

представник відповідача - Шмигленко
І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Лохвицької
центральної районної лікарні на постанову Господарського суду Полтавської
області від 22 травня 2007
року по справі № 8/115

за позовом Контрольно-ревізійного
управління в Полтавській області

до
Лохвицької центральної районної лікарні

про
стягнення
6828,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Контрольно-ревізійне управління в Полтавській
області, звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до
Лохвицької центральної районної лікарні про стягнення 6828,00 грн..

Постановою Господарського суду Полтавської області від 22
травня 2007 року по справі № 8/115, позов Контрольно-ревізійного управління в
Полтавській області до Лохвицької центральної районної лікарні про стягнення
незаконно виплачених коштів на відрядження лікарям сімейної медицини
задоволено, стягнуто з Лохвицької ЦРЛ відшкодування в сумі 6828 грн. 00 коп. на
користь Лохвицького районного бюджету на рахунок управління Державного
казначейства у Лохвицькому районі.

Лохвицька центральна районна лікарня, не погоджується з
вказаною постановою, подала апеляційну скаргу, вважає, що суд першої інстанції
виніс рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, також
суд не дослідив та не дав належної правової оцінки доказам, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

На підставі викладеного, Лохвицька центральна районна
лікарня, просить суд апеляційної інстанції постановити ухвалу, якою скасувати
постанову Господарського суду Полтавської області від 22 травня 2007 року по
справі № 8/115 за позовною заявою Контрольно-ревізійного управління в
Полтавській області до Лохвицької центральної районної лікарні про стягнення з
Лохвицької ЦРЛ незаконно виплачених коштів на відрядження в сумі 6828 грн. 00
коп.

В судовому засіданні
представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому
засіданні проти задоволення скарги заперечує.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної
інстанції розглядає справу в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено та підтверджено в
суді апеляційної інстанції наступне.

Позивач, Контрольно-ревізійне управління в Полтавській
області, звернувся до суду з позовом до Лохвицької центральної районної лікарні
про стягнення 6828 грн. 00 коп.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у
відзиві на позовну заяву.

Відповідно до плану роботи КРВ в Лохвицькому районі на
III квартал 2005р., КРВ в Лохвицькому районі проведено ревізію використання
бюджетних коштів, збереження грошових коштів і товароматеріальних цінностей,
стану та достовірності бухгалтерського обліку в Лохвицькій центральній районній
лікарні, надалі, за період з 01.01.2002р. по 01.07.2005р. За результатами
ревізії складено акт № 16-01-21/25 від 29.07.2005р., який підписано головним
лікарем Охонченко Н.А. без заперечень.

Проведеною перевіркою правильності нарахування та виплати
коштів на відрядження за період з 01.01.2004р. по 01.07.2005р. встановлено
зайві виплати коштів у сумі 6318 грн. Зокрема, у порушення вимог Постанови
Кабінету Міністрів України "Про гарантії та компенсації для працівників,
які направляються для підвищення кваліфікації, підготовки, перепідготовки,
навчання інших професій з відривом від виробництва" від 28.06.1997р. №
695, бухгалтерією лікарні нараховано та оплачено авансові звіти відповідно до
командировочних посвідчень (добові, проїзд та проживання) за всі місяці
перебування лікарів - терапевтів ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. на курсах лікарів
сімейної медицини (з 05.01.2004р. по 31.12.2004р.). Тоді як добові у
встановленому законодавством для службових відряджень повному розмірі
виплачуються лише протягом першого місяця. Слід зазначити, що за весь час
навчання вищезгаданими лікарями за основним місцем роботи зберігалась середня
заробітна плата.

Ревізією встановлена переплата коштів за договором
обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті за
2003-2004 роки між відповідачем та НАСК "Оранта" м. Лохвиця у сумі
510 грн. Вказана переплата виникла внаслідок включення до списків осіб, що
підлягають страхуванню (водіїв) головного лікаря та двох його заступників, чим
порушено п.п. 1.4 Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних
випадків та транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від
14.08.1996р. № 959.

На підставі ст. 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні"
на адресу відповідача 29.07.2005р. за вих. № 16-01-15/486 були направлені
письмові вимоги про усунення виявлених перевіркою порушень та встановлено
термін подання інформації про їх виконання до 29.08.2005р.

Інформація про усунення виявлених перевіркою порушень
хоча і надійшла у визначений термін до КРУ в Полтавській області, але не
містила відомостей про повернення відповідачем коштів в дохід державного
бюджету. Таким чином, не було забезпечено виконання вимог щодо усунення
виявлених перевіркою порушень законодавства з питань збереження і використання
активів.

На час розгляду справи, відповідачем не перераховано
кошти до загального фонду державного бюджету.

Апелянт вважає, що кошти на відрядження лікарям, які
направлялися на очно-заочну форму навчання і виплачені законно та на підставі
чинного законодавства. КРУ в Полтавській області не може погодитись з
вищевикладеним, оскільки, дійсно, лікарі-терапевти ОСОБА_1., ОСОБА_2. та
ОСОБА_3. згідно наказу управління охорони здоров'я Полтавської ОДА № 502/324
від 17.12.2003р. (копія якого додана відповідачем до відзиву на позовну заяву)
направлялись на курси лікарів сімейної медицини з очно-заочною формою навчання
з 05.01.2004р. по 31.12.2004р.

Ревізорам у процесі проведення ревізії було надано наказ
Лохвицької ЦРЛ №1-к від 05.01.2004р. про направлення на курси лікарів сімейної
медицини з 08.01.2004р. лікарів-терапевтів ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3., який
і описано в акті ревізії № 16-01-21/25 від 29.07.2005р. на стор. 12 абз. 12. У
зазначеному наказі № 1-к від 05.01.2004р. не зазначено кінцевого терміну
перебування на курсах.

Відповідачем було надано наказ по Лохвицькій ЦРЛ від
18.12.2006р. № 132, зазначений наказ не було надано ревізорам у процесі
проведення ревізії, крім того, він не може мати відношення до справи, яка
розглядається, так як його датовано 2006р., а курси лікарів сімейної медицини з
очно-заочною формою навчання проходили з 05.01.2004р. по 31.12.2004р.

Бухгалтерією лікарні нараховано та оплачено авансові
звіти, відповідно до посвідчень на відрядження (добові, проїзд та проживання)
за всі місяці перебування лікарів на курсах.

У разі направлення працівників на підвищення кваліфікації
з відривом від виробництва, керуються ст. 12 Закону України "Про оплату
праці", в якій зазначені, зокрема, гарантії для працівників, які
направляються для підвищення кваліфікації та Постановою Кабінету Міністрів
України від 28.06.1997р. № 695 "Про гарантії і компенсації для
працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, підготовки,
перепідготовки, навчання інших професій з відривом від виробництва", яка
установлює мінімальні державні гарантії, а саме:

а) за вказаними працівниками зберігається середня
заробітна плата за основним

місцем роботи на час навчання;

б) здійснюється
оплата вартості проїзду працівника до місяця навчання і назад;

в) виплачуються добові за кожний день перебування в
дорозі у розмірі,

встановленому законодавством для службових відряджень.
Іногороднім працівникам

протягом першого місяця навчання добові виплачуються в
розмірі, встановленому

законодавством для службових відряджень, а в наступні
місяці, до закінчення терміну

відрядження тим, хто одержує заробітну плату у розмірі
менше 6 неоподатковуваних

мінімумів доходів громадян (17*6=102 грн.), виплачується
стипендія в розмірі 20%

добових.

За лікарями на час навчання за основним місцем роботи
зберігалась заробітна плата у слідуючи розмірах: ОСОБА_2. - 374 грн., ОСОБА_3.
-336,60 грн., ОСОБА_1. - 325,60 грн.

Зважаючи на вищевикладене, у порушення чинного
законодавства України, лікарям-терапевтам ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3.,
бухгалтерією відповідача було виплачено добові за весь час перебування на
навчанні крім першого місяця навчання, в сумі 6318 грн.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, стверджує,
що виплата коштів в сумі 510 грн. НАСК "Оранта" за договором
страхування між відповідачем та
зазначеною страховою компанією проведена правомірно, що не відповідає
дійсності.

Порядок здійснення обов'язкового страхування від нещасних
випадків на транспорті затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від
14.08.1996р. № 959. Відповідачем та НАСК "Оранта" м. Лохвиця було
укладено договори обов'язкового страхування від нещасних випадків на транспорті
(акт ревізії № 16-01-21/25 від 29.07.2005р. стор. 16, останній абзац).

Предметом договорів без номера від 20.02.2003р. та
договором № 10/8 від 11.05.2004р., які були укладені між відповідачем та НАСК
"Оранта" м. Лохвиця було здійснення страхового захисту від нещасних
випадків працюючих страхувальника на час обслуговування поїздки.

Відповідно до укладених договорів відповідач сплатив в
2003р. кошти в сумі 1700 грн., а в 2004р. кошти в сумі 1530 грн. За вказаними
договорами були застраховані не лише водії, що працюють у Лохвицькій ЦРЛ, але і
головний лікар та два його заступники, що є порушенням п.п. 1, 3, 4 Порядку
здійснення обов'язкового страхування від нещасних випадків на транспорті,
затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.1996р. № 959,
оскільки обов'язковому особистому страхуванню від нещасних випадків на
транспорті підлягають працівники, які безпосередньо зайняті на транспортних
перевезеннях, зокрема, водії автомобільного транспорту. Страховий же платіж по
обов'язковому особистому страхуванню утримується з пасажирів транспортною
організацією, яка має агентську угоду із страховиком, і перераховується
транспортною організацією страховикові.

Таким чином, за вищезазначеними договорами у порушення
п.п. 1, 3, 4 Порядку здійснення обов'язкового страхування від нещасних випадків
на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від
14.08.1996р. № 959, переплачено кошти в сумі 510 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Наведені обставини повністю підтверджені в суді
апеляційної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги є
помилковими.

Колегія суддів крім того, зазначає, що не приймає
посилання апелянта на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області за
позовом Токарівської сільської ради до ОСОБА_4, про стягнення зайво виплачених
коштів, т. я. сторони по цій справі не є сторонами по наведеному спору про стягнення
зайво виплачених коштів (ст. 72 КАС України).

Але колегія суддів не може погодитися з висновками суду
першої інстанції, щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції стягнув витрати у вигляді судового збору з
відповідача.

Колегія суддів зазначає, що ст. 94 КАС України не передбачає стягнення судового збору при
задоволенні вимог суб'єкту владних повноважень до фізичної чи юридичної
особи.

Враховуючи наведене стягнення з відповідача 68,28 грн.
судового збору є помилковим, і в цієї частині постанова суду підлягає
скасуванню на підставі п. 2 ст. 202 КАС
України.

В інший частині
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, п. 2 ст. 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Лохвицької центральної районної лікарні задовольнити
частково.

Постанову
Господарського суду Полтавської області від 22 травня 2007 року по справі №
8/115 скасувати в частині стягнення в доход державного бюджету
(отримувач: УДК у м. Полтава, ЗКПО: 34698804, банк: ГУДКУ у Полтавській області
м. Полтава, МФО 831019, р/р 0002, код бюджетної класифікації:
22092200) - 68 грн. 28 коп. судового збору.

В іншій частині
постанову Господарського суду Полтавської області від 22 травня 2007 року по справі №
8/115 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст
виготовлено та підписано 26
листопада 2007 року

Головуючий
Григоров А.М.

Судді
Сіренко О.І.

Подобайло З.Г.