Справа № 2а-437/2007
Суддя: Білюнас В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-437
СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

“4” червня 2007 року Ялтинський міський
суд Автономної Республіки Крим

у складі: головуючого - судді Білюнас
В.Ю., при секретарі - Меметові Е.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ялти адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Ялтинської міської ради про скасування рішення суб'єкта владних повноважень,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом до Ялтинської міської ради з вимогами скасувати
рішення 3-ї сесії 5-го скликання Ялтинської міської ради №106 від 18 липня 2006
року «Про розгляд протесту прокурора міста Ялти на рішення №60 (3) Ялтинської
міської ради від 02 червня 2003 року і скасування рішення №60 (3) Ялтинської
міської ради від 02 червня 2003 року про дачу дозволу ОСОБА_1 на складання проекту відводу
земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд».

Свої вимоги мотивувала тим, що 02
червня 2003 року Ялтинська міська рада, розглянувши заяву позивачки про
передачу їй у власність земельної ділянки, яка розташована АДРЕСА_1, ухвалила
рішення №60 (3) про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту відводу.

На підставі зазначеного рішення
позивачка 05 жовтня 2004 року уклала із ТОВ «Земельний кадастр» договір
№360/2004-з на виконання проекту відводу земельної ділянки, який був виконаний
у відповідності з приписами земельного законодавства України.

Не зважаючи на це, 18 липня 2006
року Ялтинська міська рада задовольнила протест прокурора міста Ялти № 5097 від
26 червня 2006 року та ухвалила рішення №106, яким відмовила у затвердженні
проекту відводу та скасувала своє попереднє рішення від 02 червня 2003 року.

У позовній заяві позивачка визначила
це рішення як неправомірне, ухвалене з перевищенням повноважень та підлягаючим
скасуванню.

Представник Ялтинської міської ради
просив задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1

Вислухавши пояснення сторін,
вивчивши надані докази, дослідивши обставини, що мають значення для правильного
вирішення справи, з позиції їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності,
суд дійшов до наступних висновків:

У відповідності зі ст. 6 Конвенції
про захист прав людини й основних свобод, ратифікованою Верховною Радою України
17.07.1997р., кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов'язки
має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім
судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової
процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями з боку суб'єктів владних
повноважень.

Згідно з частиною 2 ст. 55
Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень
органів державної влади та місцевого самоврядування. В цьому відношенні не може
бути будь-яких обмежень або виключень, оскільки частина 2 ст. 124 Конституції
України зазначає, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які
виникають у державі. Це положення було закріплене рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2002 від 09.07.2002р.
(справа про досудове врегулювання спорів) та знайшло відображення в
постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 р. «Про
застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Отже, ОСОБА_1 як належний позивач
мала конституційні підстави звернутися безпосередньо до суду для поновлення її
порушеного права.

Визначаючи компетенцію щодо
вирішення справи, суд виходив з приписів частини 3 ст. 140 Конституції України,
зі змісту якої випливає, що Ялтинська міська рада є представницьким органом
місцевого самоврядування - суб'єктом, який здійснює владні управлінські
функції.

З матеріалів справи вбачається, що
02 червня 2003 року Ялтинська міська рада, розглянула заяву позивачки про
передачу їй у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га для
будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) АДРЕСА_1 та на підставі технічних матеріалів і документів,
що підтверджують розмір ділянки, затвердила матеріали попередніх узгоджень і
прийняла рішення №60 (3) про надання дозволу на складання проекту відводу.

Перевіривши це рішення, суд дійшов
до висновку, що, при його ухваленні, міська рада діяла на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Згідно з частиною 1 ст. 143
Конституції України майном, що є в комунальній власності, управляє
територіальна громада, здійснюючи це безпосередньо або через органи місцевого
самоврядування.

Відповідно до пункту 12 Перехідних
положень ЗК України до розмежування земель державної і комунальної власності
повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні
підприємства, здійснюють відповідні місцеві ради.

Ст. 186 ЗК України встановлює, що
проекти відводу земельної ділянки із земель комунальної власності
затверджуються органами місцевого самоврядування. У відповідності до ст. 12 ЗК
України до виключної компетенції міських рад у галузі земельних відносин на
території міст належить розпорядження землями територіальних громад та передача
земельних ділянок комунальної власності у власність фізичних і юридичних осіб.
Такі норми кореспондуються зі змістом пункту 34 частини 1 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні».

Судом встановлено, що проект відводу
земельної ділянки, який був виконаний на підставі рішення №60 (3) Ялтинської
міської ради від 02 червня 2003 року, погоджений з органами земельних ресурсів,
культурної спадщини, архітектури, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним
органами та отримав позитивний висновок державної землевпорядної експертизи.

В матеріалах справи маються
узгодження Ялтинського міського управління земельних ресурсів (висновок
№15119-2/10-25 від 29.11.2005), Республіканського комітету з охорони культурної
спадщини (висновок №3666 від 25.07.2005), Управління держаної екологічної
інспекції Південно - Кримського регіону (висновок №1875-49 від 01.11.2004),
Управління головного архітектора м. Ялти (висновок №05/1316 від 08.10.2004),
Кримської республіканської СЕС (висновок №42 від 22.11.2005) та висновок
державної землевпорядної експертизи Республіканського комітету АРК із земельних
ресурсів (№4863к-25/1090а від 12.12.2005).

Таким чином, порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок, встановлений ст. 118 ЗК України, ОСОБА_1
порушений не був. Міська рада була зобов'язана затвердити проект відводу та
передати земельну ділянку у власність позивачки, проте рада прийняла протилежне
рішення, яким відмовила позивачці та скасувала попереднє рішення №60 (3) від 02
червня 2003 року.

Ухвалюючи оскаржуваний акт,
Ялтинська міська рада послалася на відзив Ялтинським міським управлінням
земельних ресурсів свого погодження, який був здійснений на підставі протесту
прокурора. Проте цей факт не може бути врахований судом при прийнятті рішення,
оскільки згідно із ст. 21 Закону України «Про прокуратуру» за наслідками
розгляду протесту прокурора опротестований акт повинен бути скасований або приведений
у відповідність з законом. Такої процедури як «відзив погодження» ні в
земельному законодавстві, ані в законодавстві, яке регулює відносини
прокуратури з органами земельних ресурсів, не має.

Частина 2 ст. 19 та частина 1 ст.
144 Конституції України містять імперативне правило, згідно з яким органи
місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 9 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» встановлює, що місцевою радою може бути
скасоване рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до компетенції
виконавчих органів ради. Як вбачається із зазначеної норми, законом не
передбачена можливість скасування місцевою радою своїх власних рішень.

Згідно з частиною 10 цієї статті
акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування можуть бути визнаними
незаконними у судовому порядку.

Отже, Ялтинська міська рада не
наділена компетенцією щодо відміни власних актів, а тому рішення №106 від 18
липня 2006 року, яке ухвалене з перевищенням повноважень, підлягає скасуванню в
порядку адміністративного судочинства.

Під час судового розгляду також було
встановлено, що 27 лютого 2007 року Ялтинська міська рада ухвалила рішення № 68
про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 0,10 га для
будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного рішення
позивачка отримала державний акт, який згідно з частиною 1 ст. 126 ЗК України
посвідчує право власності на земельну ділянку. Копія державного акта долучена
до матеріалів справи.

У випадку якщо оскаржуване рішення
не буде скасовано, право власності позивачки на отриману ділянку може бути
поставлено під сумнів.

У відповідності зі ст. 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованого
Верховною Радою України 17.07.1997р., ніхто не може бути позбавлений свого
майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або
загальними принципами міжнародного права.

Це положення дістало розвиток в
національному законодавстві, зокрема в частині 4 ст. 41 Конституції України,
частині 1 ст. 321 ЦК України, а також в частині 1 ст. 51 Закону України «Про
власність», яка зазначає, що громадянин не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку поза його волею інакше, як на підставі рішення
суду, у випадках, передбачених законодавчими актами України.

З огляду на це, суд не знаходить
підстав для позбавлення ОСОБА_1 права власності на отриману земельну ділянку.

Отже, з матеріалів справи
вбачається, що склалася ситуація, при якій існують два чинних акта органа
місцевого самоврядування, які принципово суперечать один одному.

У відповідності з частиною 2 ст. 71
КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вимоги позивачки підтверджується
зібраними по справі доказами.

Здійснюючи системний аналіз позовних
вимог, суд всебічно, повно та об'єктивно вивчив рішення 3-ї сесії 5-го
скликання Ялтинської міської ради №106 від 18 липня 2006 року та дійшов до
висновку, що, при його ухваленні, міська рада діяла з порушенням чинного
законодавства, виходячи за межі наданих повноважень, без урахування всіх
обставин, без дотримання принципу рівності перед законом та балансу між
будь-якими несприятливими наслідками для прав і свобод позивачки.

Таким чином, перевіривши надані
сторонами докази, суд погоджується з вимогами ОСОБА_1 та приходить до висновку
щодо їх законності й обґрунтованості.

З огляду на вищевикладене, керуючись
ст.ст. 13, 14, 19, 41, 55, 124, 140, 143, 144 Конституції України, ст. 6
Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованих Верховною
Радою України 17.07.1997р., ст. 317, 319, 321, 373 Цивільного кодексу України,
ст. 51 Закону України «Про власність», ст.ст. 12, 116, 118, 121, 126, 186, п.
12 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст.ст. 10, 26, 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 2,11, 17, 71, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов
ОСОБА_1задовольнити.

Рішення 3-ї сесії 5-го скликання
Ялтинської міської ради №106 від 18 липня 2006 року «Про розгляд протесту
прокурора міста Ялти на рішення №60 (3) Ялтинської міської ради від 02 червня
2003 року і скасування рішення №60 (3) Ялтинської міської ради від 02 червня
2003 року про дачу дозволу на складання проекту відводу земельних ділянок для
будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і
споруд» скасувати.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з
дня її проголошення шляхом подання до Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим як суду адміністративної юрисдикції через Ялтинський міський суд заяви про
апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної
скарги у порядку передбаченому ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства
України.

С у д д я -