Справа № К-4925/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
серпня
2007 року
м. Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду
України у складі :

Суддів: Бутенка В. І.,

Лиски Т. О. (доповідач),

Панченка О. І.,

Сороки М. О.,

Штульмана І. В.,

провівши
в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи
за скаргою ОСОБА_1 на спільне рішення комісії з розгляду питань, пов'язаних з
встановленням статусу учасника війни і комісії з питань призначення населенню
державної допомоги і субсидій для відшкодування витрат на оплату
житлово-комунальних послуг Управління праці та соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району м. Миколаєва,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 05 січня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду
Миколаївської області від 26 квітня 2005 року, -

В С
Т А Н
О В И Л А:

В серпні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.
Миколаєва із скаргою на спільне рішення комісії з розгляду питань, пов'язаних з
встановленням статусу учасника війни і комісії з питань призначення населенню
державної допомоги і субсидій для відшкодування витрат на оплату
житлово-комунальних послуг Управління праці та соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району м. Миколаєва.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 січня 2005 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 26
квітня 2005 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від
05 січня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 26
квітня 2005 року ОСОБА_1 ставить питання про скасування судових рішень в
зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права
та направлення справи на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» чинність цього Закону поширюється на сім'ї
військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на
території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7
цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення,
контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших
обов'язків військової служби (службових обов'язків), а також внаслідок
захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період
проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій
та конфліктів.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суди обґрунтовано виходили з того, що
оскільки заявник не надав суб'єкту оскарження доказів того, що смерть його
батька знаходиться в причинному зв'язку з пораненням, контузією, отриманих при
захисті Вітчизни чи з захворюванням, пов'язаним з перебуванням на фронті, тому
в Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського
району м. Миколаєва не було підстав видавати заявнику посвідчення члена сім'ї
загиблого.

Як вбачається з матеріалів справи, субсидії для відшкодування витрат на
оплату житлово-комунальних послуг заявнику надавалися з 1996 р. по травень 2000
р. Виплата субсидій припинена в зв'язку з тим, що він не сплачував обов'язкову
плату за надані житлово-комунальні послуги.

За таких обставин, суди дійшли правильного висновку, що вимоги позивача є
безпідставними, оскільки дії суб'єкта оскарження є правомірними, тому обґрунтовано
відмовили в задоволенні скарги.

До Вищого адміністративного суду України надійшло клопотання ОСОБА_1, в
якому він просить постановити ухвалу, якою роз'єднати його позовні вимоги,
виділивши їх в самостійні провадження з цими ж вимогами до Адміністрації
Ленінського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради в частині
видачі йому посвідчення з надписом «Посвідчення члена сім'ї загинувшого»; та
постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову,
оскільки очевидними є ознаки протиправності рішення, дій та бездіяльності
суб'єкта владних повноважень, тобто зупинити дію рішення від 30.04.2004 р.
Адміністрації Ленінського району та направити ухвалу цьому суб'єкту для
обов'язкового виконання.

Відповідно до вимог ст. 116 КАС України об'єднання і роз'єднання справ
здійснюється судом першої інстанції на стадії підготовчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 117 КАС України ухвалу про вжиття заходів забезпечення
адміністративного позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато
апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної
інстанції.

Суд касаційної інстанції переглядає справи в касаційному порядку, перевіряє
законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій, а не знову
розглядає справу, тому і не вирішує питання, заявлені в клопотанні.

За таких обставин, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Відповідно до ч.3
ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу
слід відхилити, оскільки судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, правова
оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст.
2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного
судочинства України, колегія
суддів ,-

У Х В
А Л И
Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 05 січня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської
області від 26 квітня 2005 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає,
крім випадків, передбачених ст.. 237 КАС України.

Судді :

В.
І. Бутенко

Т.
О. Лиска

О.
І. Панченко

М.
О. Сорока

І.
В. Штульман