Справа № 22а-147/2007
Суддя: Леско В.В.
Дата ухвалення: 2007-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 року м. Ужгород

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого -
судді Леска В.В. суддів - Панька В.Ф., Дроботі В.В. при секретарі -
Боклах Г.І.

за участю
позивачів ОСОБА_1,ОСОБА_2,
відповідачки ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ужгороді адміністративну
справу справу за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_1та ОСОБА_2на постанову Ужгородського
міськрайонного суду від 20
грудня 2006 року по
справі за адміністративним позовом ОСОБА_1та ОСОБА_2до Ужгородської міської
ради, ОСОБА_3та ОСОБА_4про визнання недійсним рішення про надання земельних
ділянок у приватну власність, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2005 року ОСОБА_1
таОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до Ужгородської міської ради, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення про надання земельних ділянок у приватну
власність.

Позивачі зазначали, що являються наймачами АДРЕСА_1Відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками приватизованих квартир № 1 та № 3 у цьому ж
будинку.

Оскільки ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на підставі рішення XXII сесії IV скликання №
153 Ужгородської міської ради від 21
листопада 2003 року
незаконно, за рахунок прибудинкової
території багатоквартирного будинку, отримали у власність земельні ділянки, чим
позбавили їх можливості користуватися загальним подвір'ям та прибудинковою
територією, позивачі просили визнати недійсним вказане рішення міської ради.

Постановою суду в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивачі порушили питання про скасування постанови суду і направлення
справи на новий розгляд. Апелянти вважають, що висновки суду про те, що до
передачі спірних земельних ділянок у власність позивачів такі знаходилися у їх
користуванні, не відповідає фактичним обставинам справи. План земельної ділянки
не є правовстановлюючим документом на землю і не надає права користування нею.
Жоден із відповідачів не надав належного доказу права користування спірною
земельною ділянкою.

Вказані земельні
ділянки надавалися відповідачам в порядку безоплатної їх передачі у

власність із
земель запасу (згідно розподілу території), а не у порядку приватизації. Тому
суд неправильно застосував п. "в" ч. 1 ст. 81
ЗК України.

Позивачі підтримали
апеляційну скаргу і пояснили, що без їх відома та згоди позивачам надана у
власність земельна по АДРЕСА_2, якою вони спільно користувались чим позбавлені
можливості користуватися цією земельною ділянкою.

Справа № 22а- 147/07 Номер рядка статистичного звіту :
37

Головуючий у першій Інстанції: Машкаринець І.М. Суддя - доповідач : Леско В.В.

Представник
Ужгородської міської ради повторно в судове засідання не з'явився, про час і
місце розгляду справи повідомлений належний чином, що вбачається з повістки
повідомлення від 13.03.2007
р. № 22а-147/07.

Відповідачка
ОСОБА_3 не визнала апеляційну скаргу і пояснила, що вона приватизувала АДРЕСА_3і згідно закону отримала Державний
акт на частину земельної ділянки, яка знаходиться біля будинку.

ОСОБА_5, який представляє
інтереси відповідача ОСОБА_4, просив відхилити апеляційну скаргу з тих підстав,
що спірна земельна ділянка надана ОСОБА_4 у власність на підставі виготовленої
технічної документації як власнику АДРЕСА_4

Заслухавши суддю
доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Ухвалюючи
постанову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 таОСОБА_2 про визнання
недійсним рішення про надання земельних ділянок у приватну власність суд першої
інстанції виходив із того, що згідно кадастрового плану земельної ділянки біля
будинку поАДРЕСА_2 така загальною площею 1086
кв. м. знаходилась у користуванні відповідачів ОСОБА_3 (517.5 кв. м.), ОСОБА_4
(276.5 кв. м.)
та фонду комунального майна м. Ужгорода (141
кв. м.). Решта ділянки площею 150.6
кв. м. являється землею загального користування і є прибудинковою
територією. Згідно розробленого КП "Румб" проекту приватизації земельних
ділянок ОСОБА_3 і ОСОБА_4, їх площі і межі, погоджені з іншим землекористувачем
- фондом
комунального майна м. Ужгорода, такі площі і межа співпадають з існуючим
землекористуванням відповідачів, на підставі проектів відведення цих ділянок
міською радою прийнято рішення на право приватної власності на ці земельні
ділянки.

Однак судове
рішення не відповідає фактичним обставинам та постановлено з порушенням норм
матеріального права.

Матеріалами справи встановлено, що позивачі являються наймачами АДРЕСА_1Відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками приватизованих квартир № 1 та № 3 у цьому ж
будинку.

Встановлено, що
на підставі рішення XXII сесії IV скликання №
153 Ужгородської міської ради від 21 листопада 2003 року згідно ст. 118 і ст. 121 Земельного кодексу України раніше
надані земельні ділянки, передані у приватну власність відповідачам. Однак у
матеріалах справи відсутні докази про те, що зазначені земельні ділянки раніше
надавалися відповідачам у користування. Тому при вирішенні спору суд неправильно
застосував п. "в" ч. 1
ст. 81 ЗК
України, якою передбачено набуття громадянами права власності на земельні
ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у
користування.

Взятий до уваги
судом першої інстанції кадастровий план розподілу земельної ділянки, наданої
відповідачам, не підписаний директором КП "Румб" Пересоляк В.Ю.

Висновок
Ужгородського міського відділу земельних ресурсів до матеріалів інвентаризації
земельної ділянки ОСОБА_4 та акт передачі межових знаків на збереження не
містять підписів в.о. начальника відділу земельних ресурсів Ужгородської
міської ради. Стосовно ОСОБА_3 такі матеріали взагалі відсутні в матеріалах справи.

На запити суду
першої інстанції відповідач Ужгородська міська рада не надала технічні матеріали
та документи, на підставі яких було прийнято рішення про надання спірної
земельної ділянки відповідачам у приватну власність як це передбачено ч. 2 ст. 118 ЗК України.

При вирішенні
спору суд не врахував, що якщо в жилому будинку приватизовано частину квартир,
питання про користування прибудинковою територією вирішується за правилами ч. З ст. 88 ЗК України, тобто шляхом отримання у у користування її
частини, що відповідає частці приватизованих квартир і інших
приміщень у вартості будинку і споруд.

З огляду на
викладене, колегія суддів приходить до висновку, що п. 6 рішення XXII
сесії IV скликання №
153 Ужгородської міської ради від 21
листопада 2003 року в
частині передачі у приватну власність відповідачам ОСОБА_3земельної ділянки пл.
0,05175 га по АДРЕСА_3 та
ОСОБА_4земельної

ділянки пл. 0,02765
га по АДРЕСА_4 є незаконним і підлягає визнанню недійсним, оскільки
прийнято з порушенням закону, чим позбавлено позивачів можливості користуватися
загальним подвір'ям та прибудинковою територією.

Відповідно до
вимог ст. 202 КАС
України постанова суду підлягає скасуванню та необхідно постановити нову
постанову про задоволення адміністративного позову.

Керуючись
ст. ст. 198, 202, 205,
207 КАС України, ст. ст. 42,
88, 118 Земельного

кодексу
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 таОСОБА_2 задовольнити частково
.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду від 20 грудня 2006 року скасувати..

Позов ОСОБА_1 таОСОБА_2 задовольнити.

Визнати
недійсним п. 6 рішення XXII
сесії IV скликання №
153 Ужгородської міської ради від 21
листопада 2003 року в
частині надання у приватну власність ОСОБА_3земельної ділянки пл. 0,05175 га по АДРЕСА_3 та ОСОБА_4- земельної
ділянки пл. 0,02765 га по
АДРЕСА_4

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.