Справа № К-1043/07
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2007-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

“16” жовтня 2007 року Справа
№ 2-579/2006р

к/с № К-1043/07

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Головуючого
Голубєвої Г.К.

Суддів
Брайка А.І.

Карася О.В.

Маринчак Н.Є

Федорова М.О.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової
адміністрації у Львівській області

на ухвалу Апеляційного
суду Львівської області від 04.12.2006 року

та постанову
Городоцького районного суду Львівської області від 15.09.2006 року

у справі №
2-579/2006р

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до
Державної податкової адміністрації у Львівській області

про
визнання незаконними дій та повернення незаконно вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1(далі - СПД ОСОБА_1.) звернувся до Городоцького районного суду
Львівської області із позовом до Державної податкової адміністрації у
Львівській області (далі - ДПА у Львівській області) про визнання незаконними
дій працівників Городоцького відділу податкової міліції ДПА у Львівській
області стосовно огляду автомобіля, вилучення автозапчастин на суму 83 745,70
грн. та повернення вилученого майна.

Постановою Городоцького районного суду Львівської області
від 15.09.2006 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 04.12.2006 року позовні вимоги задоволено. Судові рішення
мотивовано тим, що право власності позивача на вилучене майно відповідачем не
спростовано. За відсутності порушеної кримінальної справи відносно позивача,
рішення про конфіскацію майна, чинності договору купівлі-продажу спірного майна
вилучення останнього є неправомірним.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій,
ДПА у Львівській області оскаржила їх у касаційному порядку. В касаційні скарзі
відповідач просить скасувати постанову Городоцького районного суду Львівської
області від 15.09.2006 року, ухвалу Апеляційного суду Львівської області від
04.12.2006 року та закрити провадження у справі. В обґрунтування касаційної
скарги скаржник посилається на порушення судами норм матеріального та
процесуального права, а саме приписів Закону України “Про міліцію”, Цивільного
кодексу України, Положення про ведення касових операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від
15.12.2004 року № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України
13.01.2005 року за № 40/10320.

Перевіривши правильність
застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 08.02.2006
року працівниками Городоцького відділу податкової міліції ДПА у Львівській
області було оглянуто автомобіль марки “Івеко-3510” реєстраційний номер
НОМЕР_1, з якого 09.02.2006 року вилучено автозапчастини та комплектуючі до
вантажних автомобілів іноземного виробництва на суму 83 745,70 грн., які були
придбані позивачем в Товариства з обмеженою відповідальністю “Квадротех” на
підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2005 року і, відповідно до
видаткової накладної від 17.11.2005 року № РН-11-17011, передані йому, а відтак
належали на праві власності.

Зазначений товар було вилучено в зв'язку з відсутністю
документів про сплату податку на додану вартість і державного мита при ввезені
цього товару в Україну та бухгалтерських документів, які підтверджували б право
власності на товар, і передані відділенню по контролю за конфіскованим та іншим
належним державі майном УПМ ДПА у Львівській області на відповідальне
зберігання з ознаками безгосподарності, де зберігається як знахідка.

Судами встановлено, що зазначений транспортний засіб в
період з 03.02.2006 року по 08.02.2006 року державний кордон не перетинав (лист
Мостиського Прикордонного Загону Західного регіонального Управління
Прикордонної служби України від 13.02.2006 року № 5/120).

Договір купівлі-продажу від 01.11.2005 року, укладений
між Товариством з обмеженою відповідальністю “Квадротех” та СПД ОСОБА_1.
недійсним не визнавався.

Постановою оперативного уповноваженого Городоцького ВПМ
УПМ ДПА у Львівській області 10.03.2006 року відмовлено в порушенні
кримінальної справи за фактом виявлення автомобіля марки “Івеко 3510”
реєстраційний номер НОМЕР_1, стосовно позивача питання про притягнення його до
відповідальності не вирішувалося.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що державні органи
повинні діяти тільки на підставах і в межах повноважень та у спосіб, які
передбачені Конституцією України та законами.

Відповідно до ст. 2 Закону України “Про державну
податкову службу в Україні” органи державної податкової служби України у своїй
діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими
нормативно-правовими актами органів державної влади, а також рішеннями
Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань оподаткування,
виданими у межах їх повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Закону України “Про державу податкову
службу в Україні” визначено завдання податкової міліції, якими, зокрема є
запобігання злочинам та іншим правопорушенням у сфері оподаткування, їх
розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні
правопорушення.

Права податкової міліції встановлені ст. 22 зазначеного
Закону. Ця норма має відсильний характер і, відповідно до ст. 11 Закону України
“Про міліцію”, посадові особи податкової міліції мають право:

- проводити огляд транспортних засобів і вилучати
документи та предмети, що можуть бути речовими доказами або використані на
шкоду здоров'ю (п. 6);

- проводити в порядку провадження дізнання і за
дорученням слідчих органів у кримінальних справах обшуки, вилучення, допити та
інші слідчі дії відповідно до кримінально-процесуального законодавства (п. 9) з
урахуванням положень Закону України “Про державну податкову службу в Україні”,
інших законів з питань оподаткування;

- проводити огляд поклажі, багажу та огляд пасажирів
цивільних повітряних, морських і річкових суден, засобів залізничного та
автомобільного транспорту згідно з чинним законодавством (п. 16) із дотриманням
правил проведення податкових перевірок, встановлених законодавством;

- вилучати у громадян і службових осіб предмети і речі,
заборонені або обмежені в обороті, а також документи з ознаками підробки,
знищувати ці предмети, речі та документи або передавати їх за призначенням у
встановленому порядку(п. 23);

Однак, відповідачем не надано доказів того, що вилучене
майно могло бути використане на шкоду здоров'ю, заборонене або обмежене в
обороті; перевірка проводилася у зв'язку із веденням оперативно-розшукових
справ або розслідуванням кримінальної справи, порушеної стосовно позивача, що
знаходиться в їх провадженні.

Посилання скаржника на порушення позивачем вимог Закону
України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” та Положення про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного
банку України від 15.12.2004 року № 637 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13.01.2005 року за № 40/10320, колегією суддів не приймається
до уваги, оскільки, відповідно статті 17 зазначеного Закону за порушення його
вимог до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові
операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної
податкової служби України застосовуються фінансові санкції, а не вилучення
майна.

Відповідно до ст. 328 Цивільного Кодексу України право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена
судом.

Статтею
319 зазначеного Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Ліквідація Товариства з обмеженою відповідальністю
“Квадротех”, відповідно до ст. 52 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, після укладення
договору купівлі-продажу спірного майна, не є підставою визнання зазначеного
договору недійсним та спростуванням того, що спірне майно належить позивачеві
на праві власності.

Як встановлено судами, податковою інспекцією не надано
будь-яких доказів, які б спростовували, що СПД ОСОБА_1. має право на спірне
майно, не надано доказів, що позивач незаконно володіє спірним майном.

Статтею 335 Цивільного кодексу України передбачено, що
безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Таким чином, із самого визначення поняття “безхазяйна
річ” вбачається, що дана річ має бути такою, щодо якої право власності ніким не
оспорюється.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 337 Цивільного кодексу
України особа, яка знайшла загублену річ у приміщенні або транспортному засобі,
зобов'язана передати її особі, яка представляє володільця цього приміщення чи
транспортного засобу. Особа, якій передана знахідка, набуває прав та обов'язків
особи, яка знайшла загублену річ.

І аналізу зазначеної норми вбачається, що знахідкою є
майно, яке втрачене власником (володільцем) поза його волею і знайдене іншою
особою.

З огляду на викладене вбачається, що спірне майно не має
ознак безхазяйності, не є знахідкою, підстав для його вилучення не було, у
власність держави не перейшло, а відтак підлягає поверненню власнику.

При цьому Вищий адміністративний
суд України вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок щодо доказування
обставин, за яких транспортний засіб підлягав огляду, а автозапчастини та
комплектуючі до вантажних автомобілів іноземного виробництва, що виявлені під
час огляду, вилученню покладається на суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства України не може бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не
могло призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що
порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при
вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно,
а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 210 - 232 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової адміністрації у
Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду
Львівської області від 04.12.2006 року та постанову Городоцького районного суду
Львівської області від 15.09.2006 року - без змін.

Справу № 2-579/2006р повернути до Городоцького районного
суду Львівської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але
може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку,
передбачених статтями 236 - 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

Голубєва
Г.К.

Судді

(підпис)

Брайко А.І.

(підпис)

Карась О.В

(підпис)

Маринчак Н.Є.

(підпис)

Федоров М.О.