Справа № 22-а-669/07
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2007-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий по 1-й інстанції
: Фанда О.М.
Справа №
22-а-669/07 Господарський суд Івано
-Франківської області

ряд.ст.зв. № 36
Доповідач: Олендер І.Я.

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ А
ДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2007 року

м. Львів

Колегія суддів Львівськог
о апеляційного адміністрати
вного суду
в складі:
головуючого-судді
Олендера І.Я.,
суддів
Кушнерика М.П.,
П
ліша М.А.,
при секретарі
Федаш О.Л.,

розглянувши у відкритом
у судовому засіданні в м. Льво
ві апеляційну скаргу Державн
ої інспекції з контролю за ці
нами в Івано-Франківській об
ласті на постанову Господарс
ького суду Івано-Франківсько
ї області від 23 березня 2007 року
в справі № А-14/19-9/28 за адміністра
тивним позовом Тисменицької
районної санітарно-епідеміо
логічної станції до Державно
ї інспекції з контролю за цін
ами в Івано-Франківській обл
асті про визнання нечинним р
ішення, -

в с
т а н о в и л а :

23 березня 2007 року Господарс
ьким судом Івано-Франківсько
ї області прийнято постанову
по справі № А-14/19-9/28 за адміністр
ативним позовом Тисменицько
ї районної санітарно-епідемі
ологічної станції до Державн
ої інспекції з контролю за ці
нами в Івано-Франківській об
ласті про визнання нечинним
рішення, якою позов задоволе
но частково.

Вказану постанову суду в ап
еляційному порядку оскаржив
відповідач Державна інспекц
ія з контролю за цінами в Іван
о-Франківській області, пред
ставник якої в поданій апеля
ційній скарзі покликається н
а те, що оскаржувана постанов
а суду першої інстанції прий
нята з порушенням як процесу
ального, так і матеріального
права, в звязку з чим просит
ь постанову скасувати та пос
тановити нову, якою повністю
відмовити в задоволені позо
ву.

Як на доводи в своїй апеляці
йній скарзі представник відп
овідача покликається на те, щ
о відповідачем була проведен
а перевірка дотримання держа
вної дисципліни цін позиваче
м, за наслідками якої було скл
адено акт, яким встановлено, щ
о позивач при надані платних
послуг до фіксованих розмір
ів тарифів, встановлених пос
тановою Кабміну, нараховував
непередбачені законодавств
ом націнки в розмірі 20% як дода
вання податку на додану варт
ість, яке робив на підставі ро
зяснень Державної податко
вої адміністрації, внаслідок
чого порушив ст. 10 Закону Укра
їни „Про ціни і ціноутворенн
я”. Судом помилково взято до у
ваги покликання позивача на
Закон України „Про податок н
а додану вартість”, оскільки
такий не визначає порядок фо
рмування регульованих цін і
тарифів, та такий не застосов
ується до відносин санітарно
-епідеміологічної служби з с
поживачами платних послуг, п
ро що зазначено в листі Мініс
терства економіки та з питан
ь європейської інтеграції Ук
раїни від 17.12.2004 р.

Представник відповідача в
судовому засіданні повністю
підтримав доводи апеляційно
ї скарги та дав пояснення на п
ідтримання такої.

Представник позивача запе
речив проти доводів апеляцій
ної скарги та дав пояснення, з
гідно яких вважає, що постано
ва суду прийнята з дотриманн
ям норм матеріального та про
цесуального права та підстав
до її скасування не має.

Заслухавши доповідь судді
-доповідача, пояснення предс
тавника відповідача на підтр
имання апеляційної скарги, п
ояснення представника позив
ача на заперечення проти апе
ляційної скарги, перевіривши
матеріали справи і доводи ап
еляційної скарги, колегія су
ддів не вбачає підстав для її
задоволення.

Розглядаючи спір та прийма
ючи постанову про задоволенн
я позову, суд першої інстанці
ї підставно і обґрунтовано в
иходив із вимог норм чинного
законодавства, та, з урахуван
ням предмету спору, дійшов до
правильного висновку про не
правомірне застосування від
повідачем до позивача економ
ічних санкцій за порушення д
ержавної дисципліни цін в ча
стині застосування фінансов
их санкцій в сумі 33066 грн., в тому
числі 11022 грн. необґрунтовано о
держаної виручки та 22044 грн. штр
афу.

При цьому судом першої інст
анції правильно встановлено
, що у відповідності до ст.ст. 6,
7, 8 Закону України „Про ціни і ц
іноутворення” та згідно ст. 35
Закону України „Про забезпеч
ення санітарного та епідеміо
логічного благополуччя насе
лення” оплата послуг у сфері
забезпечення санітарного та
епідеміологічного благопол
уччя населення, що не відноси
ться до медичної допомоги, зд
ійснюється за тарифами та пр
ейскурантами, затвердженими
Кабінетом Міністрів України
, та що такі визначені Постано
вою Кабміну України № 662 від 11.05.2
006 року „Про внесення змін до П
останов Кабінету Міністрів У
країни від 15.10.2002 року № 1544 і від 27.08.
2003 року № 1351 „Про затвердження т
арифів на роботи та послуги, щ
о виконуються та надаються з
а плату установами, закладам
и державної санітарно-епідем
іологічної служби”, в якій не
зазначено, що такі затвердже
ні з урахуванням податку на д
одану вартість.

З огляду на це колегія судді
в вважає, що не заслуговує на у
вагу доводи відповідача на р
озяснення, надані листом М
іністерства економіки та з п
итань європейської інтеграц
ії України від 17.12.2004 р., оскільки
такі не можуть спростовуват
и положень, встановлених зак
онами та нормативно-правовим
и актами.

Як зазначено в акті по резул
ьтатах перевірки позивача (а
.с. 19-21) відповідач вважає встан
овленим, що позивач при надан
і платних послуг до фіксован
их розмірів тарифів, встанов
лених постановою Кабміну, на
раховував непередбачені зак
онодавством націнки в розмір
і 20%, як додавання податку на до
дану вартість, яке робив на пі
дставі розяснень Державно
ї податкової адміністрації,
внаслідок чого порушив ст. 10 З
акону України „Про ціни і цін
оутворення”, та на підставі ц
ього відповідач прийняв оска
ржене рішення про застосуван
ня економічних санкцій за по
рушення державної дисциплін
и цін (а.с. 22).

Судом першої інстанції пра
вильно встановлено, що такі в
исновки та дії відповідача н
е узгоджуються з вимогами за
значених вище законів та нор
мативно-правових актів, та кр
ім того, суперечать п.1 ч.2 ст. 92 Ко
нституції України, ч.3 ст. 1 Зако
ну України „Про систему опод
аткування”, які визначають, щ
о ставки, механізм справлянн
я податків і зборів (обовяз
кових платежів) і пільги щодо
оподаткування можуть встано
влюватись або змінюватись ті
льки законами про оподаткува
ння, зокрема Законом України
„Про податок на додану варті
сть”, яким встановлюються пл
атники такого податку, обє
кти, база та ставки оподаткув
ання, перелік неоподатковува
них та звільнених від оподат
кування операцій.

Тому з огляду на зазначене т
а вимоги п.3.1, п.6.1 ст. 3, п.4.1 ст. 4 Закон
у України „Про податок на дод
ану вартість”, суд дійшов до п
равильного висновку про те, щ
о при справлянні плати за над
ання послуг у сфері забезпеч
ення санітарного та епідеміо
логічного благополуччя розм
ір цієї плати збільшується н
а суму податку на додану варт
ість, що правомірно робилось
позивачем, а тому правових пі
дстав вважати такі дії поруш
енням дисципліни ціноутворе
ння не має, як і не має підстав
для застосування, з цього при
воду, до позивача фінансових
санкцій.

Судом першої інстанції пра
вильно дано оцінку правомірн
ості надання розяснення ДП
А України, оформлених листам
и від 15.09.2003 року № 8101/5/15-2416 та від 18.11.2004 р
оку № 12895/5115-2416 (а.с. 12, 13), щодо здійсне
ння операцій з надання зазна
чених вище послуг позивачем,
за змістом якого до законода
вчо визначеної ціни необхідн
о додавати податок на додану
вартість, оскільки такі не су
перечать вимогам чинного зак
онодавства та, зокрема, такі д
ані відповідно до п.4.4.2 ст. 4 Зако
ну України „Про порядок пога
шення зобовязань платникі
в податків перед бюджетами т
а державними цільовими фонда
ми”.

Постанова суду першої інст
анції ґрунтується на повно, о
бєктивно і всебічно зясо
ваних обставинах, відповідає
вимогам ст.ст. 2, 10, 11, 71, 72, 138, 143, 159, 161-163 КАС
України, ст.ст. 92, 124 Конституції
України, ст.ст. 1, 2 Закону Украї
ни „Про систему оподаткуванн
я”, ст.ст. 6, 7, 8, 9 Закону України „П
ро ціни і ціноутворення”, ст.с
т. 3, 4, 6 Закону України „Про пода
ток на додану вартість”, ст. 4 З
акону України „Про порядок п
огашення зобовязань платн
иків податків перед бюджетам
и та державними цільовими фо
ндами”, ст. 35 Закону України „П
ро забезпечення санітарного
та епідеміологічного благоп
олуччя населення”, Постанови
Кабінету Міністрів України
№ 662 від 11.05.2006 року „Про внесення
змін до Постанов Кабінету Мі
ністрів України від 15.10.2002 року №
1544 і від 27.08.2003 року № 1351 „Про затвер
дження тарифів на роботи та п
ослуги, що виконуються та над
аються за плату установами, з
акладами державної санітарн
о-епідеміологічної служби”,
доводи апеляційної скарги її
не спростовують, тому підста
в для скасування постанови с
уду першої інстанції не має.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України, колегія суддів
-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Держав
ної інспекції з контролю за ц
інами в Івано-Франківській о
бласті залишити без задоволе
ння, апостанову Господарсько
го суду Івано-Франківської о
бласті від 23 березня 2007 року в с
праві № А-14/19-9/28 за адміністратив
ним позовом Тисменицької рай
онної санітарно-епідеміолог
ічної станції до Державної і
нспекції з контролю за цінам
и в Івано-Франківській облас
ті про визнання нечинним ріш
ення без змін.

Ухвала набирає законної си
ли негайно після проголошенн
я.

На ухвалу апеляційного суд
у може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищ
ого адміністративного суду У
країни протягом одного місяц
я після проголошення.

Головуючий суддя :

І.Я.Олендер

Судді:
М.П
.Кушнерик

М.А
.Пліш