Справа № 2-а-287/2007
Суддя: Луценко М.О.
Дата ухвалення: 2007-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-287 /2007 року
ПОСТАНОВА

Ім'ям України

29 листопада 2007 року Бориспільський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді: Луценко М.О.

при секретарі: Височин
В.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому
Бориспільської міської ради

про стягнення
недоотриманих коштів одноразової допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом до органу соціального захисту населення у м. Борисполі та в судовому засіданні пояснив, що він, як учасник
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії, відповідно до Закону має
право на одноразову щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі - п'ять
мінімальних розмірів заробітних плат. Але за період з 2003 р. по 2007 р. він
отримав значно меншу виплату, оскільки відповідач ухиляється від надання йому
вказаних коштів у повному обсязі. А тому просить суд стягнути з Управління праці та соціального захисту населення на його користь недоотримані кошти за цей
період, в сумі 6869,90 грн.

Представник Управління праці та соціального
захисту населення в м. Борисполі позовні
вимоги не визнав та в своїх запереченнях пояснив, що постановами Кабінету
міністрів України від 26.07.1996 р. № 836 та від 12.07.2005р. № 562 встановлено розміри компенсаційних виплат на
оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з
урахуванням видатків передбачених на ці цілі законами “Про державний бюджет
України” та виходячи з норм законів про розмір мінімальної заробітної плати,
які приймались Верховною радою на відповідні роки. Саме у відповідності до
вищевказаних постанов Уряду позивачу і було нараховано та виплачено суми
одноразової щорічної допомоги на оздоровлення, а саме у 2003 р. - 26,70 грн., у
2004 р. - 26,70 грн., у 2005 р. -26,70 грн., у 2006 р.-100 грн, у 2007р- 100
грн. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на відсутність бюджетних коштів.

Клопотання про застосування строків звернення до суду з адміністративним
позовом представником не заявлялось і в судовому засіданні не обговорювалось.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності інші
докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 р. (категорія 2).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 ЗУ “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991р. № 796 ХІІ (із
змінами та доповненнями), позивач має право на щорічну допомогу на оздоровлення
в розмірі - п'ять мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 6, ч.7 ст. 48 Закону “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

При задоволенні позову, суд бере за основу розрахунків встановлений Законом
щорічний розмір мінімальної заробітної плати на цей період та дійсний на момент
виплати.

Відповідно до ЗУ від 26.12.2002 р. № 372-ІУ - 185 грн
в період 01.01.2003 -30.11.2003 р.

Відповідно до ЗУ від 26.12.2002 р. № 380-ІУ - 205 грн в період 01.12.2003 -31.08.2004 р.

Відповідно до ЗУ від 23.12.2004 р. № 2285-ІУ - 290 грн в період 01.04.2005
-30.06.2005 р.

Відповідно до ЗУ від 20.12.2005 р. № 3235-ІУ - 350 грн в період 01.01.2006
-30.06.2006 р.

Відповідно до ЗУ від 20.12.2005 р. № 3235-ІУ та ЗУ від 19.12.2006 р. №
489-У- 400 грн. в період 01.12.2006 -31.03.2007 р.

Суд находить вірними розрахунки
позивача про недоотримані ним суми коштів на оздоровлення від місцевого органу
соціального захисту населення і приходить до переконання, що на користь
позивача з відповідача слід стягнути 6869,90 грн.

Твердження представника відповідача
про те, що законами України “Про державний бюджет” визначено видатки на
загальносуспільні потреби, в тому числі й
на забезпечення необхідних виплат, допомог, компенсацій, в розмірах
встановлених законами про державний бюджет на відповідний рік та постановами
Кабінету Міністрів України, якими й керувався відповідач при нарахуванні
одноразової щорічної допомоги позивачу, спростовується наступними положеннями.

Відповідно до ст. 95
Конституції закони України про Державний
бюджет стосуються виключно встановлення доходів та видатків на загальносуспільні
потреби.

Тому Законом про державний бюджет не
може встановлюватись інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є
предметом інших законів.

Статтею 22 Конституції України
передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу прав і свобод людини.

Згідно ст. 71 ЗУ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” , дія положень цього Закону не може
призупинятись іншими законами крім законів про внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на
соціальний захист у випадках передбачених законом.

Статтею 19 ч. 2 Конституції України передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Постановою КМ України № 836 від 26.07.1996 р. та Постановою КМ України № 562 від 12.07.2005 р.
всупереч Закону № 3054-ІІІ, (який встановив розмір щорічної допомог кратний
розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом на момент виплати),
встановлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі .

Окрім того, з моменту прийняття зазначених Постанов уряду встановлені
розміри щорічної допомоги на оздоровлення тривалий час залишались незмінними, у
той час як Законами України неодноразово змінювались розміри мінімальної
заробітної плати, яка відповідно до ст. 48 Закону № 3054-ІІІ, є базовою
величиною при визначенні розміру щомісячної допомоги.

Виходячи їз засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами,
суд вважає, що при вирішенні даного спору слід застосовувати положення ст. 48
ЗУ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що Управління праці та соціального захисту населення м.
Бориспіль Київської області, відповідно до положень ст. 48 ЗУ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” повинно виплатити позивачу недоотримані ним
кошти на загальну суму 6689, 90 грн., з цільовим призначенням - щорічна допомога на оздоровлення .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3,19, 21, 22, 46, 95
Конституції України , ст.ст.13, 48, 70, 71 ЗУ “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” , а також
керуючись ст.ст. 7,70,71, 76, 77, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Бориспільської міської ради недовиплачені суми
одноразової щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005,
2006, 2007 роки в розмірі 6869 (шість тисяч вісімсот шістдесят дев'ять) гривень
90 копійок.

Постанова може бути оскаржена в Апеляційний суд Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня її оголошення
та подальшої подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання
заяви.

Суддя: /Луценко
М. О./