Справа № 2-а-749/2007
Суддя: Луценко М.О.
Дата ухвалення: 2007-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-749 /2007 року
ПОСТАНОВА

Ім'ям України

15 листопада 2007 року Бориспільський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді: Луценко М.О.

при секретарі: Височин
В.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення м. Бориспіль
Київської області

про стягнення недоотриманих коштів щорічної допомоги на оздоровлення та
одноразової грошової компенсації, в зв'язку з інвалідністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом до органу соціального захисту населення у м. Борисполі та в судовому засіданні пояснив, що він, як учасник
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалід 2 групи, відповідно до
ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” має право на одноразову щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі - 8
мінімальних пенсій за віком, виплата якої здійснюється щорічно до 5 травня. Але
в він у 2007 р. отримав значно меншу
виплату. А тому просить суд стягнути з Управління
праці та соціального захисту населення
на його користь недоотримані кошти на оздоровлення в 2007 р., в сумі
2920 грн. 48 коп. Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача
недоотриману суму одноразової компенсації у зв'язку з втратою працездатності,
яка у відповідності 48 ЗУ “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” повинна становити 45
мінімальних заробітних плат. Але він отримав значно меншу суму (284 грн. 40
коп.), а тому просить суд стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
на його користь недоотримані кошти одноразової компенсації в сумі 19515 грн. 60
коп.

Представник Управління праці та соціального
захисту населення в м. Борисполі позовні
вимоги не визнав та в своїх запереченнях пояснив, що постановами Кабінету міністрів
України від 26.07.1996 р. № 836 та від 12.07.2005р. № 562 встановлено розміри компенсаційних виплат громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням видатків передбачених на ці
цілі законами “Про державний бюджет України” та виходячи з норм законів про
розмір мінімальної заробітної плати, які приймались Верховною радою на
відповідні роки. Саме у відповідності до вищевказаних постанов Уряду позивачу і
було нараховано та виплачено одноразову допомогу при встановленні групи
інвалідності в сумі 284 грн. 40 коп. А виплата щорічної допомоги на
оздоровлення передбачена ЗУ “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” яка базується на мінімальній пенсії за віком була
здійснена у розмірі, визначеному ст. 29 ЗУ 2Про державний бюджет України на
2007 р.” -360 грн. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на вищевказане обґрунтування.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши позовну
заяву ОСОБА_1 його розрахунки щодо розміру недоотриманих сум, та оцінивши в
сукупності інші докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 25.09.2006 р. Визнаний інвалідом 2 групи в зв'язку
з захворюванням, пов'язаним з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та є
постраждалим від Чорнобильської катастрофи, категорія І.

Відповідно до ч.5 ст. 13 ЗУ “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” (із змінами та доповненнями), позивач має право на щорічну
(до 5 травня) разову допомогу на оздоровлення в розмірі - вісім мінімальних
пенсій за віком А також відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, позивач, інвалід ІІ групи, має право на компенсаційну виплату в
зв'язку з встановленням інвалідності у розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

Твердження
представника відповідача про те, що законами України “Про державний бюджет”
визначено видатки на загальносуспільні потреби, в тому числі й на забезпечення необхідних виплат, допомог,
компенсацій, в розмірах встановлених законами про державний бюджет на
відповідний рік та постановами Кабінету Міністрів України, якими й керувався
відповідач при нарахуванні одноразової щорічної допомоги позивачу,
спростовується наступними положеннями.

Відповідно до ст. 95 Конституції закони України про Державний бюджет
стосуються виключно встановлення доходів та видатків на загальносуспільні
потреби.

Тому Законом про державний бюджет не
може встановлюватись інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є
предметом інших законів.

Статтею 22 Конституції України
передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу прав і свобод людини.

Згідно ст. 71 ЗУ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” , дія положень цього Закону не може
призупинятись іншими законами крім законів про внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на
соціальний захист у випадках передбачених законом.

Статтею 19 ч. 2 Конституції України передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При задоволенні позовних вимог стосовно стягнення коштів, відповідно до ч.5
ст. 13 ЗУ “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, у виді
разової допомоги на оздоровлення у 2007 р. (8 мінімальних пенсій за
віком), суд бере за основу мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений Законом на момент виплати, який у
відповідності до ст. 62 ЗУ “Про державний Бюджет України на 2007 р.” складав
410 грн. 06 коп.

При таких обставин розмір виплати на оздоровлення позивачу повинен
становити-3280 грн.48 коп. (410,06 х 8)

З урахуванням того, що 05.05.2007 р. позивачеві було виплачено 360 грн.,
недоотримана сума становить 2920 грн. 48 коп.

Частиною 3 ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено, що виплата
одноразової компенсації здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалась
на момент встановлення інвалідності.

З цих підстав, при задоволенні позовних вимог стосовно стягнення компенсаційних в зв'язку з встановленням
інвалідності, суд бере за основу розрахунків визначений Законом щорічний розмір
мінімальної заробітної плати на момент встановлення інвалідності ОСОБА_1 - на
25.09.2006 р.

Відповідно до ст. 82 ЗУ “Про Державний Бюджет України на 2006 р.” від
20.12.2005 р. № 3235-ІУ , з 1 липня 2006 р. і до 1 грудня 2006 р.
встановлений розмірі мінімальної
заробітної плати - 375 гривень на місяць.

В цій частині позовних вимог суд находить розрахунки позивача завищеними,
оскільки за основу ним був взятий не належний розмір мінімальної заробітної
плати.

Суд вважає, що розмір одноразової грошової компенсації повинен становити-16875
грн. (375 х 45)

З урахуванням того, що позивачеві було виплачено 284 грн. 40 коп.,
недоотримана сума цього виду виплати складає 16590 грн. 60 коп.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що Управління праці та соціального захисту населення м.
Бориспіль Київської області, відповідно до положень ст. 48 ЗУ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” та ст. 13 ЗУ “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, повинно виплатити позивачу недоотримані ним кошти в сумі
2920,48 грн. з цільовим призначенням -
щорічна допомога на оздоровлення та кошти в сумі 16590,60 грн. з цільовим
призначенням - одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3,19, 21, 22, 46, 95
Конституції України , ст.ст.13, 48, 70, 71 ЗУ “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ст. 13 ЗУ “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” , а також керуючись ст.ст. 7,70,71, 76, 77, 94, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати неправомірними відмову
Бориспільського міського управління праці та соціального захисту населення у
виплаті позивачеві недоотриманої щорічної разової допомоги на оздоровлення та
одноразової грошової компенсації , яка викладена у листах від 28.08.2007 р .№
6/2288 та від 12.09.2007 р. № 6/2482.

Зобов'язати Бориспільське міське
управління праці та соціального захисту населення виплатити ОСОБА_1
недоотриману суму щорічної разової грошової допомоги, передбаченої ч.5 ст. 13
ЗУ “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” у розмірі
2920 грн. 48 коп.

Зобов'язати Бориспільське міське
управління праці та соціального захисту населення виплатити ОСОБА_1
недоотриману суму одноразової компенсації, передбаченої абз.3 ч.1 ст. 48 та
відповідно до ч.3 ст. 48 ЗУ “Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” у розмірі 16590 грн. 60
коп.

Постанова може бути оскаржена в
Апеляційний суд Київської області через Бориспільський міськрайонний суд
Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду
протягом десяти днів з дня її оголошення та подальшої подачі апеляційної скарги
протягом двадцяти днів після подання заяви.

Суддя: /Луценко
М. О./