Справа № 2-а-7448/2007
Суддя: Сторчак В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2007 року
Справа № 2-а-7448/07

Вінницький окружний
адміністративний суд в складі: головуючого - судді Сторчака В.Ю. при секретарі Заболотній О.Д.:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Вінниці адміністративну справу

№ 2-а-7448/07 за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4до
Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації, та до
Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної
державної адміністрації про визнання
протиправними дій суб'єктів владних повноважень та стягнення недоплаченої
разової грошової допомоги до 5 травня.

За
участю представників:

позивачів: не з`явились;

відповідачів: не
з'явились;

ВСТАНОВИВ
:

Подано позови до Управління
праці та соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації, та до
Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної
державної адміністрації про визнання
протиправними дій суб'єктів владних повноважень та стягнення недоплаченої
разової грошової допомоги до 5 травня.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, але надали
суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Окрім цього, відповідно до
зазначених клопотань останні повністю підтримують позовні вимоги. За таких
обставин, враховуючи положення ч.3 ст.122 КАС України, справа розглядається за
відсутності позивачів.

Від відповідачів надійшли заперечення проти позову, та заяви
про розгляд справи без їх участі.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що позивачі є учасниками війни, учасниками бойових дій, членами
сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, про що свідчать відповідні посвідчення. Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» вони мають право на отримання щорічних до 5 травня відповідного року разових грошових
допомог.

Незважаючи на це та без
урахування розмірів мінімальних пенсій, які встановлювались на 2004, 2005 та 2006 роки, відповідачі з
посиланням на Закони України «Про
державний бюджет України» на відповідні роки, зазначені допомоги деяким позивачам за 2004 роки не
виплачували взагалі, а за 2005 та 2006
роки виплачували в різних розмірах за кожен рік.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р.
№1058-ІV мінімальна пенсія за віком у 2004 році була
встановлена у розмірі 92,45 грн. Законом України від 23.12.2004 р. № 2291-ІV
«Про внесення змін до Закону України «Про загальнообовя'зкове державне пенсійне
страхування» та Законом України від 25.03.2005 р. №2505-ІV
«Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»
мінімальна пенсія за віком у 2005 році встановлена у розмірі 332 грн.
Відповідно до Закону України від
20.12.2005 р. № 3235-ІV «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» у 2006 році мінімальна
пенсія за віком склала:
з 01.01.2006 року - по 31.03.2006 року - 350 грн., 01.04.2006 року по
30.09.2006 року - 359 грн. та з 01.10.2006 року по 31.12.2006 року - 366 грн.

Таким чином, позивачі
вважають, що їм недоплачена сума щорічної
разової грошової допомоги як учасникам
війни, членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

В зв'язку з цим позивачі
просять суд стягнути з відповідачів на свою
користь недоплачену частину разової грошової допомоги за 2004, 2005, 2006 роки.

Статтею 17-1 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічну виплату разової
грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 зазначеного Закону,
здійснюють органи праці та
соціального захисту населення
через відділення зв'язку або через
установи банків (шляхом
перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не
є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового
утримання.

Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.09.2000р. №1498 затверджено Типові положення про
головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської
міської державної адміністрації і управління праці та соціального захисту
населення Севастопольської міської державної адміністрації і про управління
праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та
Севастополі державної адміністрації, відповідно до якого головні управління
праці та соціального захисту населення обласних державних адміністрацій
здійснюють керівництво і контроль за роботою відповідних підрозділів з
нарахування та виплати соціальних виплат і допомоги.

Представник відповідача - Головного
управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації - надав письмові заперечення, в яких вказують, що згідно статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
розмір мінімальної пенсії за віком повинен враховуватись при обчисленні пенсії за віком особам, які мають
відповідний страховий стаж, а при обчисленні разової грошової допомоги
учасникам війни враховуються вимоги Законів України
«Про державний бюджет України» на відповідні роки, якими встановлюються розміри грошової допомоги окремим категоріям осіб
та просили суд застосувати ст.100 КАС України ,тобто річний термін звернення до
суду.

Розглянувши матеріали
справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, в позові слід
відмовити в силу наступних підстав.

Позивачі
є учасниками війни, учасниками бойових дій,
інвалідами війни, членами сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, дружинами померлих ветеранів війни, про що свідчать відповідні посвідчення.

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
вони мають право на отримання щорічних
до 5 травня відповідного року разових грошових допомог.

Згідно ст. 17-1 Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями
12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або
через установи банків. Згідно
наданих відповідачами (Управліннями праці та соціального
захисту населення районних державних адміністрацій) довідок, в 2004 році щорічна разова грошова допомога позивачам не
виплачувалась взагалі, а в 2005 та 2006 роках виплачувалась в різних розмірах за кожен рік.

На протязі 1995-2006
років в Закон України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту»,
неодноразово вносилися зміни, неодноразово призупинялась Законами України «Про
Державний бюджет України» на 2004-2006 роки. У зв'язку із зупиненням дії цих статей, Законами України «Про
Державний бюджет України» встановлювались певні розміри щорічної разової
допомоги на відповідні роки.

Тобто, у 2004-2006 роках, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» взагалі не передбачалась виплата щорічної
грошової допомоги, оскільки дії статей
на підставі внесення до Закону змін, відповідними Законами України „Про
державний бюджет України” була зупинені.

Отже, виплата щорічної грошової допомоги, як і її
розмір, який підлягав виплаті позивачам, було встановлено не Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а
Законами України „Про державний бюджет України” на 2004-2006 роки.

Отримання позивачами щорічної разової допомоги у
розмірах встановлених Законами України «Про державний бюджет України»,
підтверджується наданими відповідачами доказами та не заперечується позивачами.

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України
визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Згідно п.п. 3,4 ст.22 Бюджетного кодексу України
управління праці та соціального захисту населення, як головний розпорядник
коштів місцевого бюджету отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у
Законі про Державний бюджет України чи рішення про місцевий бюджет.

Статею 23 Бюджетного кодексу передбачено, що
управління праці та соціального захисту населення може здійснювати з
бюджету будь-які бюджетні забов»язання
та платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які
встановлюються Законом про Державний
бюджет чи рішення про місцевий бюджет.

Відповідачами 2004,
2005 та 2006 роках щорічна разова грошова допомога була виплачена позивачам в
повному обсязі у межах сум, встановлених Законами України «Про державний
бюджет України» на відповідні роки. Що ж стосується вимог позивачів в частині
стягнення недоплачених сум щорічної разової
грошової допомоги учасникам війни, учасникам бойових дій, інвалідам війни, членам
сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, дружинам померлих ветеранів війни за 2004, 2005 р.р., суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кодекс
адміністративного судочинства України набрав чинності з 1 вересня 2005 року. До
набрання чинності зазначеного Кодексу позивач мав би звертатися до суду за
правилами Глави 31-А ЦПК України (1963р.), статтею 248-5 якого передбачено
двомісячний строк звернення до суду, з моменту встановлення порушеного права.

Частиною 2 статті 99
КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, про порушення
своїх прав на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі,
встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
позивачі мали б дізнатися при отриманні зазначеної допомоги до 5 травня
відповідного року та звернутися до суду на протязі року - до 5 травня наступного року. Тому суд вважає
що клопотання відповідача стосовно відмови в позові за 2004, 2005р в зв'язку з
пропуском терміну звернення до суду згідно ст.100 КАС України є обґрунтованим та підлягає
задоволенню.

Отже, суд, вважає, що відповідачі
здійснюючи виплати щорічної разової грошової допомоги у відповідності до
розмірів, встановлених Законами України «Про державний бюджет України» діяли на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено, діючими на час
здійснення виплат Законами України.

Положення ст.12,13,14,15,16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо виплати разової щорічної грошової
допомоги не діяли протягом 2004-2006
років, у зв'язку із змінами внесеними у зазначений закон, Законами України «Про
державний бюджет» на 2002-2006 роки, тому
суд дійшов до висновку про неправильне застосування норм матеріального
права, а саме ст.12,13,14,15,16 Закону
України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту»,
яка не підлягала застосуванню, у зв'язку із зупиненням її дії.

З
урахуванням наведеного, суд, вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльність
відповідачів будь-яких прав, свобод та інтересів позивачів не порушено.
Відповідачі діяли на підставі, у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що
передбачено діючими законами України

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.95 Конституції України, п.п. 3, 4 ст.22, 23 Бюджетного кодексу
України ст.ст ч.2 ст. 99, 100,
158 - 163, 186, 254 КАС України,
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», -

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4до Управління
праці та соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації, та до
Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної
державної адміністрації про визнання
протиправними дій суб'єктів владних повноважень та стягнення недоплаченої
разової грошової допомоги до 5 травня. -
відмовити .

Відшкодування держмита віднести за
рахунок держави.

Заява про апеляційне
оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня
її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до
адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Суддя