Справа № 2-а-83/2007
Суддя: Юрчук М.І.
Дата ухвалення: 2007-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-83/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» жовтня 2007 року

17год. 00хв.

м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд під
головуванням судді Юрчука М.І. за участю секретаря судового засідання Шульжук
Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача:
представник ОСОБА_2 - адвокат

відповідача: представник Симонець Н.П. - гол. спец.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну
справу за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особиОСОБА_1
до Начальника територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті Рівненської області про скасування постанови від
13.03.2007 року № 039702

ВСТАНОВИВ:

Позивач - суб'єкт підприємницької діяльності - фізична
особаОСОБА_1 - звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з
позовом до начальника територіального управління Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті Рівненської області про скасування постанови від
13.03.2007 року № 039702.

Відповідач подав
заперечення на адміністративний позов, позовні вимоги заперечує.

Позивач у судовому засіданні надав пояснення, які
повністю співпадають із позицією, яка викладена в позовній заяві. Додатково
подав заяву про уточнення статусу позивача (а.с.18-20) та заяву, якою уточнив
адміністративний позов (а.с.43-45). Фактично позовні вимоги збільшив. Поряд із
вимогами скасування постанови від 13.03.2007 року № 039702 просить визнати
перевірку Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі
територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в Житомирській області проведену 13.03.07р. об 11год.30хв.
протиправною.

Судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах
справи, які подані позивачем одночасно із позовною заявою, та тих доказів, які
подавалися ним до заяв. Судом
досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи, які подані відповідачем
одночасно із запереченнями на адміністративний позов. Додатково відповідачем
надано суду копію завдання на перевірку №002366 від 11.02.07р.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення
представників сторін, дослідивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за
своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
суд прийшов до висновку, що в позові
слід відмовити

Суд виходив з такого.

По-перше.

13 лютого 2007 року в автотранспортному засобі марки
Фольксваген державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, було проведено
перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів автомобільним транспортом.

Перевірка проводилася представниками територіального
управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в
Житомирській області проведену.

Під час перевірки виявлено, що при здійсненні
нерегулярних пасажирських перевезень за маршрутом Київ-Рівне у водія автобуса
відсутній договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує
оплату транспортних послуг. Відсутність даних документів при здійсненні цього
виду пасажирських перевезень є порушенням ст.39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», про що і було складено акт за № 005887 від 13 лютого
2007 р.

В адміністративному позові вказано, що 13 лютого 2007 р.
у водія був наявний весь пакет документів і, зокрема, копії цих документів
долучено до позову.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.36) договір про
надання послуг з перевезення пасажирів № 90 від 13.02.2007 р. із замовником
ОСОБА_3 укладений на перевезення пасажирів за маршрутом Рівне-Київ. Згідно
цього договору, транспортний засіб НОМЕР_1 повинен був вирушити в рейс
13.02.2007 р. о 8 год. 00 хв. з м. Рівне до м. Києва. Місце посадки пасажирів
визначено на вул. Чорновола, 13.

Другий договір, який позивач надає - договір про надання
послуг з перевезення пасажирів № 90 від 13.02.2007 р. із замовником ОСОБА_3
укладений на перевезення пасажирів за маршрутом Київ-Рівне (а.с.31). Згідно
цього договору, транспортний засіб НОМЕР_1 повинен був вирушити в рейс
13.02.2007 р. о 14 год. 00 хв. з м. Києва до м.Рівне. Місце посадки пасажирів
визначено на пл.Привокзальній у м.Києві.

Перевірка транспортного засобу здійснювалася 13.02.2007
р. в 11 год. 30 хв. на 87 км автодороги Київ-Чоп (межа Київської та
Житомирської областей). В цей момент інспекторами було встановлено, що
транспортний засіб рухався за маршрутом Київ-Рівне.

У матеріалах справи відсутні письмові обгрунтування
позивача, яким чином транспортний засіб, що належить суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1, опинився на 87км автодороги Київ-Чоп, вже виконуючи рейс із
м.Києва до м.Рівне, тоді, як згідно договору №90 (враховуючи, що по часу в дорозі
транспортний засіб мав перебувати 4,5 години) станом на 11год.30хв. він мав
бути на 95-105км автодороги Київ-Чоп в сторону Києва. Не обгрунтував
представник позивача і в усному порядку таку невідповідність та розбіжність.

Таким чином суд констатує, що у перевізника на момент
перевірки на 87 км автодороги Київ-Чоп при виконанні рейсу Київ-Рівне були
відсутні документи, передбачені статтею 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт". Рух транспортного засобу в інший, ніж той що
визначений договором час, є наданням окремої послуги з перевезення пасажирів
послуги, яка має оформлюватись відповідно до встановлених вимог.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про
автомобільний транспорт" нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення
пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням
письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та
час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення
за власний кошт.

В акті зафіксовано факт надання послуг з нерегулярних
пасажирських перевезень (факт перевезення пасажирів), стосовно чого водій
транспортного засобу не заперечив, а відтак підтвердив зазначене.

Стаття 39 Закону України "Про автомобільний
транспорт" визначає перелік документів, на підставі яких виконуються
пасажирські перевезення. Для нерегулярних пасажирських перевезень це:

для автомобільного
перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на
законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса
- посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, договір із замовником
транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші
документи, передбачені законодавством України.

По-друге.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги представник позивача
також звернув увагу суду, що перевірка перевізника проведена із порушенням
вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. N 1567 (далі по
тексту постанови - Порядок). Вважає, що завдання на перевірку видане із
порушенням зазначеного Порядку - у ньому не зазначений конкретний суб'єкт
підприємницької діяльності, який буде перевірятися.

Такі звинувачення позивача суд вважає безпідставними.

Перевірка перевізника проведена інспекторами
територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в Житомирській області відповідно до завдання на перевірку №002366
від 11 лютого 2007 року (а.с.52). Таке завдання видане на проведення рейдової
перевірки транспортних засобів автомобільних перевізників, які здійснюють
перевезення пасажирів та вантажів, здійснення нерегулярних пасажирських перевезень
до м.Києва. Місцем перевірки у завданні визначено ділянку дороги Київ-Чоп пост
ДАІ-401 с.Кочерів, 87км.

Відповідно до пункту 12 Порядку рейдова перевірка
додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства та інших
нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки перевезень автомобільним
транспортом здійснюється на підставі щотижневого графіка.

За змістом пункту 1 Порядку він визначає процедуру
здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які
провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти
господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та
стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення,
наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними
ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за
забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних
перевезень.

В розумінні статті 29 Закону України "Про
автомобільний транспорт" автомобільним перевізником, що здійснює
перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який
відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу за договором перевезення
пасажира транспортним засобом, що використовується ним на законних підставах.

Виходячи із системного аналізу зазначених вище норм,
рейдова перевірка стосується усіх без винятку суб'єктів господарювання, які
провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (перевезення пасажирів,
вантажів, тощо) і які підлягають перевірці на визначеному у завданні на
перевірку місці.

Відповідно до пункту 14 Порядку рейдова перевірка
транспортних засобів проводиться на окремо визначених ділянках дороги,
маршрутах, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та
висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях вантаження та
розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагових комплексах, під час
виїзду з підприємств та місць стоянки, у пунктах пропуску через державний
кордон за погодженням з начальником органу охорони державного кордону.

Здійснюючи рейдову перевірку у визначеному завданням на
перевірку місці контролюючий орган не може наперед знати, хто із суб'єктів
господарювання саме у цьому місці буде здійснювати діяльність у сфері
автомобільного транспорту.

Таким чином, не зазначаючи у завданні на перевірку під
час проведенні рейдової перевірки найменування конкретно визначених суб'єктів
господарювання, контролюючий орган на автомобільному транспорті у цій частині
не порушує вимоги Порядку. У іншому випадку втрачається сенс проведення
рейдових перевірок.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позивачу - суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній
особі ОСОБА_1 - в позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо
заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного
суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне
оскарження подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя
М.І.Юрчук

Постанова законної сили не набрала.

Голова суду В.М.
Шарапа