Справа № К-14460/06
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адм
іністративного суду України
в складі:
головуючого: судді Х
арченка В.В.
суддів: Гонча
р Л.Я.
Василь
ченко Н.В.
Матоли
ча С.В.
Бим М.Є
.
при секретарі: Дерев
енському І.І.

розглянувши у відкритом
у судовому засіданні в примі
щенні суду в м. Києві справу за
касаційноюскаргоютоварист
ва з обмеженою відповідальні
стю «Ефект» на постанову Льв
івського апеляційного госпо
дарського суду від 19 жовтня 2005
року у справі за позовом Зака
рпатського обласного відділ
ення Фонду соціального захис
ту інвалідів до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ефект» про стягнення штраф
них санкцій в сумі 2965, 00 грн.,-

в с т а н о в и л а:

В травні 2005 року Закар
патськеобласневідділ
ення Фонду соціального захис
ту інвалідівзвернулося д
о суду з позовом до товарис
тва з обмеженою відповідальн
істю «Ефект» про стягнення ш
трафних санкцій в сумі 2965, 00 грн
.
Рішенням господарськог
о суду Закарпатської області
від 19 липня 2005 року в задоволен
ні позовних вимог Закарпат
ського обласного відділення
Фонду соціального захисту і
нвалідіввідмовлено.
Постановою Львівського ап
еляційного господарського с
уду від 19 жовтня 2005 року ріше
ння господарського суду За
карпатської області від 19 лип
ня 2005 року скасовано, позов з
адоволено.
Товариствоз обмеженою від
повідальністю «Ефект», не по
годжуючись з судовим рішення
м апеляційного господарсько
го суду в касаційній скарзі п
росить його скасувати та зал
ишити в силі рішення господ
арського суду, посилаючись н
а неправильне застосування с
удом норм матеріального прав
а.
Заслухавши доповідь судд
і Вищого адміністративного с
уду України, перевіривши мат
еріали справи та обговоривши
доводи подання, колегія судд
ів вважає, що касаційна скарг
а підлягає задоволенню з нас
тупних підстав.
Скасовуючи рішення суду п
ершої інстанції апеляційний
суд виходив з того, що судом п
ершої інстанції порушені нор
ми законодавства про захист
інвалідів, зокрема положення
про те, що для виконання відпо
відними органами обовязку
працевлаштування інвалідів
повинно передувати вжиття п
ідприємством необхідних зах
одів для забезпечення такого
працевлаштування, до яких на
лежить створення в установле
ному порядку вакантних місць
для праці та атестація остан
ніх.
Проте, з такими висновками
суду апеляційної інстанції
погодитись неможливо виходя
чи з наступного.
Статтею 19 Закону Україн
и „Про основи соціальної зах
ищеності інвалідів в Україні
" підприємства, установи і орг
анізації, незалежно від форм
и власності і господарюва
ння, повинні створити робочі
місця для забезпечення пр
ацевлаштування інвалідів в к
ількості 4 відсотків від зага
льної чисельності працюючих
.
При недотриманні зазначе
ного вище імперативу, статт
ею 20 Закону України „Про основ
и соціальної захищеності інв
алідів в Україні" передбачен
о відповідальність у вигляді
штрафу в розмірі середньої р
ічної заробітної плати на пі
дприємстві за кожне нестворе
не робоче місце не зайняте ін
валідом.
Таким чином, виходячи із
зазначених вище норм прав
а, відповідач повинен був у
відповідній кількості ств
орити на підприємстві спе
ціально обладнані робоч
і місця для інвалідів та
надіслати у службу зайнят
ості спеціальні повідомлен
ня про готовність працевл
аштувати працівників з роз
умовими чи фізичними вадами
відповідної степені інвалід
ності.
Висновок про недотримання
відповідачем нормативу ство
рення робочих місць пози
вач обґрунтовує посиланн
ям на звіт про зайняті
сть та працевлаштування
інвалідів, поданий ТОВ «Еф
ект» за результатами 2004 рок
у за формою 10-ПІ
Інших доказів матеріали сп
рави не містять.
Однак даний звіт містить ін
формацію не про створення ро
бочих місць для працевлаштув
ання інвалідів та інші обста
вини взаємодії роботодавця і
з органами працевлаштуванн
я, а лише дані про чисельні
сть інвалідів, які повинні п
рацювати на робочих місцях.

Таким чином, дані звіту не м
істять достатню та достовір
ну інформацію щодо дотриманн
я суб'єктом підприємницької
діяльності приписів ст.19 Зако
ну України „Про основи соціа
льної захищеності інвалідів
в Україні".
Інформація про наявність ч
и відсутність на підприємств
і відповідача атестованих ро
бочих місць для працевлаштув
ання інвалідів міститься у з
вітах, що надаються підприєм
ством за формою 3-ПН, а не у звіт
і за формою 10-ПІ. Звіт за формою
3-ПН є актом інформування орга
ни працевлаштування про ство
рені на підприємстві робочі
місця для працевлаштування і
нвалідів і, водночас, запитом
про направлення на підприєм
ство інвалідів із встановлен
им рівнем нозології для прац
евлаштування.
Саме тому, висновки про необ
хідність звернення із позово
м повинні досліджуватись поз
ивачем через призму даних зв
іту форми 3-ПН.
Таким чином, дані звітнос
ті підприємства відповідач
а, зокрема дані довідки про
зайнятість та працевлаштув
ання інвалідів форми 10-ПІ, п
ринормативі одне робоче місц
е, не підтверджують факт не ст
ворення у 2004 році одного робоч
ого місця для інвалідів, і, від
повідно не можуть бути доказ
ом порушення відповідачем ст
. 19 Закону України „Про основи
соціальної захищеності і
нвалідів в Україні".
Отже, позивач не надав пере
конливих доказів на підтверд
ження факту не створення ві
дповідачем атестованих ро
бочих місця працевлаштува
ння інвалідів у встанов
леній чинним законодавством
кількості.
Також, матеріали справи не м
істять доказів того, що відпо
відач не повідомляв органи п
рацевлаштування про створен
і робочі місця.
Відповідно до ст. 33 ГПК Украї
ни, саме на позивача покладен
о обов'язок доведення факту в
чинення відповідачем поруше
ння. У протилежному випадку,
вимоги про відповідальність
будуть необґрунтованими.
Відсутність достатніх док
азів не створення підприємст
вом робочих місць для праце
влаштування інвалідів в н
еобхідній кількості, непов
ідомлення органи працевла
штування про створені р
обочі місця та відсутні
сть достовірних даних про те
чи направлялись інваліди дл
я працевлаштування і. відпов
ідно, з чиєї вини направлені і
нваліди не були працевлаштов
ані вказує на відсутність пі
дстав для твердження про пор
ушення відповідачем вимог ст
.19 Закону України „Про основи
соціальної захищеності інва
лідів в Україні", і, відповідно
, свідчить про відсутність пі
дстав для задоволення позову
.
Матеріали справи, зокрема н
аказ №78 від 25 грудня 2003 року та і
нструкції про робоче місце і
нваліда підтверджують викон
ання відповідачем приписів с
т.19 Закону України „Про основи
соціальної захищеності інва
лідів в Україні.
Відповідач клопотав перед
Перечинським районним цен
тром зайнятості про нап
равлення для працевлашту
вання працівників із вста
новленим ступенем інвалідно
сті.
Окрім того, відповідач над
ав суду копії звіту форми 3-ПН,
наданих Перечинському район
ному центру зайнятості, згід
но з яким підприємство повід
омляло орган працевлаштуван
ня про наявність робочих міс
ць для працевлаштування інва
лідів.
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону
України „Про основи соціальн
ої захищеності інвалідів
в Україні" працевлаштування
інвалідів здійснюється о
рганами виконавчої влади з п
итань праці та соціальної по
літики, органами місцевого с
амоврядування та громадськи
ми організаціями інвалідів,
а не суб'єктом господарюванн
я.
Отже, за таких обставин, вим
оги позивача, що ґрунтуються
лише на даних звіту про зайня
тість та працевлаштування ін
валідів, з огляду на доводи
відповідача, задоволені бут
и не можуть.
Відповідно до ст. 226 КАС
України, підставою для скасу
вання судового рішення суд
у апеляційної інстанції та
залишення в силі рішення с
уду першої інстанції є рішен
ня, яке ухвалено відповідно
до закону і скасоване або з
мінене помилково.
На підставі вищевиклад
еного колегія суддів вважає,
що суд апеляційної інстанці
ї дійшов помилкового виснов
ку щодо скасування рішення і
припинення провадження в сп
раві необґрунтованим.
За таких обставин постанов
а апеляційної інстанції пі
длягає скасуванню, а касацій
на скарга товариства з обмеж
еною відповідальністю «Ефек
т»- задоволенню.
Керуючись ст.ст. 210, 221, 226, 230, 231 Код
ексу адміністративного судо
чинства України, колегія суд
дів, -

ух в а л и л а:

Касаційну скаргу
товариства з обмеженою відп
овідальністю «Ефект» задов
ольнити, постанову Львів
ського апеляційного господа
рського суду від 19 жовтня 2005 ро
ку скасувати, рішення го
сподарського суду Закарпатс
ької області від 19 липня 2005 рок
у залишити в силі.
Ухвала набирає законн
ої сили з моменту проголошен
ня і оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно
Судді (підписи)
Суддя Вищого адміністра
тивного суду
України

В.В. Харченко