Справа № К-29604/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2007-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 року
м.Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Фадєєвої Н.М., Бим М.Є., Гордійчук М.П., Леонтович К.Г., Шкляр Л.Т.

розглянувши в попередньому судовому засіданні
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Джанкойського міськрайонного
суду Автономної Республіки Крим від 05 квітня 2006 року та ухвалу апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 18 липня 2006 року у справі №2-663/06 за
позовом ОСОБА_1 до військового комісаріату Автономної Республіки Крим про
зобов'язання провести перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до Республіканського військового комісаріату Автономної Республіки
Крим і просив визнати його право на перерахунок пенсійного забезпечення до рівня,
визначеного чинними нормативно-правовими актами України, прийнятими після його звільнення зі
служби і зобов'язати відповідача провести перерахунок і виплатити йому пенсію
за минулий час: з 01 вересня 1999 року з урахуванням 40 % надбавки посадового окладу згідно
Указу Президента України від 14 липня 1999 року № 847/99; з 01 січня 2003 року з
урахуванням 100 % надбавки грошового забезпечення, введеної Указом Президента України № 173
від 23 лютого 2002 року; з 01 травня 2003 року з урахуванням 30 % надбавки за безперервну службу, введену
Указом Президента України від 05 травня 2003 року
№ 389/2003; з 01 березня 2001року з урахуванням премії в розмірі 33,3%,
передбаченої п. З Постанови Кабінету
Міністрів № 829 від 22 травня 2000 року та Наказом Міністерства України від 05 березня 2001 року № 75. Позивач
також просив визнати його право на доплату пенсії за 2005 рік та зобов'язати
відповідача зробити доплату у розмірі 50% недорахованої пенсії за 2005 рік без обмеження відсоткових надбавок і
премій; визнати його право на доплату
надбавки за безперервну службу за 2005 року та зобов'язати РВК провести доплату
за період з 01 січня 2005 року по 01 червня 2005 року в розмірі 50 % недонарахованої надбавки, виходячи з її
максимального розміру, встановленого законодавством
України для військовослужбовців, що мають безперервну службу понад 10 календарних років.

Рішенням
Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від 05 квітня 2006 року, яке залишено
без змін ухвалою апеляційного суду АР Крим від 18 липня 2006 року в задоволенні
позову відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, свої
вимоги мотивує тим, що судами при ухваленні рішень були допущені порушення норм
матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Перевіривши матеріали
справи, правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з
матеріалів справи та встановлено судами, позивач був звільнений з військової
служби з 16 грудня 1992 року і отримає
пенсію як військовий пенсіонер. Під
час проходження служби надбавок,
встановлених Указом Президента України від 14 липня 1999 року № 847/99; Указом Президента України № 173 від 23
лютого 2002 року; Указом Президента України
від 05 травня 2003 року № 389/2003; та премії в розмірі 33,3%, передбаченої п.
З Постанови Кабінету Міністрів № 829 від 22 травня 2000 року не отримував.

Закон
України «Про внесення змін до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та
деяких інших осіб" набрав чинність з 01 січня 2005 року та має зворотної сили і тому
вимоги про перерахунок пенсії з врахуванням введених після звільнення зі служби
нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премій за минулий час, тобто з 1 січня 2005
року, задоволенню не підлягають.

Тобто
вимоги позивача, щодо перерахунку пенсії з обліком уведених після його звільнення зі служби
нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премій за минулий час суд
першої інстанції правильно визнав необґрунтованими, і підстав для перерахування раніше призначеної пенсії не
має.

Згідно
роз'яснень, які містить п. 8 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про
окремі питання при застосуванні судами України законодавства про пенсійне забезпечення
військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ і деяких других осіб» від 15.04.2005
року виходить, що законодавством з питань пенсійного забезпечення, яке діяло до
01 січня 2005 року, не була передбачена можливість перерахунку раніше
призначених пенсій у зв'язку з введенням після звільнення військовослужбовців і
осіб, які мають право на пенсію у відповідності до Закону України №2262-ХП «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та
деяких інших осіб», нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, яких вони не одержували під час
служби, а також премій.

Підвищення
раніше призначених пенсій особам даної категорії проводиться на підставі постанов
Кабінету Міністрів України від 25 жовтня 2002 року «Про заходи про підвищення рівня
пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ» та від 27 серпня 2003 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ
і деяких других осіб».

Відповідно
до ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" і п.8 постанови Кабінету
Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 перерахунок раніше призначеної пенсії
військовослужбовцям і прирівняних до них особам проводиться у зв'язку із зміною
розміру грошового забезпечення, з якого обчислюються пенсії, що було зроблено
після звільнення їх зі служби.

При
цьому слід зазначити, що при збільшенні розміру окладів грошового забезпечення (посадового
окладу і окладу за воїнське спеціальне звання) підлягає перерахунку як процентна надбавка
за вислугу років, так і інші додаткові види грошового забезпечення, які
враховувалися при обчисленні пенсії та розмір яких визначається у відсотках від вказаних
окладів грошового забезпечення (за класність, роботу з секретними документами, умовами служби
тощо).

Таким чином, з
приведених обставин виходить, що щомісячні: 40 % надбавка до посадового окладу згідно Указу Президента України
від 14 липня 1999 року № 847/99; 100%
надбавка, встановлена Указом Президента України від 23 лютого 2002 року № 173 і
надбавка за безперервну службу, яка встановлена Указом Президента
України № 389 від 05 травня 2003 року,
відносяться до додаткових видів грошового забезпечення і приймаються в
розрахунок при обчисленні пенсії особам, які одержували їх під час проходження служби і звільнені після їх
встановлення.

За
таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що
під час проходження служби ОСОБА_1. ні 100% надбавку, встановленої Указом Президента України
№173/2002 від 23 лютого 2002 року, ні премії
в розмірі 33,3% грошового забезпечення, ні надбавки за безперервну
службу, встановлену Указом Президента
України № 389 від 05 травня 2003 року, ні 40 % надбавки посадового
окладу згідно Указу Президента України від 14 липня 1999 року № 847/99 не одержував,
а тому дії вищенаведених нормативно-правових норм на нього не можуть розповсюджуватися, оскільки встановлення нових
щомісячних додаткових видів грошового забезпечення після звільнення
військовослужбовця зі служби і яких він не одержував під час служби, не може
бути підставою для перерахунку раніше призначеної пенсії та правомірно визнали позов необґрунтованим.

Доводи касаційної
скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи
допущені порушення норм матеріального права, які регулюють спірні
правовідносини, а також допущені порушення норм процесуального права.

Згідно ч.3 ст.220-1
Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220-1,
223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити, а рішення Джанкойського міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 05 квітня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 18 липня 2006 року у справі №2-663/06- залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: