Справа № 2-а-177/2007
Суддя: Лизенко І.В.
Дата ухвалення: 2007-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
грудня 2007 року м.
Лисичанськ

Лисичанський
міський суд Луганської області у складі :

головуючої
судді Лизенко
І.В.,

при
секретарі судового засідання Головіній А.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради,
третя особа Головне управління Державного казначейства України в Луганській
області, про зобов'язання до перерахунку, стягнення одноразової щорічної
допомоги до Дня Перемоги та щорічної допомоги на оздоровлення, -

встановив:

Позивач
звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що він є інвалідом
війни 3 групи та інвалідом ЧАЕС 3 групи,
і відповідно до п.27 ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» має право на одноразову щорічну допомогу до 5-го травня у розмірі семи
мінімальних пенсій за віком, яка з 01.04.2007 року складає 410,06 грн. (
410х7=2870,42). У 2007 році він отримав
щорічну допомогу до Дня Перемоги у сумі 300 грн., недоплачена сума становить
2570,42 грн. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому, як
інваліду 3 групи, належна щорічна допомога на оздоровлення у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат. 15.06.2007 року він отримав допомогу на
оздоровлення у сумі 90 грн. Мінімальна заробітна плата на час виплати складала
420 грн., тому належало до виплати 1680 грн. (420х4=1680), недоотримана сума
допомоги на оздоровлення складає 1590 грн. (1680-90=1590). Відповідач відмовив
йому у перерахунку вказаних виплат. Просив суд, уточнивши позовні вимоги,
визнати дії відповідача протиправними, стягнути з відповідача недоплачену
допомогу до Дня Перемоги за 2007 рік у сумі 2570,42 грн., недоплачену допомогу
на оздоровлення за 2007 рік у сумі 1590 грн.

Позивач
у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив викладене у позові,
просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні
позов не визнала, письмово та усно пояснила, що Законом України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” передбачено виплату
одноразової щорічної допомоги до Дня Перемоги інвалідам 3 групи у розмірі 7
мінімальних пенсій за віком. Однак ч.3 ст. 28 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” передбачає, що розмір пенсій
за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій. Законом України “Про Державний бюджет України
на 2007 рік” передбачено розмір щорічної одноразової грошової допомоги до 5 Травня у сумі 300 грн. Згідно
ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено виплату щорічної
допомоги на оздоровлення інвалідам 3 групи у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. Однак, постановою КМУ від 12.07.2005р. №562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено щорічну компенсацію на оздоровлення інвалідам 3 групи у
сумі 90 грн. Одноразова щорічна допомога до Дня Перемоги та допомога на
оздоровлення фінансується виключено з Державного бюджету і відповідно до п.8 ст. 7 Бюджетного кодексу
України бюджетні кошти
використовуються тільки на цілі,
визначені бюджетними призначенням. Використання бюджетних коштів всупереч їх
цільовому призначенню або в обсязі, що перевищує затверджені показники витрат,
карається відповідно до ст. 210 КК України. Відповідачем здійснено виплату
позивачу у 2007 році допомоги до Дня Перемоги та на оздоровлення у зазначених
розмірах, тому просила відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечувала проти
задоволення позову та пояснила, що в
обов'язки Головного управління Державного казначейства не входить нарахування
та виплата допомоги до Дня Перемоги та
на оздоровлення. Державне казначейство контролює цільове спрямування бюджетних
коштів, а розпорядником цих коштів є відповідач, який провадить видатки тільки
в межах бюджетних асигнувань. Відповідальність за цільове використання коштів
несе відповідач.

Судом
досліджені наступні докази: копія посвідчення особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, копія посвідчення інваліда війни 3 групи, відповідь
відповідача від 03.09.2007р., копія паспорту позивача, довідка про розмір
правової допомоги, копія довідок про інвалідність, письмові заперечення
відповідача, письмові пояснення третьої особи.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши письмові
докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом
встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Позивач
є інвалідом 3 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України
для ветеранів війни і інвалідів війни, що підтверджується копією довідки про
інвалідність (а.с.11) та копією посвідчення (а.с.3), відповідачем не
оспорюється.

Позивач
є інвалідом 3 групи за захворюванням, пов'язаним з виконанням обов'язку
військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується
копією довідки про інвалідність (а.с.11) та копією посвідчення (а.с.3),
відповідачем не оспорюється.

Таким чином, позивач має право відповідно до ст.13 ч.7 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на отримання допомоги до
Дня Перемоги у 2007 році у сумі 2870,42 грн., з якої недоотриманою є 2570,42
грн. Позивач має право відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у 2007 році у сумі
1680 грн., з якої недоотриманою є 1590 грн.

Задовольняючи
позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 13 ч. 7 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних
пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно
до Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» зі змінами
внесеними Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік» від 15.03.2007р. та з урахуванням ст. 28 Закону
України «Про державне загальнообов'язкове пенсійне стархування» розмір
мінімальної пенсії за віком з 01.04.2007 року становить 410,06 грн.

Згідно ст. 17-1 ч.1 Закону щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня
в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці
та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за
місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх
проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно ст. 29 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» розмір разової допомоги інвалідам війни 3 групи на
2007 рік встановлено у 300 грн.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
звуження змісту та обсягу гарантованого ст. 13 ч. 7 Закону права позивача
шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не
допускається.

Рішенням Конституційного Суду України від
09.07.2007 року за №6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), у тому числі, пункт 13 статті 71 Закону України
«Про державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію
статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту". Положення п.13 ст. 71 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік» втратило чинність з дня
ухвалення даного рішення.

Суд не бере до
уваги посилання представника відповідача на те, що величина мінімальної пенсії
за віком не застосовується до правовідносин, встановлених Законом, оскільки
розмір мінімальної пенсії за віком є єдиною соціальною гарантією для усіх
непрацездатних громадян, відповідно до Закону України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000р. за №2017 та до
Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р. за №966 він не може
бути меншим за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, оскільки обмеження
цих норм тягне за собою не тільки порушення права позивача, встановленого
спеціальним законом, а ще й порушення його конституційних прав, передбачених
ст. ст. 22, 46, 48 Конституції України.

Відповідно
до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні
заробітні плати.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 15.03.2007р.
розмір мінімальної заробітної плати з 01.04.2007 року, тобто на час здійснення
виплати допомоги на оздоровлення, становить 420 грн.

Суд не бере до уваги посилання представника
відповідача на застосування постанови КМУ від 12.07.2005р. №562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», оскільки спеціальним законом, а саме Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», що має вищу юридичну силу порівняно з постановою КМУ, встановлено
розмір зазначеної допомоги, а тому, враховуючи засади пріоритетності законів
над підзаконними нормативними актами, норми ч.4 ст. 9 КАС України, застосуванню
у даному випадку підлягає зазначений Закон.

Крім того, згідно ч.1 ст. 17 Закону
України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з
прав людини” суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист
прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику
Європейського Суду, як джерело права.
Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична особа має
право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного права. При розгляді справи “ОСОБА_2 проти
України” Європейський суд з прав людини
зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати
своїм робітникам з державного бюджету.
Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок , вносячи відповідні зміни в
законодавство. Однак, якщо чинне правове
положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні
для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих випадках,
доки відповідні положення є чинними. При цьому органи державної влади не можуть
посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.
Оскільки правові положення, які передбачають виплату разової щорічної допомоги інваліду війни до Дня Перемоги та щорічної
допомоги на оздоровлення є чинними, тобто не скасовані, не змінені і позивач
має право на їх отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати
ці виплати. Тому суд вважає за необхідне задовольнити позов позивача про
стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги до Дня Перемоги за 2007
рік в сумі 2570,42 грн. та недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення у
сумі 1590 грн.

Згідно
ст. ст. 90, 94 КАС України понесені позивачем судові витрати, пов'язані з
оплатою допомоги адвоката у сумі 50 грн. (а.с.8) підлягають відшкодуванню
позивачу за рахунок державного бюджету.

На
підставі ст. 22 Конституції України, ст. 13 ч. 7 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ч.4 ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», керуючись ст. ст. 2, 11, 90, 94, 159-163
КАС України, суд, -

постановив:

Позов
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської
міської ради, третя особа Головне управління Державного казначейства України в
Луганській області, про зобов'язання до перерахунку, стягнення одноразової
щорічної допомоги до Дня Перемоги та щорічної допомоги на оздоровлення
задовольнити повністю.

Визнати
дії Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради
по виплаті одноразової щорічної допомоги до Дня Перемоги у розмірі 300 гривень
у 2007 році та щорічної допомоги на оздоровлення у сумі 90 гривень у 2007 році
протиправними.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради
на користь ОСОБА_1 одноразову щорічну допомогу до Дня Перемоги за 2007 рік у
сумі 2570 (дві тисячі п'ятсот сімдесят) гривень 42 копійки, щорічну допомогу на
оздоровлення за 2007 рік у сумі 1590 (одна тисяча п'ятсот дев'яносто) гривень.

Відшкодувати
ОСОБА_1 з державного бюджету судові витрати у сумі 50 (п'ятдесят) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Донецького
апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Лисичанського міського
суду заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня складення
постанови у повному обсязі або подання апеляційної скарги у той самий строк.
Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду Луганської області.

Суддя: