Справа № 2-а-4601/2007
Суддя: Сторчак В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул. Островського, 14
П О С Т А Н О В А

І м е н е м Ук р а ї н и

3
серпня 2007 року
Справа № 2-а-4601/07

Вінницький окружний адміністративний суд

в
складі: головуючого - судді Сторчака В.Ю.

при секретарі - Заболотній О.Д.

за участю
представників сторін:

позивача: ОСОБА_2., ОСОБА_1.

відповідача: Кісь С.М., Щербань
Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну
справу за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1до Крижопільської міжрайонної
державної податкової інспекції про
визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення , -

С У Т Ь С П О Р У:

Приватним
підприємцем ОСОБА_1заявлено позов про визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення рішення № /0 від 05.012.2006 року, винесене
посадовими особами Крижопільської міжрайонної державної податкової інспекції,
Томашпільського відділення про визначення податкового зобов'язання по податку
на додану вартість в сумі 84631 грн.

Позов мотивовано тим, що 05.12.2006р.
Ямпільською міжрайонною державною
податковою інспекцією, Томашпільським віділенням винесено податкове повідомлення- рішення № /0, на підставі
акта - перевірки № 660 1 702
- від 01.12.2006року відповідно з підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 ст. 17 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", як приватному
підприємця визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 84 631 грн. Позивач не погоджується з винесеним рішенням,
вважає що воно є незаконним та винесено всупереч діючого податкового
законодавства України і таким що порушує
його законні права та інтереси.

Представник міжрайонної державної податкової інспекції у відзиві на позов не погоджується з позицією
позивача вказуючи що актом перевірки від
01.12.2006 року №660/7/1702/ було встановлено, що в порушення пп. 7.2.4. п. 7.2. та пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" № 168/97-ВР
від 03.04.1997р. Позивачем безпідставно включено до податкового кредиту витрати
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними, чим занижено суму
податку на додану вартість за період з
01.04.2005 року по 31.12.2005 року в сумі
665 15 грн. Перевірка даного питання
за період з 01.01.2005р. по 31.12.2005р. проводилася працівниками Ямпільської МДПІ (акт №
229/7/1702/ від 10.04.2006р.).
вказана перевірка була
проведена без врахування
відповідей на запити
про проведення зустрічних
перевірок, які були направлені під час
перевірки щодо взаємовідносин ТОВ
"Журавлівське ХПП" м. Тульчин, Тульчинська міська Рада, ЗАТ "Соколівський цукор" с.Соколівка, СТОВ
"Липівка" Томашпільськийрайон, ПП ОСОБА_3 Тому в
акті № 229/7/1702/
від 10.04.200бр було вказано, що при триманні матеріалів, що не підтверджують дані обліку
приватного підприємцяОСОБА_1
керівником податкового органу вживаються заходи, щодо доведення позапланової
документальної перевірки відповідно до п. "а" ст. З Указу президента України від 23.07.1998
року № 817/98 "Про деякі заходи перегулювання підприємницької діяльності".

Заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно вивчивши
обставини справи та оцінивши наявні у справі докази суд прийшов до висновку, що
дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

05.12.2006р. Ямпільською міжрайонною державною податковою інспекцією,
Томашпільським віділенням винесено
податкове повідомлення - рішення № /0, на підставі акта - перевірки № 660 1 702 - від 01.12.2006року
відповідно з підпунктом 17.1.3 пункту
17.1 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", як приватному підприємця визначено суму податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість в сумі 84 631 грн. Вказана сума
податкового зобов'язання визначена в зв'язку з тим, що в результаті позапланової документальної перевірки
дотримання вимог податкового та валютного законодавства в період з 01.04.2005
року по 31.12.2005 року, для підтвердження
податкового кредиту, надавався запит за № 684/17 від 21.03.2006 р. до ДПІ у місті Черкаси на
проведення зустрічної перевірки
взаєморозрахунків приватного підприємцяОСОБА_1 з СПД ОСОБА_3відповідної податкової накладної: № 49 від 30.08.2005 року в сумі -69 083 грн., 33 грн. ПДВ.

В результаті проведеної зустрічної перевірки було
встановлено, що вказана податкова накладна була виписана
приватним підприємцем ОСОБА_3 і була внесена
позивачем в реєстр отриманих податкових накладних за серпень 2005р. ПДВ з вартості придбаних в СПД
ОСОБА_3товарів в сумі 69 083 грн. 33,00
включено до складу податкового кредиту в деклараціях по податку на
додану вартість за 3,4 квартал 2005 року. ДПІ
у місті Черкаси надало відповідь за № 3180/17-217 від 12.10.2006р., про
те що свідоцтво платника ПДВ СПД ОСОБА_3. №
84456167 від 16.09.1999р. анульоване 07.10.2004р. згідно заяви на виключення з реєстру платника податку на додану вартість.

По даному факту в ДПІ міста Черкаси неодноразово
направляли запити щодо проведення
зустрічної перевірки щодо господарської операції відповідно податкової накладної №49 від 30.08.2005р. На
вказані запити відправлялися відповіді які різнилися між собою по змісту щодо обставин здійснення СПД ОСОБА_3господарських
операцій по продажу товарів відповідно
податкової накладної №49 від30.08.2005р Зокрема, СПД ОСОБА_3в своїх поясненнях підтверджував факт
проведення господарської операції, щодо відпуску товарів на загальну
суму 414 500 грн. ПП ОСОБА_1. відповідно до
вказаної податкової накладної, наряду з цим він надавав пояснення що був посередником у вказаній господарській операції
і отримав комісійні в розмірі 12 000
грн., хоча виписав податкову накладну на 414 500 грн. Відповідно до
діючого Податкового Законодавства України право на виписку податкової накладної має особа яка відповідним
чином зареєстрована як платник ПДВ.
Тому на момент здійснення господарської операції відповідно до податкової накладної № 49 від 30.08.2006р. позивач як
підприємець і сторона у договорі був впевнений
що СПД ОСОБА_3є особою відповідним чином зареєстрованою як платник ПДВ,
оскільки він виписав відповідну податкову накладну і можливості перевірити даний факт відповідно до чинного
законодавства у нього не було. Тому
позивач на законних підставах відніс вище вказану суму ПДВ до податкового
кредиту в бухгалтерських звітних документах.

Виходячи з вище викладеного посадові особи Ямпільської
міжрайонної державної податкової
інспекції Вінницької області, без попереднього звернення до суду про визнання недійсною угоди відповідно до податкової
накладної № 49 від 30.08.2006р.
про продаж товарів, не мали законних підстав для винесення податкового повідомлення - рішення № /0, на
підставі акта - перевірки № 660 1 702 -
від 01.12.2006 року відповідно з підпунктом 11і
.1.3 пункту 17.1 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими

фондами", позивачу як приватному підприємцю
визначено суму податкового зобов'язання
по податку на додану вартість в сумі 84 631 грн. У довідках - відповідях отриманих від ДПІ м. Черкаси про
проведення зустрічної перевірки в СПЦ ОСОБА_3вказувалось
що він в III кварталі 2005 року окрім господарської операції згідно податкової накладної
№ 49 від ЗО. О8.2005р. Однак це не
відповідає дійсності, адже перед податковою накладною за № 49 СХІД ОСОБА_3. проведено 48 господарських операцій про
що свідчить нумерація податкових
накладних. Також про це свідчать і акти здачі - приймання виконаних робіт СПД ОСОБА_3. безпосередньо з позивачем в
серпні 2005 року .

На підставі п. п. 7.4.1, п. п. 7.4.5 п. 7.4; п. 7.5 ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість" для включення сум податку на додану
вартість до податкового кредиту достатньо таких підстав, як здійснення операції
з придбання товарів та наявність належним чином оформленої податкової
накладної, виданої платником податку на додану вартість.

У той же час, наведена вище норма - п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість" - передбачає, крім визначених судом
обов'язкових підстав виникнення у платника податку права на податковий кредит,
ще наявність такої підстави, як сплата платником податку у звітному періоді
відповідних сум податку.

Відповідно до п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" суми податку на додану вартість зараховуються до
Державного бюджету України та використовуються у першу чергу для бюджетного
відшкодування податку на додану вартість згідно з цим Законом.

Тобто законодавцем чітко передбачено, що однією з обов'язкових підстав
включення сум до податкового кредиту з податку на додану вартість є сплата цих
сум до Державного бюджету України.

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить, що Законом України "Про
податок на додану вартість" встановлено прямий взаємозв'язок між сплатою,
надходженням до бюджету податку на додану вартість та відшкодуванням цього
податку. При цьому зазначені етапи нерозривно пов'язані між собою: сплата
податку, а потім включення відповідних сум до податкового кредиту з податку на
додану вартість та відшкодування податку на додану вартість за рахунок коштів,
що були сплачені у вигляді податку.

За змістом Закону право на відшкодування виникає лише при фактичному
надходженні податку на додану вартість до Державного бюджету України від
платника податку - продавця, а не з самого факту здійснення відповідної
операції та сплати покупцем податку в ціні товару.

На підставі вищевикладеного позов
Приватного підприємця підлягає задоволенню.

Судові витрати компенсуються за рахунок держави, оскільки відповідач
від сплати судового збору звільнений
відповідно до ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

Керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 69-72,
79, 86, 94, 100, 153, 158-163, 167, 186, 254, 255 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати
протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від
05.12.2006 року .

На
постанову суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом 10
днів з дня його прийняття. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Якщо
заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була
подана в строк 20 днів, постанова набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Повний текст постанови виготовлений 9.08.2007р.

Суддя /підпис/

Копія вірна

Суддя:

Секретар: