Справа № 22ас-386/2007р.
Суддя: Копаничук С.Г.
Дата ухвалення: 2007-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22 ас - 3 86 / 2007 р. Постанова ухвалена під головуванням
Категорія: 12 Ковальської І.А.
Доповідач: Копаничук С.Г.
УХВАЛА

Апеляційного суду Вінницької
області від 23 лютого 2007 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Вінницької області
в складі:

Головуючого: Копаничук С.Г.

Суддів: Матківської М.В., Оніщука
В.В.

при секретарі Цехмістер О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального
захисту населення в Замостянському
районі м. Вінниці на постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від
21.12.2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці і
соціального захисту населення в Замостянському районі м. Вінниці про стягнення
разової щорічної допомоги,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до управління праці та соціального захисту населення в Замостянському районі м.
Вінниці про стягнення разової щорічної допомоги за 2004, 2005, 2006 роки у сумі
3252,25 грн. В судовому засіданні представник позивача Дяковський Л.В. зменшив позовні вимоги і
просив суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача
недоплачену разову щорічну грошову допомогу, як учаснику бойових дій за 2004, 2005
роки в сумі 1752,25 грн.

Постановою Замостянського
районного суду м. Вінниці від 21.12.2006 року
зазначений позов задоволено. Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення в Замостянському
районі м. Вінниці на користь ОСОБА_1
недоплачену грошову допомогу як учаснику бойових дій за 2004-2005 роки в сумі 1752 грн.25 коп., а також судовий
збір на користь держави в розмірі 51 грн.

В апеляційній скарзі управління праці
та соціального захисту населення в
Замостянському районі м. Вінниці просить зазначене рішення скасувати через порушення судом норм матеріального
права, а по справі ухвалити нове
рішення, яким позивачу відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначили, що суд безпідставно не
застосував до даних правовідносин

2

норми
Законів України "Про державний бюджет" за відповідні роки, які і
визначили розмір грошової допомоги та невірно трактував дію Рішення
Конституційного суду України від 01.12.2004 року в часі.

Суд першої інстанції встановив, що
виплата щорічної разової допомоги позивачу
здійснювалась у меншому розмірі, ніж передбачає Закон України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а тому стягнув з
управління різницю до необхідного розміру.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі,
перевіривши матеріали справи, постанову суду та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Позивач є учасником бойових дій, має
відповідне посвідчення НОМЕР_1, видане ГУ кадрів МО України
14.04.2000 року. В 2004, 2005 роках йому була виплачена грошова допомога у
розмірах відповідно 120, 250грн.

Відповідно до ст. ст. 12, 170-1 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
щорічна грошова допомога виплачується щорічно до 5 травня у розмірі 5
мінімальних пенсій за віком, а виплати здійснюються органом праці та
соціального захисту населення.

Ст.22
Конституції України передбачає, що при прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав
і свобод.

Тому суд при ухваленні
постанови правильно застосував норму Конституції України, як норму прямої дії і
з врахуванням позиції Конституційного Суду України, висловлену з даного питання
по рішенню від 01.12.2004 року №20-рп, прийняв правильне рішення про
задоволення позову.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки відповідно до ст.8
Конституції України в Україні діє принцип верховенства права і Конституція має
найвищу юридичну силу. Згідно зі ст. 8 ЦПК України суд застосовує акт
законодавства, який має вищу юридичну силу. Тому посилання на незастосування
судом норм Законів України "Про державний бюджет на 2004" і подальші
роки не заслуговують на увагу.

З огляду на
зазначене підстав для скасування постанови суду колегія суддів не вбачає, а
тому, керуючись ст.ст. 200 , 205, 206 КАС України ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу управління праці та соціального захисту населення в Замостянському
районі м. Вінниці відхилити.

Постанову
Замостянського районного суду м. Вінниці від 21.12.2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути

оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного

місяця.