Справа № 22ас-85/2007
Суддя: Морозовський В.І.
Дата ухвалення: 2007-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22ас -
85 / 2007 Постанову
ухвалено під головуванням Копія
Категорія 38 судді
Доповідач : Морозовський В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007
року місто
Вінниця

Колегія судців судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючого: Морозовського В. І.,

суддів: Оніщука В.В. і Чорного В.І.,

при секретарі: Шевчук Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні
справу за апеляційною скаргою Вінницької митниці на постанову Ленінського районного
суду м. Вінниці від 22 листопада 2006 року за адміністративним позовом ОСОБА_1
- представника ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача - відділ Державної
автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у
Вінницькій області, про визнання незаконним рішення Вінницької митниці та
зобов'язання останньої внести зміни в посвідчення, -

встановила:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1. в інтересахОСОБА_2. звернувся
до суду із позовною заявою, в якій просив визнати незаконним рішення Вінницької
митниці про заборону позивачу на протязі одного року доручати користування
іншим особам належним їй автомобілем Ауді-А8 НОМЕР_1, 1998 року випуску,
ідентифікаційний номер кузова -НОМЕР_2 та зобов'язати відповідача внести зміни
в посвідчення серії АА № 1483973 від 8 червня 2006 року, надавши ОСОБА_2 право
на протязі року доручати користування цією автомашиною іншим особам.

Позов обгрунтований тим, що в червні 2006 року ОСОБА_2 переїхала з
Республіки Молдова на постійне проживання в с Великі Крушлинці Вінницького району та ввезла на митну
територію України вказаний автомобіль, у зв'язку з чим 8 червня того ж року
Вінницькою митницею видано посвідчення, в якому зазначено, що Вінницька митниця
не заперечує проти реєстрації транспортного засобу в органах ДАІ МВС України,
але без надання власнику протягом одного року права продажі, здачі в оренду,
видачі доручення на користування іншим особам (крім подружжя, дітей, рідних
братів та сестер). Дане обмеження позивач вважає незаконним як таке, що
суперечить вимогам чинного законодавства та позбавляє її права розпоряджатись
своїм майном.

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 22 листопада 2006 року
вказані позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі Вінницької митниці ставиться питання про скасування
постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в
позові, що мотивується допущеними судом порушеннями норм матеріального та
процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача
Македонський О.В. та представник прокуратури Вінницької області Жовмір І.І.
викладені в апеляційній скарзі вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник
позивача ОСОБА_1. заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважаючи їх
безпідставними, тому просив скаргу відхилити та залишити судове рішення без
змін.

Заслухавши
суддю-доповідача та пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги і
перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 159
КАС України судове рішення повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні
норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених
тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, суд
першої інстанції при ухваленні судового рішення не дотримався даних вимог
закону.

Задовольняючи
позов, суд виходив з того, що встановлене для ОСОБА_2. Вінницькою митницею
обмеження на відчуження та користування автомобілем іншими особами суперечить
положенням Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну,
митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних
засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України»
(далі -Закону), оскільки така заборона має альтернативний характер, тому
одночасно може застосовувати тільки одне із вказаних обмежень.

Між тим, цей висновок суду не грунтується на нормах
матеріального права.

Відповідно до ч.
З ст.8 Закону механічні транспортні засоби за кодами 87.01, 87.02, 87.03,
87.04, 87.05 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності
(у тому числі - легкові автомобілі), що ввозяться громадянами при переселенні
на постійне місце проживання в Україну, підлягають постановці на тимчасовий
облік в органах Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ
України на термін до одного року з оформленням документів на право тимчасової
експлуатації таких транспортних засобів з терміном дії на один рік без права
відчуження таких транспортних засобів або передачі у користування іншим особам.

Суд першої
інстанції не взяв до уваги те, що про обмеження у безальтернативному порядку
щодо продажу, дарування, здачі в оренду, видачі доручення на користування
іншими особами (крім батьків, одного із подружжя, дітей, рідних братів і
сестер) прямо зазначено у додатку № 2 до Правил ввезення транспортних засобів
на територію України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31
травня 1994 року № 341, яка набрала чинності з 1 серпня 1994 року і до
теперішнього часу в цій частині ніким у встановленому порядку не скасована та
не визнана незаконною. При цьому така заборона не являється абсолютною,
оскільки може бути знята за умови отримання дозволу митниці.

Виходячи з
останнього, не відповідає дійсності висновок суду про відсутність у чинному
законодавстві України норм, що встановлюють право митних органів визначати коло
осіб, яким в разі тимчасового ввезення транспортних засобів на митну територію
України можна їх передавати в користування.

За таких
обставин посилання в постанові суду на ст.ст. 8, 13 і 41 Конституції України як
на норми прямої дії у даному конкретному випадку є недоречним.

Крім того,
згідно ст. 41 Конституції України право кожного володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю не є абсолютним і за певних умов може бути
обмежено, що узгоджується також з положеннями ч.б ст.4 Закону України «Про
власність», ч.7 ст.319 і ч.2 ст.321 ЦК
України.

Оскільки видане Вінницькою митницею посвідчення серії АА № 1483973 від 8
червня 2006 року за своїм змістом відповідає викладеним вище положенням актів
законодавства

України, тому вимоги представника позивача про
незаконність рішення відповідача та зобов'язання останнього внести до вказаного
посвідчення не передбачені законом зміни задоволенню не підлягають.

Так як суд
першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення справи, тому постанова підлягає
скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Вінницької митниці - задовольнити.

Постанову
Ленінського районного суду м. Вінниці від 22 листопада 2006 року -скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою
відмовити ОСОБА_1 -представнику ОСОБА_2 - в задоволенні адміністративного
позову про визнання незаконним рішення Вінницької митниці про заборону позивачу
на протязі одного року доручати користування іншим особам належним їй
автомобілем Ауді-А8 НОМЕР_3, 1998 року випуску, ідентифікаційний номер кузова
-НОМЕР_2, та зобов'язання відповідача внести зміни в посвідчення серії АА № 1483973
від 8 червня 2006 року щодо надання ОСОБА_2 права на протязі року доручати
користування цією автомашиною іншим особам.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного Суду України
протягом одного місяця.