Справа № 22ас-362/2007
Суддя: Морозовський В.І.
Дата ухвалення: 2007-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22ас -
362 / 2007 Ухвалу
постановлено під головуванням
Категорія 22 судді
Доповідач: Морозовський В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007
року місто
Вінниця

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого : Морозовського В.І.,

суддів : Глєбова І.К. і Чорного В.І.

при секретарі: Шевчук Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької
області від 28 грудня 2006 року про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1
про визнання неправомірними дій посадових осіб Вінницького обласного
військового комісаріату щодо перерахунку розміру пенсії за вислугу років та
стягнення недоплати, -

встановила:

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької
області від 28 грудня 2006 року позовну заяву ОСОБА_1. залишено без руху у
зв'язку з тим, що позивачем в порушення вимог п.4 ч.І ст. 106 КАС України не
зазначено коли, відповідно до якого наказу та на яких підставах він був
звільнений з військової служби; не вказано, чому саме Вінницький обласний
військовий комісаріат являється відповідачем у справі, а також не подано
документ, на підставі якого ОСОБА_1. звільнений від сплати судового збору.

В апеляційній скарзі позивач з посиланням на ст. 198 КАС
України просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову по суті
заявлених позовних вимог. При цьому ОСОБА_1. вказує те, що вимоги суду першої
інстанції безпідставні, так як ним до позовної заяви додана копія наказу про
його звільнення з військової служби із зазначенням підстав звільнення. Також
позивач зазначає, що нарахування та виплата йому пенсії проводилось Вінницьким
обласним військовим комісаріатом, де знаходиться його пенсійна справа, тому
саме він є належним відповідачем.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач викладені
в апеляційній скарзі вимоги підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце
судового засідання, до суду свого представника не направив, тому у
відповідності до вимог ч.4 ст. 196 КАС України колегія судців прийняла рішення
про апеляційний розгляд справи без участі вказаної сторони.

Заслухавши суддю-доповідача і пояснення позивача, перевіривши матеріали
справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.І ст. 106 КАС України у позовній
заяві, зокрема, має бути зазначений зміст позовних вимог і виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Частина 2 статті 106 КАС України зобов'язує позивача на
підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, зазначати докази,
про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Між тим, вказаних вимог процесуального закону ОСОБА_1. не дотримався, про
що правильно зазначено в ухвалі судді районного суду. При цьому наявність
певних даних тільки у доданих до позовної заяви матеріалах не звільняє позивача
від обов'язку зазначати їх у тексті самої позовної заяви.

Щодо посилання ОСОБА_1. на те, що він звільнений від
сплати судового збору (державного мита) на підставі п.1 ст.4 Декрету Кабінету
Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93, то воно є безпідставним,
оскільки позивач проходив військову службу в якості офіцера і на нього не
поширювалась дія трудового законодавства, у зв'язку з чим суть його позову не
відноситься до спорів, що випливають з трудових правовідносин.

Так як ОСОБА_1. подав позовну заяву до суду 21 грудня 2006 року, а Закон
України від 3 листопада 2006 року № 328-V, яким
ч.І ст.4 вказаного вище Декрету доповнено пунктом 47 щодо звільнення від сплати
судового збору військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які
призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходять службу у
військовому резерві, - за позовами, пов'язаними з виконанням військового
обов'язку, набрав чинності з 1 січня 2007 року, тому його дія на ОСОБА_1. не
поширюється.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 187 КАС України позивач зобов'язаний сплатити
судовий збір у встановленому пп. «з» п.1 ст.З цього ж Декрету розмірі.
Внаслідок цього висновок судді про необхідність подання ОСОБА_1. документа про
звільнення від сплати судового збору є законним та обгрунтованим.

Що стосується вимоги позивача про скасування ухвали суду та прийняття нової
постанови по суті заявлених позовних вимог, то вона виходить за межи наданих
апеляційному суду повноважень, через що не може бути задоволеною. Посилання
апелянта на ст. 198 КАС України у даному конкретному випадку є недоречним, так
як предметом оскарження являється не постанова, а ухвала суду першої інстанції.

За таких обставин, оскільки позовна заява подана ОСОБА_1.
без додержання вимог, встановлених статтею 106 КАС України, залишення її без
руху відповідає положенням ч.І ст.108 КАС України, у зв'язку з чим ухвала судді
зміні або скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.
199,200,205,206 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 28 грудня 2006 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.