Справа № 22а-109/2007
Суддя: Паліюк В.П.
Дата ухвалення: 2007-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 22а-109/07 Головуючий першої інстанції Алєйніков В.О.
Категорія: 21 Суддя - доповідач апеляційного суду Паліюк П.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року лютого місяця 1 дня колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:
головуючого Паліюка В. П., суддів
Козаченка В.І., Довжук Т.С., при секретарі Негрун І.О., за
участю позивача ОСОБА_1., представника відповідача Рубан Т.Л.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу

за апеляційною скаргою

начальника управління Пенсійного фонду України

в Центральному районі м. Миколаєва

(далі -
управління Пенсійного фонду)

на постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від

10 листопада 2006
р. за позовом ОСОБА_1до

управління Пенсійного фонду
про
визнання дій неправомірними та

призначення пенсії державного службовця

ВСТАНОВИЛА:

7 вересня 2006 р. ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до

управління Пенсійного фонду про визнання дій неправомірними
та

призначення пенсії державного службовця.

Позивач зазначав, що з 27 травня 1992 р. працює директором школи-інтернату № 4 м. Миколаєва. В період з 15
жовтня 1967
р. по 27
травня 1992
р. працював на посадах, прирівняних
до посад державних службовців. Зокрема, завідуючим
відділу пропаганди та агітації політичної просвіти, завідуючим відділу пропаганди та агітації Заводського
районного комітету Комуністичної партії України (далі - КПУ) м.
Миколаєва, інструктором відділу науки та учбових закладів Миколаївського
обласного комітету КПУ, начальником управління
народної освіти Миколаївського обласного виконавчого комітету.

В зв'язку
з досягненням пенсійного віку, звернувся до управління

Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії
на підставі ст. 37 Закону

України "Про державну службу" від 16 грудня 1993
р. (далі - Закон).

Однак, рішенням комісії з пенсійних питань при управлінні
Пенсійного фонду від 30 серпня
2006 р. в призначенні
пенсії на підставі цього Закону йому відмовлено, оскільки на час досягнення
пенсійного віку він працював на посаді, яка не відноситься до посад державних службовців. До того ж, стаж роботи на
посадах, віднесених до категорії державних службовців складає 12
років 22
дні, а посади на яких позивач працював в органах КПУ, не передбачені ст. 25 Закону.

На думку ОСОБА_1.,
відповідач незаконно відмовив йому в призначенні пенсії державного службовця, а тому
просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2006
р. позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії

управління
Пенсійного фонду щодо відмови у призначенні ОСОБА_1. пенсії на підставі ст. 37 Закону та зобов'язано відповідача призначити позивачу таку пенсію.

В апеляційній скарзі начальник управління Пенсійного фонду, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права, просив постанову суду
скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.
відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Місцевий суд в повному обсязі дослідив обставини справи, дав належну оцінку
доказам та відповідно до вимог ст. 37 Закону дійшов
правильного висновку про те, що ОСОБА_1. має право на пенсію державного
службовця. В зв'язку з чим, задовольнив його вимоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права
необгрунтовані.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що на час досягнення пенсійного
віку позивач дійсно працював на посаді директора школи-інтернату.

Відповідно до Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за
вислугу років працівникам органів виконавчої влади, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 р. №
1049 та Порядку обчислення стажу державної служби,
затвердженої Постановою Кабінету Міністрів
України від 3 травня
1994 р.
№ 283, до
стажу державної служби зараховується період роботи ОСОБА_1. в партійних органах.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1. відноситься до тих
категорій державних службовців, які відповідно до ст. 37 Закону мають право на пенсію.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що підстав для скасування
оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. ст. 195, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу начальника управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м. Миколаєва відхилити, а
постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2006
г. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з дня набрання нею законної сиди.