Справа № 2-А-438/2007
Суддя: Романенко В.В.
Дата ухвалення: 2007-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2007 року

Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі: судді -
Романенка В.В., при секретарі - Кириловій К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ялтинської
міської Ради про визнання неправомірним та скасування рішення та покладення
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, уточнив позовній вимоги,
просить визнати неправомірним та
скасувати рішення Ялтинської міської
Ради № 96 від 06.03.2007 року
«Про відмову ОСОБА_1. в передачі
у власність земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0400 га, для
будівництва та обслуговування житлового будинку з при будинкової території за адресою: м.Ялта, АДРЕСА_1, на землях
Ялтинської міської Ради», та зобов'язати Ялтинську міську Раду розглянути
рішення про зміну цільового
призначення спірної земельної ділянки та
переведення її в землі запасу Ялтинської міської Ради.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
рішенням Ялтинської міської Ради №142 від 29 грудня 2004 року були затвердженні матеріали попереднього
погодження місця розташування житлового будинку ОСОБА_1. та надано дозвіл на розробку проекту відводу земельної
ділянки, орієнтованою площею 0,0400 га за адресою: м.Ялта,АДРЕСА_1. ОСОБА_1
були отримані всі необхідні погодження, висновок державної землевпорядної експертизи, однак 06 березня
2007 року Ялтинська міська рада рішенням №96 відмовила ОСОБА_1 в затвердженні
проекту відводу в зв'язку з тим, що земельна ділянка знаходиться в межах при
будинкової території. ОСОБА_1 вважає, що рішення є неправомірним, оскільки
земельна ділянка не є при будинковою територією, так як вона не підтверджена
необхідною затвердженою містобудівельною та землевпорядною документацією
відповідно до Правил та порядку розподілу території житлового кварталу,
затверджених наказом держкомітету по
будівництву, архітектурі і житлової політики України №228 від 16.09.1999 року,
та Роз'яснень міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального
господарства України «Відносно правил встановлення при будинкової території та розміщення на ній будівель іншого
призначення» в редакції від
01.10.2006 року. Відповідно до
держземекспертизи для вирішення питання
про затвердження проекту відводу земельної ділянки рекомендовано вирішити
питання про вилучення земельної ділянки з при будинкової території. Також з
відповідними клопотаннями до голови Ялтинської міської Ради зверталися
заступник голови Республіканського комітету по земельним ресурсам
В.Дмитрусенко, завідуючий юридичним відділом виконавчого комітету Ялтинської
міської Ради Паюк І.В. та інші. Однак це
питання не було розглянуто. Ніхто із співвласників будинку не заперечує проти
вилучення земельної ділянки ОСОБА_1з при будинкової території.

Представник позивача вимоги підтримав з тих самих підстав.

Відповідач позов не визнав, вважає рішення правомірним прийнятим у відповідності
до діючого законодавства.

Вивчивши матеріали і обставини справи, дослідивши письмові докази,
вислухавши сторони, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст.6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод
від 04 листопада 1950 року ратифікованою Верховною Радою України 17 липня 1997
року кожний при рішенні питання про його цивільні права й обов'язки має право
на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом,
установленим законом.

Складовою частиною справедливого судочинства, зокрема, є доступ до
процедури з усіма атрибутами контролю, тобто право на судовий контроль органів
державної влади.

Частини друга й третя ст.55 Конституції України визначають, що права та свободи громадянина захищаються
судом, кожному гарантується право на оскарження в суд рішень, дій або
бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Це означає, що суд не може відмовити
у правосудді, якщо
громадянин України,
іноземець, особа без
громадянства вважають, що їхні права
і свободи порушені або
порушуються, створено або
створюються перешкоди для
їх реалізації, або мають
місце інші ущемлення
прав та свобод.

Положення Конвенції та
Конституції України з
цього питання відтворені в статті
2-й Кодексу адміністративного судочинства
України про завдання адміністративного судочинства.

Згідно ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти
органів місцевого самоврядування за мотивами їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Судом встановлено, що рішенням Ялтинської міської Ради №142 від 29 грудня
2004 року були затвердженні матеріали
попереднього погодження місця розташування житлового будинку ОСОБА_1. та надано дозвіл на розробку проекту відводу земельної
ділянки, орієнтованою площею 0,0400 га за адресою: м.Ялта,АДРЕСА_1. ОСОБА_1
були отримані всі необхідні погодження, висновок державної землевпорядної експертизи.

06 березня 2007 року Ялтинська міська рада рішенням №96 відмовила ОСОБА_1 в
передачі земельної ділянки у власність
для будівництва та обслуговування житлового будинку з при будинкової території за адресою: м.Ялта,АДРЕСА_1, у зв'язку з тим,
що земельна ділянка знаходиться на при
будинковій території.

Суд вважає, що вищезазначене
рішення підлягає скасуванню з
наступних підстав.

Суд дослідивши всебічно, повно,
безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність,
допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності,
вважає, що Ялтинська міська Рада, прийняла рішення №96 від 06 березня 2007
року передчасно, оскільки до вирішення
питання про затвердження проекту відводу земельної ділянки необхідно було
вирішити питання, яке ОСОБА_1 ставила у своїх заявах про вилучення земельної ділянки чи зміну її
статусу та прийняти до уваги заяву
співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 у м.Ялта
про згоду на вилучення земельної ділянки, яка знаходиться тривалий час в
користуванні родини ОСОБА_1.

Зазначене питання не було розглянуто
Ялтинською міською радою не зважаючи на звернення з пропозиціями заступника голови Республіканського комітету
по земельним ресурсам В.Дмитрусенко, завідуючого юридичним відділом виконавчого
комітету Ялтинської міської Ради Паюка І.В.,
начальника відділу Ялтинської міської ради по питанням регулювання
земельних відносин Кирицевої Т.В., які звертали увагу на те, що в разі не
вирішення питання про вилучення земельної ділянки та переведення її в вільні
землі Ялтинської міської ради буде порушено конституційне право ОСОБА_1на
приватизацію цієї земельної ділянки
відповідно до рішення Ялтинської міської ради №379 від 05.10.2005 року
«Про надання дозволу на складання проекту відводу земельної ділянки».

Крім того, суд зазначає, що в судовому засіданні
встановлено, що будинок АДРЕСА_1 м.Ялта знаходиться в управлінні комунального
підприємства „Ремонтно-експлуатаційна організація - 2”. Земельна ділянка, на
якій розташований цей багатоквартирний
будинок, в постійне користування, як це передбачено чинним законодавством, комунальному підприємству
„Ремонтно-експлуатаційна організація - 2” не надавався. Не надавалась
вказана земельна ділянка і
об'єднанню власників тому, що таке об'єднання власники квартир
будинку №АДРЕСА_2 м.Ялта не створювали.

Відповідно до статті 10 Закону України „Про приватизацію
державного житлового фонду", п. З Правил користування поміщеннями і при
будинковими територіями за власником житлового будинку органом місцевої
державної влади закріплюється прибудинкова територія. Законом України „Про
об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено термін
прибудинкової території - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена
актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для
обслуговування багатоквартирного будинку.

Відповідно ч. 2 ст. 42 Земельного кодексу України в разі
приватизації громадянами багатоквартирного будинку відповідна земельна ділянка
передається у власність чи в користування об'єднанню власників.

Статтями 125,125 Земельного кодексу України встановленою,
що право власності чи право користування земельною ділянкою виникає після
одержання документу, який підтверджує це право, зокрема, державного акту.

Порядок встановлення і закріплення меж прибудинкової
території існуючого житлового фонду передбачений Положенням, затвердженим
наказом Державного Комітету України по земельним ресурсам, Державним Комітетом
по житлово-комунальному господарству, Державним Комітетом України по справах
містобудування і архітектури, Фондом державного майна України від 05 квітня
1996 року № 31/30/53/396.

Відповідно до п. 2.1 Положення „Про порядок встановлення
і закріплення меж прибудинкової території існуючого житлового фонду і надання в
загальне користування чи в спільну власність земельних ділянок для будівництва
житлових будинків", прибудинкова територія - це встановлена проектом
забудови земельна ділянка багатоквартирного будинку.

За думкою суду з різницею від способу виникнення права
власності власників квартир на допоміжні поміщення багатоквартирного житлового
будинку, при якому не потрібно робити будь-які додаткові дії, крім приватизації
самої квартири, право користування земельної ділянкою в якості прибудинкової території
не виникає автоматично, тобто лише у зв'язку з придбанням квартири у власність,
а потребує закріплення земельної ділянки за вказаним правовим статусом за
будинком. Багатоквартирний житловий будинок передбачає собою об'єкт нерухомості
з відповідними житловими і нежитловими приміщеннями. Питання про закріплення
земельної ділянки для обслуговування будинку вирішується відповідно до
земельного законодавства.

Для того, щоб виникло право користування земельною
ділянкою в якості прибудинкової території необхідно визначити її межі, розмір і
закріпити земельну ділянку саме в такому правовому статусі.

Відповідно до Положень „Про порядок встановлення і
закріплення меж прибудинкової території існуючого житлового фонду і надання в
загальне користування чи в спільну власність земельних ділянок для будівництва
житлових будинків" прибудинкова територія закріплюється за житловим
будинком у відповідності до проекту забудови території (п.2.5), проекту
розподілу території мікрорайону на окремі земельні ділянки прибудинкових
територій; проекту відводу земельних ділянок прибудинкових територій будинку
цього мікрорайону (п.2.1-2.6).

Проект розподілу територій мікрорайону затверджується
органами місцевого самоуправління. Таким чином, розмір і розташування
прибудинкової території може бути визначений на основі проектів розподілу
території кварталу, мікрорайону і затвердження землевпорядної документації.

Згідно зі ст.71 Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере
участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі
наявних доказів.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу адміністративного
судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тому, особливістю адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Виходячи з наведеного суд вважає, що підстав, які б
свідчили про те, що земельна ділянка, яку запитує ОСОБА_1 є частиною при­будинкової
території у зв'язку з відсутністю документації, яка визначає розмір, межі і
правовий статус даної земельної ділянки, яка знаходиться в повноваженні
Ялтинської міської ради, немає і таких доказів відповідачем на надано.

Таким чином, вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини
й основних свобод від 04 листопада 1950 року ратифікованою Верховною Радою
України 17 липня 1997 року, ст.55 Конституції України, ст.59 Закону „О
місцевому самоврядуванні в Україні”, ст.ст. 6, 8, 9,
158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати
рішення Ялтинської міської Ради № 96 від
06.03.2007 року «Про відмову ОСОБА_1. в
передачі у власність земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0400 га для
будівництва та обслуговування житлового будинку з при будинкової території за адресою: м.Ялта, АДРЕСА_1, на землях
Ялтинської міської Ради».

Зобов'язати Ялтинську міську Раду на найближчій сесії розглянути питання
про зміну цільового призначення та переведення в вільні землі Ялтинської міської
ради, земельної ділянки, площею 0,0400 га, за адресою: м.Ялта, АДРЕСА_1, якою користуєтьсяОСОБА_1.

Постанова
може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через Ялтинський міський суд у порядку та строк передбачені ст.
186 КАС України.

Суддя: