Справа № К-4433/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2007 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :
суддів : Бутенка В.І.(доповідач),
розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну
справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу Державної
виконавчої служби Мукачівського міського управління юстиції Закарпатської
області та визнання незаконною постанови про накладення штрафу, -
в с т а н о в и л а :
У лютому 2004 року ОСОБА_1 звернувся до Мукачівського міського суду із
вказаною скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця
Мукачівського МУЮ, які полягали у винесенні постанови від 16 лютого 2004 року
про накладення на скаржника штрафу в розмірі 170 грн. за невиконання рішення
апеляційного суду Закарпатської області від 07.06. 2002 року про зобов'язання
ПМП "Жерстяник", директором якого він є, повернути громадянці ОСОБА_2
приміщення кафе-бару "Оазис", а також просив скасувати вказану
постанову державного виконавця.
Рішенням Мукачівського міського суду Закарпатської області від 05 березня
2004 року скаргу задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 22 червня 2004 року це
рішення скасовано, провадження у справі закрито з підстав непідсудності даної
справи Мукачівському міському суду.

На виконання цього судового рішення ОСОБА_1 у липні 2004 року звернувся із
скаргою на дії державного виконавця до апеляційного суду Закарпатської області.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 21 серпня 2004 року ОСОБА_1
відмовлено у поновленні строку на звернення до суду та залишено скаргу без
розгляду.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати це судове рішення та
направити справу на новий судовий розгляд. При цьому він посилається на
порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Залишивши скаргу ОСОБА_1 без розгляду, апеляційний суд виходив з того, що
ним без поважних причин пропущено строк на звернення до суду.

Однак такий висновок не ґрунтується на вимогах закону і суперечить
матеріалам справи.

Так, зі справи видно, що ОСОБА_1 26 лютого 2004 року подав до Мукачівського
міського суду зазначену скаргу.

Рішенням Мукачівського міського суду Закарпатської області від 05 березня
2004 року скаргу було задоволено, а в подальшому ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 22 червня 2004 року це рішення скасовано, провадження
у справі закрито.

Апеляційний суд мотивував своє рішення непідсудністю даної справи
Мукачівському міському суду.

В зв'язку з цим ОСОБА_1 у липні 2004 року звернувся із скаргою на дії
державного виконавця до суду апеляційної інстанції, яка і була залишена без
розгляду оскарженою ухвалою апеляційного суду Закарпатської області.

Як зазначав суд, згідно ст. 85 Закону України "Про виконавче
провадження" скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень
на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної
виконавчої служби повинна подаватись до суду, який видав виконавчий документ і
незнання заявником порядку звернення до суду із такою скаргою не є поважною
причиною для поновлення процесуального строку.

При цьому апеляційним судом не було враховано те, що відповідно до
роз'яснень, викладених у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26
грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого провадження", при розгляді справ за
скаргами на постанови державного виконавця чи начальника відповідного відділу
державної виконавчої служби про накладення штрафів, передбачених статтями 87,
88 Закону N 606-XIV, суд повинен виходити з того, що вони є не адміністративним
стягненням, а санкцією за невиконання зазначених у цих статтях вимог. Такі
постанови оскаржуються за правилами гл. 31-Г ЦПК.

Положення ст. 85 Закону України "Про виконавче провадження" не
можуть застосовуватись в даному випадку, оскільки спірні правовідносини не
пов'язані із виконанням конкретної справи, а є наслідком можливого порушення
заявником вимог законодавства про виконавче провадження.

Оскарження таких рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця на час
виникнення спірних правовідносин було врегульовано ст.ст. 24820-24826
Цивільного процесуального кодексу України (в редакції 1963 року).

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 24821 вказаного Кодексу скаргу
може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої
служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Скарга подається до суду за місцезнаходженням відповідного відділу
державної виконавчої служби або до іншого суду згідно з вимогами закону.

Враховуючи викладене, а також те, що первісну скаргу ОСОБА_1 подав у
передбачені законодавством строки до належного суду, колегія суддів дійшла
висновку, що у апеляційного суду не було підстав для залишення скарги без
розгляду, а тому ним прийнято рішення, що не ґрунтується на вимогах закону.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційним судом були
допущені порушення норм процесуального права, які призвели до ухвалення ним
незаконного рішення.

За таких обставин, згідно вимог ст. 227 КАС України, оскаржене судове
рішення підлягає скасуванню, а справа
направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 222, 223, 227, 230 КАС України, колегія суддів,
-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 21 серпня 2004 року
скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду касаційної інстанції може
бути оскаржено до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :