Справа № 2-а-44/2007р.
Суддя: Адаменко І.М.
Дата ухвалення: 2007-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-44/2007р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2007 року Бобринецький районний
суд Кіровоградської області в складі :

головуючого-судді Адаменко І.М.

при секретарі Мельніковій О.С.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Ткаченко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення
Бобринецької районної державної адміністрації про визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду
з позовними вимогами до Управління праці та соціального захисту населення
обґрунтовуючи їх тим, що є пенсіонером та інвалідом Великої Вітчизняної війни
другої групи, тому у відповідності до ст. 12 ч. 12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Рішення Конституційного
Суду України від 09 липня 2007 року № 6 - рп/2007 р., має право на щорічну
разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком, що становить 3248 грн. Оскільки відповідач в 2007 році частково виплатив
йому вказану допомогу, але лише в сумі
360 грн., а доплатити різницю відмовляється, просив визнати протиправною їх
бездіяльність та зобов'язати відповідача доплатити йому вказану допомогу.

Позивач та представник
позивача в судовому засіданні позовні вимоги уточнили та доповнили, просять
визнати дії відповідача незаконними та зобов'язати доплатити позивачу
недоотриману щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня відповідно до ч. 5
ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" за 2007 рік в розмірі 2888 грн. та в подальшому нарахувати та
виплачувати вказану допомогу у відповідності до цього Закону. Уточнені до
доповнені вимоги підтримали та просять їх задовольнити, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві та уточненнях до них.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнав та заперечує проти його задоволення,
пояснюючи, що визнає той факт, що позивач має право на отримання щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту" , але
позивач в 2007 році отримав цю допомогу
в розмірі 360 грн., визначеному Законом України "Про Державний бюджет на
2007 рік" , і права на виплату допомоги в розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком не має так, як Рішення
Конституційного суду від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 року не містить норми
про покладення на відповідні державні органи
обов'язку щодо забезпечення виконання вказаного рішення, а норми Закону
України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", які визнані цим
рішенням неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним
судом України рішення, тобто з 09 липня 2007 року, тому були чинними на час
виникнення правовідносин між сторонами. Також зазначає, що застосування
позивачем, при обрахунку недовиплаченої
допомоги, мінімальної пенсії за віком не відповідає вимогам ст. 28
Закону України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", яким передбачено, що цей розмір
застосовується виключно для визначення розміру пенсії.

Суд, заслухавши осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши інші докази вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню виходячи із наступного.

В судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером, а також є інвалідом Великої Вітчизняної війни другої
групи, що підтверджується посвідченням
№НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 5 ст. 13
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", інвалідам війни ІІ групи виплачується щорічно до 5 травня разова
грошова допомога в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Мінімальний розмір пенсії,
встановлений ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування" та ст.62 Закону України
"Про Державний бюджет на 2007 рік" становить 406 грн., починаючи з 01.04.2007 року.

Статтею 17-1 частина 1
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5
травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи
праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через
установи банків пенсіонерам за отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

28.08.2007 року позивач
звернувся із заявою до Управління праці та соціального захисту населення
Бобринецької районної державної адміністрації про виплату щорічної соціальної
грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік в сумі 3248 грн., на що 28.08.2007
року отримав роз'яснення від останнього, яким фактично відмовлено позивачу в
задоволенні його заяви з підстав законодавчої неврегульованості вирішення цього
питання..

Згідно з Конституцією
України Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою
державою (стаття 1 ); права і свободи людини за їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави ( частина друга статті 3); кожен має право на
працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно
обирає або на яку вільно погоджується (частина перша статті 43); кожен має
право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє
харчування, одяг, житло (стаття 48).

Статтею 22 Конституції
України передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до змісту ст. 2
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей,
встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу
РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни (частина друга);
нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування,
які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є
недійсними (частина третя), пільги ветеранам війни та членам їх сімей,
встановлені цим Законом не можуть бути скасовані без рівноцінної заміни.

Рішенням Конституційного
Суду України від 01.12.2004 року у справі № 20-рп/2004 за конституційним
поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень ст.ст. 44, 47, 78, 80 Закону України "Про Державний бюджет на 2004 рік"
та конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності) положень ч.ч. 204 ст. 78 Закону України
"Про державний бюджет України на 2004 рік" (справа про зупинення дії
або обмеження пільг, компенсацій і гарантій) визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними) положення ст. 44 Закону України
"Про державний бюджет України на 2004 рік".

Відповідно до правової
позиції Конституційного Суду України, оскільки для значної кількості громадян
України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним
законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою
конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня (стаття 48
Конституції України, який при наймі не може бути нижчим від прожиткового
мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України),
то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не
допускається. Зупинення його дії можливе за умови введення відповідно до пункту
31 частини першої статті 85, пункту 19 частини першої статті 92 Конституції
України надзвичайного стану (стаття 64 Конституції України) (Рішення
Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо
пільг, компенсацій і гарантій).

Дію статті 13 ч. 5 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
було зупинено на 2007 рік згідно із пунктом 13 ст. 71 ЗУ "Про Державний
бюджет на 2007 рік".

Рішенням Конституційного
Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано таким, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 13
статті 71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік", яким
зупинено дію на 2007 рік ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту".

Рішення Конституційного
Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії
положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є
обов'язковим до виконання на території
України.

Відповідно до ст. 8
Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до
суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до змісту статті
9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, при вирішенні справи
керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади,
органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов»язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції України та
законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов»язковість яких
надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону України, міжнародному договору , або іншому
правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки положення п.13 ст.
71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» не відповідає ч.3 ст.22 Конституції України, згідно якої при
прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав
і свобод, та ст.2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", що кореспондується з вказаною нормою Конституції
України, суд, при винесенні постанови у
справі не приймає до уваги пункт 13 статті 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію частини п»ятої
статей 12,13,14, та 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а також доводи відповідача про відсутність правового
регулювання виплати щорічної разової допомоги до 5 травня в розмірі визначеному ч.5 ст.13 вказаного
Закону.

З пояснень позивача
вбачається, що останній в 2007 році отримав щорічну разову грошову допомогу до
5 травня в сумі 360 грн.

Таким чином, враховуючи
вище викладене, суд вважає, що право позивача на отримання у 2007 році щорічної
разової допомоги до 5 травня, передбаченої ч. 5 ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком порушено відповідачем, а відмова відповідача у
виплаті щорічної допомоги у відповідності до вищевказаної норми, є незаконною,
тому позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням ч.2 ст.11 КАС
України та з відповідача слід стягнути
на користь позивача недоотриману ним щорічну допомогу в сумі 2888 грн.,
виходячи з наступного розрахунку: 406 грн. х 8 = 3248 грн. - 360 грн. = 2888
грн. та зобов'язати відповідача
нарахувати позивачу та виплачувати вказану допомогу у відповідності до норм
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту".

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.1, 3, 22, 43, 48, 124 Конституції України , ст. 2, 13, 17-1, 22
Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії соціального захисту", ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", ст. 62 Закону України
"Про державний бюджет на 2007 рік", Рішенням Конституційного Суду
України від 01.12.2004 року у справі №
20-рп/2004 року, Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №
6-рп/2007, ст.ст.2, 7-12, 69-71, 158-163, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И
В :

Адміністративний позов
ОСОБА_2. задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту
населення Бобринецької районної державної адміністрації щодо відмови доплатити
ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у відповідності до ч. 5 ст.
13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", неправомірними.

Стягнути з Управління
праці та соціального захисту населення Бобринецької районної державної
адміністрації на користь ОСОБА_2 2888 грн. доплати щорічної разової грошової
допомоги за 2007 рік, зобов'язавши
Управління праці та соціального захисту населення Бобринецької районної
державної адміністрації виплачувати її у відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту".

Постанова може бути
оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через Бобринецький
районний суд Кіровоградської області шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження постанови протягом 10 днів з дня її складення в повному обсязі та
протягом 20 днів після цього апеляційної скарги.

Суддя І.М.Адаменко