Справа № 2а-107/2007
Суддя: Любинецька-Онілова А.Г.
Дата ухвалення: 2007-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-107/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2007
року

Ямпільський
районний суд Вінницької області

в складі
головуючого судді ЛЮБИНЕЦЬКОЇ-ОНІЛОВОЇ А.Г.

суддів: ГОЛОВІНА В.А., ДЗЕРИНА М.М.

при секретарі ЛОЗІНСЬКІЙ Т.О.

з участю
позивачаОСОБА_1

представника
відповідача Управління праці та
соціального захисту населення Ямпільської РДА

Коваль Т.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль справу адміністративної юрисдикції
за позовом ОСОБА_1 до Державного казначейства України, Міністерства фінансів
України, Управління праці та соціального захисту населення Ямпільської районної
державної адміністрації про стягнення недоплаченої одноразової щорічної
грошової допомоги інваліду війни 1
групи,

ВСТАНОВИВ:

Позивач заявив
позов до Державного казначейства України, Міністерства фінансів України,
Управління праці та соціального захисту населення Ямпільської районної
державної адміністрації про стягнення недоплаченої одноразової щорічної
грошової допомоги інваліду війни 1
групи. Зазначив, що він визнаний інвалідом війни 1 групи і відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
йому щорічно до 09 травня повинна надаватися разова грошова допомога в розмірі
10-ти мінімальних пенсій за віком, як інваліду війни. Однак, за 2004 - 2006 роки грошова
допомога йому виплачувалася не в повному обсязі. Позивач вважає, що суми виплат
повинні становити в 2004
році - 729 гривень 50 копійок, в 2005 році - 2920 гривень, в 2006 році 3190 гривень, а
всього 6839 гривень 50 копійок. Позивач
просить суд стягнути із відповідачів на його користь 6839 гривень 50 копійок
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги як інваліду війни 1 групи за
період 2004 - 2006 роки.

Представник
відповідача Державного казначейства України в судове засідання не з'явився,
надав суду пояснення на позовну заяву вхід. № 3166 від 03.04.2007
року, в якому просить суд розглянути справу без представника Державного
казначейства України, відмовити в задоволенні позовних вимог до Державного
казначейства України, заперечував позов тим, що Державне казначейство як
юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, прав та
охоронюваних законом інтересів позивача не порушувало, свої функції щодо
виділення коштів, передбачених Законом України «про державний бюджет» на
зазначену програму виконало, кошти виділені у повному обсязі.

Представник
відповідача Міністерства фінансів України в судове засідання не з'явився, про
день та час судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом
порядку, заперечень суду не надав, про причини неявки не повідомив.

Представник
відповідача Управління праці та соціального захисту населення Ямпільської
районної державної адміністрації Коваль Т.М. позовні вимоги не визнала.
Пояснила, що виплату щорічної грошової допомоги інвалідам війни, передбаченої
Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" проводили у відповідності з виділеними на вказані цілі коштами,
які виділялись в обсязі, передбаченому Законами України про Державний бюджет на
2004-2006 роки. Просила в задоволенні заявлених вимог відмовити.

Судом
встановлено такі обставини.

Із посвідчення
серіїНОМЕР_1 встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом першої групи і має право на пільги, встановлені
законодавством для інвалідів

2

Вітчизняної
війни.

Із Довідки
Управління праці та соціального захисту населення Ямпільської районної
державної адміністрації вих.. № 01-061549 від 23.03.2007 року встановлено, що позивачеві виплачена одноразова
грошова допомога до Дня Перемоги, як інваліду ВВВ 1 групи у 2004 році - 195 гривень, у

2005 році - 400 гривень, у 2006 році - 400 гривень.

Відповідно до
ст. 13 ч.5
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" позивачеві як інваліду війни 1 групи щорічно до 5
травня повинна надаватись одноразова грошова допомога в розмірі 10 мінімальних
пенсій за віком. Розмір мінімальних пенсій за віком в 2004 році складав 92,45 грн., в 2005 році - 332,00 грн., в 2006 році - 359,00 грн.

На підставі
цього, одноразова грошова допомога позивачеві повинна становити: в 2004 році -(92,45x10)- 195= 729 гривень 50 копійок, в 2005 році - (332,00x10)-400=2920 гривень.;
в 2006 році -(359х10)-400= 3190 гривень.
Недоплата позивачеві за 2004 - 2006 роки складає 6839 гривень 50 копійок.

Викладене
свідчить, що проведені виплати одноразової грошової допомоги інваліду війни 1
групи ОСОБА_1, суперечать ст.22 Конституції України, ст.ст.2,12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Так ст.22
Конституції України передбачає: "Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод".

Згідно із ст.2
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні
гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України.

Права та пільги
для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством
України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх
рівноцінної заміни.

Нормативні акти
органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права
і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Таким чином,
ст.44 Закону України "Про Державний бюджет на 2004 рік", ст.34
Закону України "Про Державний бюджет на 2005 рік", ст.30 Закону України "Про Державний
бюджет на 2006
рік" є такими, що обмежують права і пільги ветеранів війни та учасників
бойових дій,

суперечать ст.22
Конституції України, ст.2 Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", а тому є недійсними.

Цей висновок
підтверджено і рішенням Конституційного Суду України за №20-рп/2004 від 01.12.2004 року, який
визнав такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) ст.44
Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік", якою
обмежувалися пільги для ветеранів війни і учасників бойових дій.

У відповідності
до ст.36 Бюджетного Кодексу України, Міністерство фінансів України на
будь-якому етапі складання і розгляду проекту Державного бюджету України
проводить аналіз бюджетного запиту, поданого головним розпорядником бюджетних
коштів, з точки зору його відповідності меті, ефективності використання
бюджетних коштів. На основі результатів аналізу Міністерство Фінансів України
приймає рішення про включення бюджетного запиту до пропозиції проекту
Державного бюджету України перед поданням його на розгляд Кабінету Міністрів України.

Однак, як
вбачається із пояснень, матеріалів справи, Міністерством фінансів України не
було враховано діюче законодавство і тому належні виплати згідно Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" були не
профінансовані.

Таким чином, суд
вважає, що відповідальність за такий стан лежить на Міністерстві фінансів
України, а тому позов підлягає задоволенню та недоплачені суми слід стягнути з
Міністерства фінансів України шляхом списання коштів з розрахункового рахунку
Головного управління Державного казначейства на користь позивача.

В позові до
Управління праці та соціального захисту населення Ямпільської районної
державної адміністрації Вінницької області слід відмовити, оскільки це
управління здійснює виплати лише в межах отриманих коштів.

Відповідно до
розрахунків сума недоплати за 2004-2006
роки становить 6839 гривень 50 копійок і ця
сума підлягає стягненню на користь позивача.

Правовідносини,
що виникли між сторонами врегульовані ст.22 Конституції України, ст.ст.2,13 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", рішенням Конституційного Суду України за №20-рп/2004 від 01.12.2004 року.

3

Керуючись
ст.ст.86,94,159,160,161,162,163
Кодексу Адміністративного судочинства України, і на підставі ст.22
Конституції України, ст.ст.2,13 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту", рішення Конституційного Суду
України за №20-рп/2004 від 01.12.2004
року, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов задовольнити частково.

Стягнути з
Міністерства Фінансів України, шляхом списання Головним Управлінням Державного
Казначейства України, грошові кошти в сумі 6839 гривень 50
копійок, перерахувавши їх на рахунок Міністерства соціальної політики
України для подальшої їх виплати ОСОБА_1 через Управління праці та соціального
захисту населення Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької
області.

В позові до
Управління праці та соціального захисту населення Ямпільської районної
державної адміністрації Вінницької області - відмовити.

Постанова може
бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з
часу її проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження даної
постанови через Ямпільський районний суд.