Справа № 22-а-1124/2007
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Бунякіна Г.І.
оскарження рішення суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2007 року

№ 22-а-1124/07

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді - Григоров А.М.

Суддів - Сіренко О.І., Подобайло З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

за участі:

представник позивача - Яцина О.М.

представник відповідача - Реута
Н.В., Тур Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової інспекції
на постанову Господарського суду Полтавської області від 03
травня 2007 року по справі № 3/3

за позовом Відкритого
акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат»

до
Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції

за участю
Прокуратури Полтавської області

про визнання
(нечинним) недійсним податкового повідомлення-рішення КОДПІ від 19.12.2006р.
№/0/102,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство «Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат», звернувся до суду з позовною заявою до
Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання (нечинним)
недійсним податкового повідомлення-рішення КОДПІ від 19.12.2006р.
№/0/102.

03.05.07 господарським судом Полтавської області було
оголошено вступну та резолютивну частину постанови по справі №3/3 за позовом
відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний
комбінат" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в
Полтавській області про визнання
(нечинним) недійсним податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від
19.12.06 №/0/102, за якими Позивачу було визначено до зменшення суму
бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 4 775 427,00 грн., та визначено до сплати
суму штрафних (фінансових) санкцій з ПДВ в сумі 2 387 713,50 грн. Оскаржуваною
постановою господарського суду Полтавської області позовні вимоги ВАТ
"Полтавський ГЗК" задоволені в повному обсязі.

Кременчуцька ОДПІ не погоджується із зазначеною
постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу в якій вказує, що
при її винесенні судом були порушені норми матеріального та процесуального
права.

Зазначає наступне.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - за текстом КАС України), "Суд при вирішені справи
керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади,
їхні посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України ".

В даному випадку не було враховано п.18 Порядку
заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.97
№165, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.97 за №233/2037
(далі - Порядок) всі складені примірники податкової накладної підписуються
особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг),
і скріплюються печаткою такого платника податку - продавця.

Окрім того, судом не було виконано приписів ст. 70 КАС
України, а саме суд не мав права приймати податкові накладні за спірний період
як належні і допустимі докази, оскільки в них зазначенні прізвища керівників, а
підписи стоять інших осіб.

Дані обставини свідчать, що господарським судом при
винесенні постанови від 03.05.07 у справі №3/3 порушено ст. 159 КАС України -
не забезпечено " повного і всебічного з'ясування обставин в
адміністративній справі", тобто, винесені рішення є необґрунтованими.

Спірне податкове повідомлення-рішення було винесено на
підставі акта перевірки Позивача
від 14.12.06 №694/23-312/00191282. В
наведеному акті зазначено, що під час перевірки було виявлено, що податкові
накладні за перевіряємий період по ВО "Техносервіс", та ПП ТВФ
"Промресурс" були підписані шляхом факсимільного відтворення підпису.

ДПІ вказує, що постановою Октябрського районного суду м.
Полтави від 19.02.07 було постановлено вилучити у позивача податкові накладні
за спірний період. Позивач вимоги наведеної постанови не виконав. ВАТ
"Полтавський ГЗК" лише 03.05.07 надав суду для огляду оригінали
податкових накладних за спірний період. Під час огляду було виявлено, в
податкових накладних зазначенні прізвища керівників, а підписи стоять інших
осіб, суд до уваги зазначену обставину не взяв.

Згідно із дорученням, та наказом генерального директора
ВО "Техносервіса" Ласкавого Д.А. від 03.01.05 №3.01/05 ( залучений до
матеріалів справи) було доручено ОСОБА_1 підписувати податкові накладні шляхом
власноручного підписання чи факсимільного відтворення підпису, в наведеному
наказі зазначений власноручний підпис ОСОБА_1 та Ласкавого Д.А. На спірних
податкових накладних ВО "Техносервіс" (залучених до матеріалів
справи) зазначено прізвище Ласкавого Д.А. а підпис стоїть іншої особи, що
візуально видно при порівнянні зразка підпису на наказі, окрім того в
матеріалах справи залучено пояснення Ласкавого Д.А. в якому він зазначає, що
жодного бухгалтерського, та податкового документа не підписував.

Згідно із наказом директора ПП ТВФ "Промресурс"
Талько І.М. від 01.08.05 №01/08 (залучений до матеріалів справи) було доручено
ЧП ОСОБА_2 здійснювати підписання податкових накладних шляхом факсимільного
відтворення підпису директору, в наведеному наказі зазначений зразок
факсимільного підпису Талько І.М. На спірних податкових накладних ПП ТВФ
"Промресурс" (залучених до матеріалів справи) відтворений
факсимільний підпис Талько І.М., що візуально видно при порівнянні зразка
підпису на наказі.

Наведені накази були прийняті в супереч діючому
законодавству.

Відповідно до п.п. 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» «податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.»

Відповідно до п.18 Порядку заповнення податкової
накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.97 №165, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 23.06.97 за №233/2037 (далі - Порядок) всі
складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою
платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), і скріплюються
печаткою такого платника податку - продавця.

Відповідно до п. 2 Порядку "Податкову накладну
складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій
присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.
"

В п. 5 Порядку зазначено, що; "Податкова накладна
вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2
даного Порядку."

Відповідно до ч. III п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 ЗУ "Про
ПДВ" "Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно
розрахунковим документом."

Згідно із п. 2.8 постанови НБУ "Про затвердження
Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті"
№22 від 22.01.2004р., зареєстрованій в Мінюсті 29.03.2004р. за №37/8976
"Під час підписування розрахункового документа не дозволяється
використання факсиміле, а також: виправлення та заповнення розрахункового
документа в кілька прийомів."

Крім того, відповідно до листа Державного комітету
України з питань регуляторної політики і підприємництва від 19.03.04 №1699 „в
зв'язку зі вступом в дію 01.01.04 нового Цивільного кодексу України
повідомляємо, що відповідно до ч.3 ст. 207 Цивільного кодексу України
використання при укладанні договорів факсимільне відтворення підпису за
допомогою механічного чи іншого копіювання, електронно-цифрового підпису чи
іншого аналога, власноручного підпису дозволяється у випадках, встановлених
законом., іншими актами цивільного законодавства, чи з письмової згоди сторін,
в якій повинні міститися зразки відповідного аналога власноручного підпису.

Що стосується податкових накладних, то відповідно до
пункту 18 Порядку заповнення податкової
накладної, затвердженого наказом
ДПА України від
30.05.97 №165, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 23.06.97 за №233/2037 (далі - Порядок) всі
складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою
платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), і скріплюються
печаткою такого платника податку - продавця.

Виходячи із вищевикладеного оскільки податкова накладна є
підзвітний документом, яка підтверджує факт придбання, продажу товарів (робіт,
послуг), виконання робіт, наданих, отриманих послуг, рахується, що всі складені
примірники податкової накладної повинні бути підписані власноручно
уповноваженим платником податку здійснювати продажу товару (робіт, послуг)
особою без використання аналога відтворення власноручного підпису
(факсимільного підпису) "..

Постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.97 N1353
"Про затвердження Примірної інструкції з діловодства у міністерствах,
інших центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади" передбачає засвідчення
документів шляхом їх підписання, затвердження та проставлення печатки.
Документи підписуються посадовими особами відповідно до їх компетенції,
встановленої чинними нормативно-правовими актами.

Виходячи із вищевикладеного, так як податкова накладна є
звітним (розрахунковим) документом, який підтверджує факт придбання, продажу
товарів (робіт, послуг), виконаних робіт, наданих, отриманих послуг, то всі
примірники податкової накладної повинні бути підписані власноручно особою,
уповноваженою платником податку здійснювати продаж товарів (робіт, послуг) без
використання аналогів відтворення власного підпису. Податкова накладна, оформлена
з порушенням порядку її заповнення, тобто з використанням факсиміле, є не
належним чином оформлена, тобто недійсна.

Також, виходячи з викладеного вважаємо, що посилання суду
першої інстанції (стор. 3 Постанови) на те. що видані ВО
"Техносервіс", та ПП ТВФ "Промресурс" відповідають
вимогам" п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 ЗУ "Про ПДВ" є таким, що не
відповідає дійсності.

Окрім того, не правомірним є посилання суду (стор. 4
Постанови) на п.2.5 "Положення про документальне забезпечення записів у
бухгалтерському облік)" затверджений наказом Мінфіна України №88 від
24.05.95, в якому зазначено, що документ може бути підписаний шляхом
застосування факсимільного підпису, виходячи з наступного: по-перше наведене
положення регулює виключно порядок заповнення бухгалтерських документів, а не
податкових, порядок заповнення податкових накладних регулюється спеціальним
податковим законодавством, зокрема ЗУ "Про ПДВ", та Порядком №165,
по-друге наведений наказ був проголошений до появи ЗУ "Про ПДВ",
тобто без врахування особливостей наведеного нормативно-правового акту.

Згідно із п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 ЗУ "Про ПДВ"
„... не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені
податковими накладними..."

Також, до Позивача були застосовані штрафні санкції, на
підставі п.п. 17.1,3 п.17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами" №2181-111 від 21.12.2000р., яким передбачено, що: "Уразі
коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання
платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б"
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний
сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми
податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для
такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду,
на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який
припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від
контролюючого органу, але. не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не
менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк
недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули. "

Таким чином, Кременчуцька ОДП1 вказує, що цілком
правомірно було зроблено висновок про заниження позивачем податку на додану
вартість за квітень 2005р. - березень 2006р., та відповідно позивачу правомірно
донараховано податок на додану
вартість на суму 4 775 427,00 грн., та застосовано штрафних санкцій на суму 2
387 713,50 грн., тобто податкове повідомлення-рішення №/0/102 від
19.12.06 є цілком
правомірним та обґрунтованим, а
оскаржена постанова такою, що винесена з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, Кременчуцька ОДПІ, просить
скасувати постанову господарського суду Полтавської області від 03.05.07 р. по
справі №3/3 та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши представників сторін, які з'явилися в судове
засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Судом першої
інстанції було встановлено, та підтверджено у суді апеляційної інстанції
наступне.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство „Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат", звернувся до суду з позовом про визнання (нечинним) недійсним податкового
повідомлення-рішення КОДПІ від 19.12.2006р. №/0/102, за яким позивачу
визначено до зменшення суму бюджетного відшкодування ПДВ в 4 775 427, 00 грн..
в т. ч . за квітень 2005 року - 56 793,00 грн., за травень 2005 року - 36397,
00 грн., за липень 2005 року-702 396.00 грн., за вересень 2005 року - 107
618,00 грн., за жовтень - 2005 року - 605797.00 грн., за листопад 2005 року -
977959,00 грн., за грудень 2005 року - 773 927.00 грн.. за січень 2006 року -
465 691,00 грн., за лютий 2006 року - 753 862,00 грн. та за березень 2006 року
- 294 987,00 грн., та визначено до сплати суму штрафних (фінансових) санкцій з
ПДВ в 2 387 713,50 грн.

Відповідач проти вимог позивача заперечує.

Відповідачем - КОДПІ
була проведена невиїзна
позапланова документальна перевірка
Відкритого акціонерного товариства „Полтавський гірничо-збагачувальний
комбінат" м. Комсомольськ з
питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у банку за період квітень, травень,
червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень місяць
2005р року та січень, лютий, березень 2006 року.

Результати даної
перевірки були відображені у акті перевірки №694/23-312/00191282 від 14 грудня
2006 року (до акту 527/23-120/00191282 від 26.09.2006р.), в якому працівниками
податкової служби було констатовано про порушення позивачем, пп. 7.2.1 та пп. 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997р. (зі змінами і
доповненнями), що привело до завищення податкового кредиту з ПДВ у розмірі: (1)
2005 рік - квітень -56 793, 24 грн., травень - 36 397,39 грн., червень -486
717,18 грн., липень -215 679,09 грн., серпень - 107 617,51 грн., вересень
-605796,76 грн., жовтень -977 959,29 грн., листопад -773 926,74 грн., грудень
-465 690,85 грн.; (2) 2006 рік - січень -753 862,33 грн., лютий -294 987,42 грн., березень -506 912,09 грн.

За матеріалами акту перевірки від 14.12.2006р. №694/23-312/00191282
(про що зазначається в самому рішенні) було прийняте податкове
повідомлення-рішення від 19.12.2006р. №/0/102, за яким позивачу
визначено до зменшення суму бюджетного відшкодування ПДВ в 4 775 427, 00 грн.,
в т. ч . за квітень 2005 року -56 793,00 грн., за травень 2005 року - 36397, 00
грн., за липень 2005 року - 702 396,00
грн., за вересень 2005 року - 107 618,00 грн., за жовтень - 2005 року -
605797,00 грн., за листопад 2005 року-977959,00 грн., за грудень 2005 року-773
927,00 грн., за січень 2006 року - 465 691,00 грн., за лютий 2006 року - 753
862,00 грн. та за березень 2006 року - 294 987,00 грн. Всього ж сума зменшення
за рішенням склала 4 775 427,00 грн. А оскільки ця сума ПДВ була фактично
відшкодована платнику-позивачу за висновком КОДПІ, який був результатом
перевірки за актом 527/23-120/00191282 від 26.09.2006р. (витяг залучено до
справи) і за яким розходжень в кредитній частині ПДВ за спірні періоди не
встановлено, відповідач - КОДПІ за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням
( без вмотивування нормами права) визначила до сплати штрафну (фінансову)
санкцію в 2 387 713,50 грн.

Зазначений вище висновок відповідача, в формі
оспорюваного податкового повідомлення-рішення, не відповідає вимогам чинного
законодавства виходячи з наступного:

Відповідно
до п. 2
ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому суб'єкт владних повноважень повинен подати суду
всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані у
справі.

В обґрунтування заперечень на позов та в підтвердження
висновків за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням Кременчуцька ОДПІ
жодного доказу ( крім витягу з акту попередньої перевірки) не надала, хоча була
зобов'язана це зробити за ухвалою суду в цій справі від 08.02.2007р., як-то:

копії матеріалів перевірки контрагентів позивача - ПП
„ТВФ „Промресурс" м. Кременчук та ВО „Техносервіс" м. Донецьк в
підтвердження включення останніми в зобов'язальну частину бази оподаткування
ПДВ сум податку на додану вартість, що була сплачена позивачем в вартості
придбаних ним від останніх ТМЦ;

документальні докази щодо підстав для проведення
невиїзної позапланової документальної перевірки, що набрала форму акту
перевірки від 14.12.2006р. №694/23-312/00191282, який ліг в основу оспорюваного
податкового повідомлення-рішення;

документальні докази наявності (як такого) та фактичного
використання контрагентами позивача кліше власноручного підпису конкретної
особи.

детальний розрахунок сум, що значаться в спірному
податковому повідомленні-рішенні як суми завищень бюджетного відшкодування ПДВ
з розбивкою по звітних періодах, вмотивований нормами матеріального права та
доказовим матеріалом ( з посиланням на конкретну податкову накладну і з
зазначенням суми ПДВ за нею).

Підпункт 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість", до якого як порушення з боку позивача
посилається КОДПІ - відповідач, є нормою визначення вимог до продавця щодо
заповнення її обов'язкових реквізитів при видачі її покупцю, яким в нашому
випадку є ВАТ „ПГЗК" (позивач).

Надані позивачем суду копії податкових накладних, виданих
йому ВО „Техносервіс" та ПП ТВФ „Промресурс" в підтвердження
придбання матеріальних цінностей (залучені до матеріалів справи), відповідають
приписам вище зазначеної норми щодо їх оформлення.

Контрагенти позивача є платниками податку на додану
вартість, про що засвідчують копії свідоцтв платників ПДВ, що залучені до
справи. Крім того, цієї обставини податкова не спростовує.

Тому, дотримуючись положень пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону
України „Про податок на додану
вартість", за яким „податкова накладна видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту" та пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 цього ж Закону,
маючи від контрагентів належно оформлені податкові накладні, позивач
правомірно, в відповідні звітні періоди, відніс до податкового кредиту суми ПДВ
за ними.

За письмовими повідомленнями (залучені до матеріалів
справи): (1) ВО „Техносервіс" м. Донецьк №1435/60 від 25.12.2006р. та (2)
ПП „ТВФ „Промресурс" м. Кременчук №125, №126 від 26.12.2006р. податкові
накладні, видані цим господарюючими суб'єктами ВАТ „ПГЗК" в 2005-2006р.р.
включені до складу податкових зобов'язань цих контрагентів відповідних звітних
періодів.

Податкова інспекції цих даних не спростувала.

Що стосується тверджень податкової інспекції відносно
вчинення підпису на податкових накладних в використанням факсиміле, то це
стосується всього лише трьох податкових накладних, виписаних ВО
„Техносервіс", а саме: №1284 від 27.09.2005р, (сума ПДВ - 15 352,51 грн.),
№1427 від 22.10.2005р. (сума ПДВ - 10 418,92 грн.) та №1428 від 26.10.2005р.
(сума ПДВ - 8 674,37 грн.). Ці накладні підписані шляхом факсимільного
відтворення підпису відповідно до наказу ВО „Техносервіс" від 03.01.2005р.
№3.01/05, копію якого залучено до справи. Це не заперечує позивач в судовому засіданні апеляційної
інстанції.

Стосовно інших податкових накладних колегія суддів
зазначає, що будь яких об'єктивних даних що ці накладні підписані з допомогою
факсиміле з матеріалів справи не вбачається. Будь - яких доказів їх підписання
з допомогою факсиміле не надано. А саме
наявністю факсиміле на накладних ОДПІ обґрунтовує своє рішення і саме це
зазначено в акті перевірки. Тобто підстава на яку посилається ОДПІ в обґрунтування
неприйняття цих накладних є недоведеною.

Крім того, відповідно до п. 2.5 Положення про
документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затв. наказом
Мінфіну України №88 від 24.05.1995р. та зареєстрованого в Міністерстві
Юстиції України 05.06.1995р. за
№168/704, документ може бути підписаний особисто, із застосуванням факсиміле,
штампа, символу або іншим механічним чи електронним способом посвідчення.

Відповідно до п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (
товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток
або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Як зазначає в акті перевірки податкова-відповідач, на
момент перевірки позивача всі включені ним до податкового кредиту суми
підтверджені податковими накладними.

Відповідно до п. 5 Порядку заповнення податкової
накладної, затв. Наказом ДПА №165 від 30.05.1997р. та зареєстрованого в МЮ
23.06.97р. за №233/2037, податкова накладна вважається недійсною у разі її
заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку, за яким
визначено, що податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник
податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.

Як вбачається з акту перевірки, що ліг в основу спірного
податкового повідомлення-рішення, на момент видачі податкових накладних
зазначені вище підприємства-постачальники (контрагенти позивача) зареєстровані
органами ДПС як платники ПДВ, мають
індивідуальні податкові номери, а значить мали право видавати податкові
накладні.

Інших підстав для визнання податкової накладної недійсною
чинні нормативні акти, які регулюють порядок нарахування, сплати податку на
додану вартість та складання податкової накладної не передбачають.

За таких обставин, у податкової-відповідача не було
законних підстав робити висновки
щодо завищення податкового
кредиту платником-позивачем при
подачі податкової звітності за:
(1) 2005 рік - квітень -56 793, 24 грн., травень -36 397,39 грн.,
червень -486 717,18 грн., липень -215 679,09 грн., серпень -107 617,51 грн.,
вересень - 605796,76 грн., жовтень -977 959,29 грн., листопад -773 926,74 грн.,
грудень -465 690,85 грн.; (2) 2006 рік - січень -753 862,33 грн., лютий -294
987,42 грн., березень - 506 912,09 грн., а відповідно зменшувати суму
бюджетного відшкодування ПДВ за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням в
4 775 427, 00 грн. в т.ч. за квітень 2005 року - 56 793,00 грн., за
травень 2005 року - 36397, 00 грн., за липень 2005 року - 702 396,00 грн., за
вересень 2005 року - 107 618,00 грн., за жовтень - 2005 року - 605797,00 грн.,
за листопад 2005 року - 977959,00 грн., за грудень 2005 року - 773 927, 00
грн., за січень 2006 року - 465 691,00 грн., за лютий 2006 року - 753 862,00 грн. та за березень
2006 року - 294 987,00 грн., враховуючи, що ці суми ПДВ були сплачені ВАТ
«ПГЗК» в ціні товарно-матеріальних
цінностей, отриманих від
постачальників. Підтвердженням останньому є залучені до справи копії
платіжних документів.

Колегія суддів зазначає, що належних та допустимих
доказів, які б достеменно свідчили , що податкові накладні не прийняті ДПІ
підписані не належними особами, не тими що в них зазначені, не надано. Крім того, підписання не належними особами,
не тими що зазначені в податкових накладних не було підставою прийняття
оскаржуваного податкового повідомлення рішення, що вбачається з акиту перевірки
та заперечень на позов (т. 5 а. С. 6-8).

Також, виконання господарських операцій по яких виписані
податкові накладні підтверджується іншими документами, а саме платіжними
дорученнями та рахунками фактури.

Колегія суддів зазначає, що при визначення штрафної (фінансової) санкції при прийнятті
податкового повідомлення-рішення ОДПІ взагалі не посилається на норми
закону.

Оскільки
оскарженим податковим повідомленням - рішенням податок не нараховувався
то і санкції по ст.. 17 , п. п. 17.1.3 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
не можуть бути застосовані. Крім того оскільки ДПІ не доведено наявність
порушень то не можливо вважати правомірним нарахування санкцій.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно дійшов
висновку що вимоги позивача обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги є помилковими, не впливають на
правомірність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Полтавської
області від 03 травня 2007
року по справі № 3/3
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та підписано 05
листопада 2007 року

Головуючий
Григоров А.М.

Судді
Сіренко О.І.

Подобайло
З.Г.