Справа № 2-а-332/2007
Суддя: Білюнас В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-332
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

09 жовтня
2007 року
Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі головуючого судді
- Білюнас В.Ю.

при
секретарі - Меметові Е.

з участю
прокурора - Новожилової Т.Н.,Рогачёва О.Г.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ялта адміністративну справу
за позовом в.о. прокурора міста Ялти в
інтересах ОСОБА_1 до Ялтинської міської
ради, ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень сесій
Ялтинської міської ради, державного акту, зобов'язання вчинення певних дій,?

ВСТАНОВИВ:

В.о. прокурора міста Ялта звернувся до
суду з позовом в інтересах ОСОБА_1, в якому просить визнати недійсними:
рішення 22-ї сесії 24-го скликання Ялтинської міської Ради від 28 липня 2004
року №166 «Про затвердження матеріалів
попереднього узгодження міста розташування житлового будинку, господарських
будівель та споруд та надання дозволу
ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки для
будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та
споруд із земель, що знаходяться в веденні Ялтинської міської ради»,
рішення 35-ї сесії 4-го скликання Ялтинської міської Ради від 01.11. 2005 року
№538 «Про розгляд протесту прокурора міста Ялти від 22.07.05 р. на рішення №166
22-й сесії 24-го скликання Ялтинської
міської ради від 28 липня 2005 року «Про
затвердження матеріалів попереднього
узгодження міста розташування житлового будинку, господарських будівель та
споруд та надання дозволу ОСОБА_2 на
розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна
ділянка) з земель, що знаходяться в веденні Ялтинської міської ради»,
рішення 35-ї сесії 4-го скликання Ялтинської міської Ради від 01. листопаду
2005 року №539 « Про надання ОСОБА_2 у
власність земельної ділянки площею 0,0682 га, для будівництва й обслуговування
житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за
адресою: м. Ялта, кут. Білобродського і вул. Пролетарської, на землях
Ялтинської міської ради».

Також просить визнати недійсним
державний акт НОМЕР_1, на ім'я відповідача на право власності на земельну
ділянку, площею 0,0682 га, за адресою: м.Ялта, кут. Білобродського і
вул. Пролетарської для будівництва й обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зобов'язати Ялтинську
міську раду винести на розгляд чергової сесії питання про надання ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

Вимогу мотивує тим, що ОСОБА_1, яка є
мати-одиночка 3-х дітей, був Ялтинською міською Радою надан у 2004 року дозвіл
на розробку проекту видведення їй земельної ділянки орієнтовною площею 0,06 га
для будівництва й обслуговування житлового будинку. Також була прийнята заява
ОСОБА_2 в наданні йому земельної ділянки і рішенням сесії був надан дозвіл на
розробку проекту відведення прошеної земельної ділянки за цією адресою. Проте
рішенням сесії міської Ради йому був затверджен проект і надан державний акт.
Вважає, що одночасно був надан дозвіл на складання проекту відведення
прошеної земельної ділянки двум особам - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Прокурор вважає, що
Ялтинською міською Радою була порушена
черговість надання земельних ділянок та порушено право ОСОБА_1 на безоплатне
одержання земельної ділянки. ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні
вимоги в повному обсязі.

Представник
відповідача Ялтинської міської Ради позовні вимоги не визнав, вважає їх
необґрунтованим, оскільки Ялтинська
міська Рада діяла у межах своїх
повноважень і у відповідності до Закону Украъни «Про місцеве самоврядування в
Україні» при принятті рішень ради при вирішенні питань о згоді надання дозвілу
на розробку у 2004 року проєктів узгодження земельних ділянок ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, підстав для визнання недійсним державного акту не мається,
законодавство при його принятті не порушивалось. Право позивача та його цівільний інтерес не
порушені в рамках розглядаємого спору, оскільки вона не являється власником
спорної або суміжної земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 і його
представник у судовому засіданні, позов не визнали, при цьому пояснив, що він у
встановленому порядку звернувся до відповідача з заявою про надання згоди на
складання проекту відводу спірної земельної ділянки, його заява була розглянута
та задоволена, він розробив проект відводу земельної ділянки, який надав до
Ялтинської міської ради, усі необхідні документи для відведення земельної
ділянки були підготовлені, узгодженні і представлені в Ялтинську міську раду для затвердження,
Ялтинська міська Рада, приймаючи рішення сесії,
діяла у межах своїх повноважень і у відповідності зі ст.31 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні», він
набув право власності на земельну ділянку і має державний акт у
встановленому законом порядку, без
порушень діючого законодавства, у зв'язку з чим у задоволенні позову він
просив відмовити.

Суд дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно
наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність,
достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що вимоги в.о. прокурора
міста Ялти в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, як необґрунтовані.

Ст.41 Конституції України говорить, що право власності є нерушимим.
Ніхто не може бути протиправно обмежений
у його здійсненні. Приватна власність охороняється державою, що
забезпечує його недоторканність і саме в чинність цього ніхто не може бути
обмеженим у його здійсненні.

Згідно ст. 55 Конституції України,
кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій або бездіяльності
органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Зі ст. 152 ЗК України слідує, що
власник земельної ділянки може вимагати усунення яких-небудь порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння
земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 12 ЗК України,
розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок
комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до
повноважень сільських, селищних, міських рад у області земельних відносин на
території сіл, селищ, міст.

Згідно ч. 1 ст. 118 ЗК України,
громадянин, зацікавлений в приватизації земельної ділянки, що знаходиться в
його користуванні, подає заяву у відповідну районну, Київську або
Севастопольську міську державну адміністрацію або сільську, селищну, міську
раду за місцезнаходженням земельної ділянки.

У відповідності зі ст. 116 ЗК
України громадяни i юридичні особи здобувають право власності й права
користування земельними ділянками із земель державної, або комунальної
власності за рішенням органів виконавчої влади, або органів виконавчої влади,
або органів місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень.

Відповідно
до п. 7 ст. 118 ЗК України, - сільська Рада у випадку згоди на передачу
земельної ділянки у власність дає дозвіл на розробку проекту його відводу.

Судом встановлено, що., ОСОБА_2, який є
громадянином України, звернувся 03.04.03 р. до Ялтинської міської Ради із
заявою про надання йому у приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га,
розташованої за адресою: м.Ялта, кут. Білобродського і вул. Пролетарської для
будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд
(а.с. 59).

Заява
ОСОБА_2. була задоволена рішенням 22-ї
сесії 24-го скликання Ялтинської міської Ради від 28 липня 2004
року №166 «Про затвердження матеріалів
попереднього узгодження міста розташування житлового будинку, господарських
будівель та споруд та надання дозволу
ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки для
будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та
споруд із земель, що знаходяться в веденні Ялтинської міської ради».

Разом з
тим судом встановлено, що також звернулась 02.04.03 р. до відповідача
ОСОБА_1 з заявою про надання згоди на
розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,06 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку за адресою м. Ялта, вул. Пролетарська/
Білобродського (л.с.4-5).

Рішенням 20 сесії 24-го скликання Ялтинської міської
ради №171 від 07 червня 2004 року ОСОБА_1
дана згода на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,06
га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою м. Ялта, вул.
Пролетарська/ Білобродського.

Судом
встановлено, що цим рішенням Ялтинської міської Ради позивачці був даний дозвіл тільки на складання проекту
відведення земельної ділянки, а рішенням Ялтинської міської Ради від 28 липня
2004 року №166, відносно ОСОБА_2.були затверджені вже матеріали попереднього
узгодження міста розташування житлового будинку, господарських будівель та
споруд, розташованого за адресою: м.Ялта, кут. Білобродського і вул.
Пролетарської.В цих рішеннях конкретизовані міста знаходження земельних ділянок,
окремо відносно ОСОБА_2. вказаний кут однакових вулиць, на нього накладений
обов´язок
виготовлення проекту землеустрою, виконання вимог зацікавлених служб міста
(л.с.6). При цьому зазначене рішення Ялтинської міської ради не порушує будь
яких прав позивача на спірну земельну ділянку і прийняте у відповідності до
діючого земельного законодавства. Також не знайшов свого підтвердження факт, що
мало місто накладення земельних ділянок, оскільки судово-технічна експертиза по
цьому приводу не здійснювалась, оскільки клопотань по цьому питанню також у
сторін не виникало.

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 118 ЗК України,
проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідну ліцензію, узгоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і санітарно - епідеміологічним органами, органом
архітектури і подається на розгляд відповідної міської державної адміністрації
або органу місцевого самоврядування.

Проект
відведення прошеної ОСОБА_2 земельної ділянки був розроблений за замовленням ї
відповідною організацією, одержані позитивні узгодження Ялтинського міського
управління земельних ресурсів (а.с. 113), державної землевпоряджувальної
експертизи (а.с. 126), зам. Головного архітектора Ялтинського міськвиконкому (а.с.
146-147); комітету з охорони культурної спадщини (а.с. 149); управління
екологічної інспекції Південно - Кримського регіону (а.с. 115); головного
державного санітарного лікаря (а.с. 144).

Так,
ОСОБА_2 з 2003 року почав займатися збором документів, необхідних для
оформлення спірної земельної ділянки, звертаючись до Державного
проєктно-виробничого архітектурного-планувального бюро та отримав узгодження з
усіма відповідними інстанціями міста Ялта. ОСОБА_1 у свою чергу, таких доказів
у повному обсязі не надала. При таких обставинах, посилання позивача на ч. 3
ст. 116 Земельного кодексу України про те, що вона є землекористувачем та має
першочергове право на приватизацію, є безпідставним.

Тому рішенням 35-ї сесії
4-го скликання Ялтинської міської
Ради від 01.11. 2005 року №538 «Про розгляд протесту прокурора міста Ялти від
22.07.05 р. на рішення №166 22-й сесії 24-го скликання Ялтинської міської ради від 28 липня 2005
року «Про затвердження матеріалів попереднього узгодження міста
розташування житлового будинку, господарських будівель та споруд та
надання дозволу ОСОБА_2 на розробку
проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна
ділянка) з земель, що знаходяться в веденні Ялтинської міської ради» було
відмовлено в задоволені протеста прокурора, відмінен п.1.2 рішення
20 сесії 24-го скликання Ялтинської міської ради №171, від 07 червня
2004 року, про надання ОСОБА_1 згоди на розробку проекту відведення
земельної ділянки (л.с.8).

Суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, при винесенні оскаржуваного рішення про скасування рішення
відносно ОСОБА_1, не перевищив свої
повноваження, не позбавив позивача права власності на земельну ділянку,
оскільки цього права вона не предбала,
орган місцевого самоврядування діял в рамках повноважень, встановлених законом.

Рішенням 35-ї сесії
4-го скликання Ялтинської міської
Ради від 01. листопаду 2005 року №539
була надана ОСОБА_2 у власність земельна ділянка, площею 0,0682 га, для
будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) за адресою: м. Ялта, кут. Білобродського і вул.
Пролетарської, на землях Ялтинської міської ради»(л.с.9).

Суд вважає, що зазначене рішення
Ялтинської міської Ради прийнято Ялтинською міською Радою у межах наданих йому
повноважень, передбачених ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в
Україні», ст. 12 ЗК України, і у відповідність зі ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 19, 118, 121 Земельного Кодексу
України.

Судом також встановлено,. на підставі
вищезазначеного рішення ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0682 га, розташовану за адресою: м. Ялта, кут.
Білобродського і вул..Пролетарської для будівництва та обслуговування житлового
будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка) (а.с. 7).

У силу ч. 1 ст. 125 Земельного
кодексу України, - право власності на земельну ділянку виникає після одержання
її власником документа, що посвідчує право власності, тай його державної
реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 126
Земельного кодексу України, - право власності на земельну ділянку посвідчується
державними актами. Згідно зі ст.
140 Земельного кодексу України, - підставами припинення права власності на
земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку;
смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження
земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку
на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної
необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; не
відчуження земельної ділянки іноземними особами без громадянства у встановлений
строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Як вбачається з ч. 1 ст. 153
Земельного кодексу України, - власник не може бути позбавлений права власності
на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими
законами України.

Статтею
152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Суд
вважає, що при вказаних обставинах у позивачки не виникає право на надання
Ялтинською міською Радою цієї ділянки їй також для будівництва житлового
будинку і споруд.

Суд не
може прийняти доводи позивача про те, що вона користалася городом на спірній
земельній ділянці тривалий термін, і на цій підставі має право на цю земельну
ділянку, крім того, позивач бажає отримати земельну ділянку не під город, а для
будівництва житлового будинку і стала приймати для цього міри лише після того,
як дізналася що відповідач одержав державний акт на земельну ділянку.

Позивач не привів суду доказів, що підтверджують
порушення його прав при винесенні Ялтинською міською Радою оскаржуваних рішень.

У відповідність зі ст. 71 ч. 1 кожна
зі сторін повинна довести ті обставини на які базуються її вимоги і
заперечення, крім випадків, установлених законом.

Оцінивши всі докази в сукупності,
суд уважає, що вимоги позивача не засновані на законі, свого підтвердження в
судовому засіданні не знайшли і не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.13,14,19,142,144
Конституції України, ст.4, 48 Закона України «Про власність», ст. ст. 12,16,118, 152 Земельного кодексу
України, ст. 42 Закону України “Про місцеве самоврядування” ст.ст.
2,7,71,72,160-163, КАС України,-

П О С Т А Н О В И В :

У
задоволенні позову в.о. прокурора міста Ялти в інтересах ОСОБА_1 до Ялтинської міської ради, ОСОБА_2
про визнання недійсними рішень
сесій Ялтинської міської ради, державного акту, зобов'язання вчинення
певних дій - відмовити.

Постанова
може бути оскаржена в Апеляційний суд АРК через Ялтинський міський суд в
порядку та строки, передбачені ст. ст. 184, 186 КАС України.

Постанова
суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. ст. 160, 255
ЦПК України.

СУДДЯ -