Справа № К-18774/06
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2007-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2007 року м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у
складі:

Головуючого, судді -
Смоковича
М.І.,

Суддів - Амєліна
С.Є.,

Весельської Т.Ф.,

Гуріна М. І.,

Юрченка
В.В.,

при
секретареві - Пархоменко
О.В.,

з участю:

позивача Бутової О. С.,

представників відповідача - Луковенка
М. П.

(довіреність від 16.07.07 № 6144-39/1),

Голубчук Н. А.

(довіреність від 17.07.07 № 6157-39/1),

провівши у відкритому судовому засіданні касаційний розгляд справи за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, заподіяної у зв'язку з безпідставним
припиненням компенсаційних виплат, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Святошинського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду міста Києва від
13 лютого 2006 року, -

у с т а н о в и л а:

У серпні 2005 року ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації
з позовом про стягнення заборгованості з грошової компенсації на продукти
харчування у сумі 3621 гривня 50 копійок.

Мотивуючи позовні вимоги, зазначала, що є інвалідом ІІ групи і відноситься
до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи
та має право на компенсації та пільги, передбачені Законом України “Про статус
та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, зокрема, компенсацію вартості продуктів харчування.

Втім, з листопада 2003 року по червень 2005 року грошова компенсація їй не
виплачувалась, на її думку, безпідставно.

Разом з цим просила стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 20000 гривень, спричинену його
неправомірними діями.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2005 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2006 року, ОСОБА_1
відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1. оскаржила їх у касаційному
порядку.

У поданій нею касаційній скарзі, з посиланням на порушення норм
матеріального права при прийнятті рішень, ставиться питання про скасування
рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися для розгляду
справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково,
виходячи з наступних підстав.

Стаття 17 КАС України встановлює категорії спорів, на які поширюється
компетенція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ.

Зокрема, пунктом 1 частини 1 зазначеної статті визначено, що до компетенції
адміністративних судів України належать спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справою адміністративної юрисдикції є переданий на
вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією
зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Отже, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення
адміністративного суду спір, що виник між двома конкретними суб'єктами
суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах,
у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою
іншого суб'єкта, а цей суб'єкт відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та
приписи такого владного суб'єкта.

Суб'єктом владних повноважень, відповідно до пункту 7 частини 1 цієї
статті, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова
чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих
повноважень. При цьому, ці функції
повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Частиною 2 статті 21 цього Кодексу передбачено й вирішення судом
адміністративної юрисдикції вимог про відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень
або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових
відносин, якщо такі вимоги заявлені у одному провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір.

Отже, дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, суд апеляційної інстанції,
у порушення вимог частини 2 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства
України, переглянув рішення суду першої інстанції, ухвалене за правилами
цивільного судочинства.

За таких обставин, ухвала суду апеляційної інстанції не може вважатися
законною та підлягає скасуванню, з направленням справи на новий апеляційний
розгляд.

Керуючись статтею 223, частиною 2 статті 227, статтями 230, статтею 231
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2006 року скасувати,
провадження у порядку адміністративного судочинства закрити.

Справу направити до Апеляційного суду міста Києва на новий апеляційний
розгляд у порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім як у порядку та з підстав, передбачених статтями 237-239 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий, суддя М.
І. Смокович

Судді С.
Є. Амєлін

Т. Ф. Весельська

М. І. Гурін

В. В. Юрченко