Справа № К-4037/06
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

26 липня 2007 року у м. Києві колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді:
Юрченка В.В.,

суддів:
Весельської Т.Ф., Гордійчук М.П., Гуріна М.І., Федорова М.О.,

при
секретарі Замезі Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку
касаційного письмового провадження адміністративну справу за скаргою ОСОБА_1на
незаконні дії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя
за касаційною скаргою ОСОБА_1. на
рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 лютого 2004 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1. звернувся з касаційною скаргою на рішення
апеляційного суду Запорізької області від 26 лютого 2004 року у справі за його
скаргою на незаконні дії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Запоріжжя.

Зазначає, що в
серпні 2003 року він звернувся до суду з зазначеною скаргою, посилаючись на те,
що 25 липня 2003 року управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі
м. Запоріжжя прийняло рішення про
зарахування до трудового стажу для призначення пенсії його роботу в ЗАТ
Запорізьке пусконаладжувальне управління» в період з 1 квітня 2002 року по 30
червня 2003 року та утримання переплати пенсії в сумі 552, 75 грн. у зв»язвку з
тим. що позивач не повідомив управління
про роботу в Запорізькому пусконаладжувальному управлінні.

Вказував, що не перебував у трудових відносинах з вказаним
підприємством, працював там на умовах цивільно-правового договору, на нього розповсюджується ст.. 24 Закону України
«Про наукову та науково-технічну діяльність», тому просив дії управління
визнати неправомірними та визнати таким, що не підлягає виконанню рішення
відповідача про утримання з нього 552,75 грн.

Рішенням місцевого Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2005 року скаргу ОСОБА_1. було
задоволено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26
лютого 2004 року апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя було задоволено. Рішення місцевого Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2003 року скасовано та
постановлено нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1. залишено без задоволення.

Вказуючи на допущені, на його думку, судом апеляційної інстанцій
порушення норм чинного процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до постановлення неправильного
судового рішення, скаржник
просить скасувати постановлене судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи
касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи
по суті встановлено, що ОСОБА_1. отримує пенсію за віком відповідно до Закону
України «Про наукову та науково-технічну діяльність» з 2 лютого 2001 року у
розмірі 307, 15 грн. при загальному трудовому стажі 38 років 2 місяці 15 днів.
З 1 квітня 2002 року на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 28
березня 2002 року №374 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно
до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також пенсій,
призначених відповідно до інших законів України, які раніше не підвищувались»
та на підставі заяви позивача розмір його
пенсії як непрацюючому пенсіонеру
було збільшено на 12%, що склало 344 грн. У цьому розмірі пенсія позивачу нараховувалася
та сплачувалась з 1 квітня 2002 року по 30 червня 2003 року. 16 липня 2003 року
ОСОБА_1. звернувся до управління Пенсійного фонду України про перерахунок стажу
роботи та долучив довідку про те, що в період з 1 березня 2001 року по 30
червня 2003 року він працював на умовах договору в закритому акціонерному
товаристві «Запорізьке пусконаладжувальне управління».

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні скарги
ОСОБА_1., апеляційний суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що
відповідно до вимог пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28
березня 2002 року №374 збільшення пенсій на 12% передбачалось лише непрацюючим
пенсіонерам.

Оскільки ОСОБА_1. на час збільшення йому пенсії працював
і цей період його роботи зарахований до трудового стажу для призначення пенсії,
то підстав, передбачених пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28
березня 2002 року №374 для збільшення його пенсії не було.

Відповідно
до вимог ч. 1 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати
докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що

Відповідно до вимог ч. 1 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати
доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ст. 224 КАС України, суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм
процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що
оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції постановлене з
дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводами касаційної
скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються, підстави для
його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне
відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
ст. ст.210, 220, 221, 223, 224,
230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а рішення апеляційного
суду Запорізької області від 26 лютого2004 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає, крім випадків,
передбачених ст.. 237 КАС України.

Головуючий: Юрченко В.В.

Судді: Весельська
Т.Ф.

Гордійчук М.П.

Гурін М.І.

Федоров М.О.