Справа № К-24456/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2007-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ С
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адм
іністративного суду України
в складі:
Головуючого: судді Фадєєв
ої Н.М.
Суддів: Гонча
р Л.Я.
Горді
йчук М.П.
Матол
ича С.В.
Харче
нка В.В.

при секретарі: Дер
евенському І.І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміще
нні суду в м. Києві справу за к
асаційноюскаргоювідкритог
о акціонерного товариства «О
блпродконтракт» на постано
ву Львівського апеляційного
господарського суду від 14 гру
дня2004 року у справі за позовом
Тернопільського обласного в
ідділення Фонду соціального
захисту інвалідів до відкри
того акціонерного товариств
а «Облпродконтракт» про стя
гнення штрафних санкцій в су
мі 3304, 00 грн.,-
в с т а н о в и л а:

В липні 2004 року Тернопіл
ьськеобласневідділен
ня Фонду соціального захисту
інвалідівзвернулося до су
ду з позовом до відкритого
акціонерного товариства «Об
лпродконтракт» про стягнен
ня штрафних санкцій в сумі 3304, 0
0 грн.
Рішенням господарського
суду Тернопільської області
від 07 вересня 2004 року в задовол
енні позовних вимог Терноп
ільського обласного відділе
ння Фонду соціального захист
у інвалідіввідмовлено.
Постановою Львівського ап
еляційного господарського с
уду від 14 грудня2005 року рішення
господарського суду Терно
пільської області від 07 верес
ня 2004 року скасовано, позов з
адоволено.
Відкритеакціонернетовари
ство«Облпродконтракт», не по
годжуючись з судовим рішення
м апеляційного господарсько
го суду в касаційній скарзі п
росить його скасувати та зал
ишити в силі рішення господ
арського суду, посилаючись н
а неправильне застосування с
удом норм матеріального прав
а.
Заслухавши доповідь судді
Вищого адміністративного су
ду України, перевіривши мате
ріали справи та обговоривши
доводи подання, колегія судд
ів вважає, що касаційна скарг
а підлягає задоволенню з нас
тупних підстав.
Скасовуючи рішення суду п
ершої інстанції апеляційний
суд виходив з того, що судом п
ершої інстанції порушені нор
ми законодавства про захист
інвалідів, зокрема положення
про те, що для виконання відпо
відними органами обовязку
працевлаштування інвалідів
повинно передувати вжиття п
ідприємством необхідних зах
одів для забезпечення такого
працевлаштування, до яких на
лежить створення в установле
ному порядку вакантних місць
для праці та атестація остан
ніх, інформування центру зай
нятості та позивача про ство
рення в установленому порядк
у робочих місць для працевла
штування інвалідів.
Проте, з такими висновками
суду апеляційної інстанції
погодитись неможливо виходя
чи з наступного.
Статтею 19 Закону України „П
ро основи соціальної захищен
ості інвалідів в Україні" під
приємства, установи і органі
зації, незалежно від форми
власності і господарювання,
повинні створити робочі міс
ця для забезпечення праце
влаштування інвалідів в кіль
кості 4 відсотків від загальн
ої чисельності працюючих.
При недотриманні зазначе
ного вище імперативу, статт
ею 20 Закону України „Про основ
и соціальної захищеності інв
алідів в Україні" передбачен
о відповідальність у вигляді
штрафу в розмірі середньої р
ічної заробітної плати на пі
дприємстві за кожне нестворе
не робоче місце не зайняте ін
валідом.
Таким чином, виходячи із
зазначених вище норм прав
а, відповідач повинен був у
відповідній кількості ств
орити на підприємстві спе
ціально обладнані робоч
і місця для інвалідів та
надіслати у службу зайнят
ості спеціальні повідомлен
ня про готовність працевл
аштувати працівників з роз
умовими чи фізичними вадами
відповідної степені інвалід
ності.
Висновок про недотримання
відповідачем нормативу ство
рення робочих місць пози
вач обґрунтовує посиланн
ям на звіт про зайняті
сть та працевлаштування
інвалідів, поданий ВАТ «Облп
родконтракт» за результатам
и 2002 року за формою 10-ПІ
Інших доказів матеріали сп
рави не містять.
Однак даний звіт містить ін
формацію не про створення ро
бочих місць для працевлаштув
ання інвалідів та інші обста
вини взаємодії роботодавця і
з органами працевлаштуванн
я, а лише дані про чисельні
сть інвалідів, які повинні п
рацювати на робочих місцях.

Таким чином, дані звіту не м
істять достатню та достовір
ну інформацію щодо дотриманн
я суб'єктом підприємницької
діяльності приписів ст.19 Зако
ну України „Про основи соціа
льної захищеності інвалідів
в Україні".
Інформація про наявність ч
и відсутність на підприємств
і відповідача атестованих ро
бочих місць для працевлаштув
ання інвалідів міститься у з
вітах, що надаються підприєм
ством за формою 3-ПН, а не у звіт
і за формою 10-ПІ. Звіт за формою
3-ПН є актом інформування орга
нів працевлаштування про ств
орені на підприємстві робочі
місця для працевлаштування
інвалідів і, водночас, запито
м про направлення на підприє
мство інвалідів із встановле
ним рівнем нозології для пра
цевлаштування.
Саме тому, висновки про необ
хідність звернення із позово
м повинні досліджуватись поз
ивачем через призму даних зв
іту форми 3-ПН.
Таким чином, дані звітнос
ті підприємства відповідач
а, зокрема дані довідки про
зайнятість та працевлаштув
ання інвалідів форми 10-ПІ, п
ринормативі одне робоче місц
е, не підтверджують факт не ст
ворення у 2002 році одного робоч
ого місця для інвалідів, і, від
повідно не можуть бути доказ
ом порушення відповідачем ст
. 19 Закону України „Про основи
соціальної захищеності і
нвалідів в Україні".
Отже, позивач не надав пере
конливих доказів на підтверд
ження факту не створення ві
дповідачем атестованих ро
бочих місця працевлаштува
ння інвалідів у встанов
леній чинним законодавством
кількості.
Також, матеріали справи не м
істять доказів того, що відпо
відач не повідомляв органи п
рацевлаштування про створен
і робочі місця.
Відповідно до ст. 33 ГПК Украї
ни, саме на позивача покладен
о обов'язок доведення факту в
чинення відповідачем поруше
ння. У протилежному випадку,
вимоги про відповідальність
будуть необґрунтованими.
Відсутність достатніх док
азів не створення підприємст
вом робочих місць для праце
влаштування інвалідів в н
еобхідній кількості, непов
ідомлення органи працевла
штування про створені р
обочі місця та відсутні
сть достовірних даних про те
чи направлялись інваліди дл
я працевлаштування і. відпов
ідно, з чиєї вини направлені і
нваліди не були працевлаштов
ані вказує на відсутність пі
дстав для твердження про пор
ушення відповідачем вимог ст
.19 Закону України „Про основи
соціальної захищеності інва
лідів в Україні", і, відповідно
, свідчить про відсутність пі
дстав для задоволення позову
.
Окрім того, відповідач нада
в суду копії звіту форми 3-ПН, н
аданих Тернопільському о
бласному відділенню Фонду со
ціального захисту інвалідів
, згідно з яким підприємство
повідомляло орган працевлаш
тування про наявність робочи
х місць для працевлаштування
інвалідів.
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону
України „Про основи соціаль
ної захищеності інваліді
в в Україні" працевлаштуванн
я інвалідів здійснюється
органами виконавчої влади з
питань праці та соціальної п
олітики, органами місцевого
самоврядування та громадськ
ими організаціями інвалідів
, а не суб'єктом господарюванн
я.
Отже, за таких обставин, вим
оги позивача, що ґрунтуються
лише на даних звіту про зайня
тість та працевлаштування ін
валідів, з огляду на доводи
відповідача, задоволені бут
и не можуть.
Відповідно до ст. 226 КАС Укра
їни, підставою для скасуванн
я судового рішення суду ап
еляційної інстанції та зал
ишення в силі рішення суду
першої інстанції є рішення,
яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змін
ене помилково.
На підставі вищевикладено
го колегія суддів вважає, що с
уд апеляційної інстанції ді
йшов помилкового висновку що
до скасування рішення і прип
инення провадження в справі
необґрунтованим.
За таких обставин постанов
а апеляційної інстанції пі
длягає скасуванню, а касацій
на скарга відкритого акціоне
рного товариства «Облпродко
нтракт»- задоволенню.
Керуючись ст.ст. 210, 221, 226, 230, 231 Код
ексу адміністративного судо
чинства України, колегія суд
дів, -

ух в а л и л а:

Касаційну скаргу від
критого акціонерного товари
ства «Облпродконтракт»задо
вольнити, постанову Льві
вського апеляційного господ
арського суду від 14 грудня2004ро
ку скасувати, рішення госпо
дарського суду Тернопільськ
ої області від 07 вересня 2004 рок
у залишити в силі.
Ухвала набирає законної с
или з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно
Судді (підписи)
Суддя Вищого адміністрати
вного суду
України

В.В. Харченко