Справа № К-4386/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2007 року у м. Києві колегія суддів Вищого адміністративного суду
України в складі:

головуючого-судді: : Бутенка В.І.,

суддів: Лиски Т.О., Панченка О.І., Штульмана І.В., Юрченка В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ГУ МВС України в м.
Києві про перерахунок пенсії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2005 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 березня 2005 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від
21 червня 2005 року у справі за його позовом до ГУ МВС України в м. Києві про
перерахунок пенсії.

Зазначає, що проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений в запас з призначенням йому
пенсії.

Вважає, що розрахунок пенсії є неправильний та проведений з порушенням
вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб», оскільки в грошове забезпечення
не включені передбачені Указом
Президента України від 23 лютого 2002року №173 «Про посилення соціального
захисту військовослужбовців» у розмірі 100%, Указом Президента України від 5
травня 2003 року № 389 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету у справах охорони
державного кордону України та Управління державної охорони України за
безперервну службу» у розмірі до 90% надбавки.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 березня 2005 року в задоволенні позову ОСОБА_1 було
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2005 року апеляційну
скаргу ОСОБА_1 було відхилено, а рішення Шевченківського районного суду м.
Києва від 17 березня 2005 року залишено без змін.

Судові рішення були мотивовані тим, що право на надбавки, які просив
включити в перерахунок призначеної пенсії позивач, він не набув, оскільки
прийнятими нормативними актами зазначені надбавки були введені вже після
звільнення його зі служби в органах внутрішніх справ.

Вказуючи на допущені, на його думку, судами неповне з'ясування обставин,
які мають значення у справі, та порушення норм чинного матеріального
законодавства, що призвело до неправильного вирішення даного спору,
ОСОБА_1 просить скасувати постановлені
судами першої та апеляційної інстанцій
рішення та постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні
вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судом першої інстанції встановлено, що в
січні 2000 року позивач був звільнений в запас зі служби в органах внутрішніх
справ за віком з призначенням йому пенсії. Пенсія позивачу була призначена з
усіх видів грошового забезпечення, які він отримував під час служби, за
винятком премії.

Відповідно до положень ст. 43 Закону України
від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького
і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» при обчисленні пенсій особам
офіцерського складу , прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за контрактом враховуються відповідні оклади за
посадою, військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу
років, надбавки за вчене звання і вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби в порядку і розмірах, що
визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6
Постанови Кабінету Міністрів України
від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової
служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та членам їх сімей”
передбачено, що пенсії особам зазначеної категорії військовослужбовців
обчислюються із суми грошового забезпечення, що виплачується їм на день звільнення з військової служби.

Щомісячні надбавки ,
встановлені Указом Президента України від 23 лютого 2002року №173 «Про
посилення соціального захисту військовослужбовців» у розмірі 100%, Указом
Президента України від 5 травня 2003 року № 389 «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України та
Управління державної охорони України за безперервну службу» у розмірі до 90% не
є підвищенням грошового забезпечення, з якого позивачу нарахована пенсія, а
новими видами грошового забезпечення, яких позивач під час його служби в органах внутрішніх справ не
отримував, а тому ці надбавки не могли
бути враховані позивачу в при перерахунку пенсії.

Крім цього, зазначеними указами не передбачено перерахунку
пенсій військовослужбовцям у зв'язку із запровадженням цих надбавок.

Суд першої інстанції правильно встановив, а апеляційний
суд обґрунтовано погодився з тим, що при звільненні
зі служби в органах внутрішніх справ за віком позивачу ОСОБА_1 призначена пенсія у відповідності з вимогами чинного на той період
законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди першої та
апеляційної інстанцій правильно виходили з того, що передбачених чинним
законодавством підстав для проведення позивачу за період до 1 січня 2005 року
перерахунку призначеної пенсії з урахуванням зазначених надбавок немає.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної
інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки, викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для скасування
постановлених по справі судових рішень відсутні.

Керуючись ст.ст.210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія
суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2005 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 21 червня 2005 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий: БутенкоВ.І.

Судді: Лиска Т.О.

Панченко О.І.

Штульман І.В.

Юрченко В.В.