Справа № 22а-1258/2007
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2007-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-1258/07 Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку -36 інстанції - Корсун В.Л..
справа
№17/8/07-АП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 року м. Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Туркіної Л.П., (доповідач)

суддів -
Коршуна А.О., Проценко О.А.

при
секретарі - Серьогіній О.В..

за
участі представників сторін :

позивача
- ОСОБА_2.

відповідача -
Мамедов А.А., Холод В.К.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_1.

на постанову
господарського суду Запорізької області
від 06.02.2007 р. у справі № 17/8/07-АП

за позовом: Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до: виконавчої
дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, 69600, м.
Запоріжжя, вул. Сєдова, 12

про: скасування рішення №
1186 від 07.08.2006 р. -

ВСТАНОВИЛА:

В
грудні 2006 року Приватний підприємець ОСОБА_1. звернувся до господарського суду Запорізької
області з адміністративним позовом до Виконавчої дирекції Запорізького обласного
відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності про скасування
рішення відповідача від 07.08.2006 р. №
1186 про застосування та зарахування до
бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,
відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій,
неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення
законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яким
зобов'язано позивача донарахувати у відповідній звітності та сплатити до
бюджету Фонду: не прийняті до заліку
витрати - 3980,52 грн., штраф за порушення порядку витрачання страхових коштів
- 1990,26 грн., всього 5970,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оспорювань рішення не
відповідає нормам ч.2 ст. 53 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням» та п.п. 4.5.6.14 Порядку
обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України
від 26.09.2001 р. № 1266.

Позивач, не погодившись з винесеним рішенням, подав на
нього скаргу, рішенням про результати розгляду скарги від 02.10.2006 р. за №
03-1836 скарга задоволена частково, рішення від 07.08.2006 р. діє в сумі
4637,58 грн.

Відповідач
проти позову заперечив, вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки під
час перевірки позивача виявлено порушення здійснення розрахунку середньоденної
заробітної плати при визначенні сум допомоги по вагітності та пологах найманому
працівнику ОСОБА_3 Розрахунок здійснено
страхувальником з урахуванням фактично відпрацьованого часу за місцем роботи за
сумісництвом, а не за фактично відпрацьований час в розрахунковому періоді за
основним місцем роботи, що суперечить Порядку обчислення середньої заробітної
плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженому постановою Кабінету Міністрів
України від 26.09.2001 р. № 1266.

Постановою
господарського суду Запорізької області від 06.02.2007р. у задоволенні позовних
вимог відмовлено. Суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення №1186 від
07.08.2006р. відповідає ст. 21, 23, ч. 1, 2 ст.53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням» N 2240-III, від 18.01.2001, а також Постанові Кабінету
Міністрів від 26.09.2001 р. № 1266 «Про обчислення середньої заробітної
плати(доходу) для розрахунку виплат загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» якою затверджено
Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням. Пунктом 3 зазначеного
Порядку передбачено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня
заробітна плата (дохід) для розрахунку страхових виплат (крім страхування на
випадок безробіття) та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за
рахунок коштів роботодавця, є період роботи за останнім основним місцем роботи
(зайняття підприємницькою діяльністю) перед настанням страхового випадку,
протягом якого застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або
за неї сплачувалися страхові внески.

Згідно
з п.21 цього Порядку, застрахована особа має право отримувати допомогу і по
роботі за сумісництвом. При цьому, за розрахунковий період береться час за
основним місцем роботи.

Не
погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Апеляційна
скарга обґрунтована посиланням на неправильне застосування судом норм
законодавства а саме: Постанови Кабінету Міністрів від 26.09.2001 р. № 1266
«Про обчислення середньої заробітної плати(доходу) для розрахунку виплат
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням» N 2240-III, від 18.01.2001, внаслідок чого визнано
правильним розрахунок допомоги по вагітності та пологам, зроблений відповідачем.

Відповідач
проти апеляційної скарги заперечує, вважає, що суд належним чином застосував
норми матеріального права.

У
судовому засіданні представники позивача підтримали доводи, викладені в
апеляційній скарзі. Представники відповідача надали заперечення, зазначені
вище.

Перевіривши
законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове
рішення скасуванню, з наступних підстав.

Оскаржувана
постанова господарського суду Запорізької області від 06.02.2007 року по справі
№ 17/8/07-АП прийнята щодо рішення від 07.08.2006 року №
1186.

Як свідчать матеріали справи, рішення № 1186 від
07 серпня 2006 р. про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф-4 ФСС з
ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум
внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, оформлене на бланку Запорізького обласного відділення
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, завіреного
печаткою відділення та підписаного заступником директора Ахтирською Ю.Т.

Правовідносини
між сторонами регулюються Законом України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням» (далі закон №2240).

Відповідно
до п.4 ч.1 ст. 2 Закону №2240 страховиком є Фонд соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до ст. 9
Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням» Фонд соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) є органом, який здійснює
керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням
у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими
народженням та похованням, провадить збір і акумуляцію страхових внесків та
інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та
соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а
також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових
позабюджетних страхових фондів.

Фонд є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного
Герба України та своїм найменуванням, а також символіку, що затверджується
правлінням Фонду. Фонд набуває прав юридичної особи з дня реєстрації статуту в
спеціально уповноваженому центральному органі виконавчої влади.

Діяльність Фонду регулюється цим Законом та
статутом Фонду, який затверджується його правлінням.

Згідно
ст. 28 названого закону право накладати фінансові санкції надано страховику.

Пунктом
4 ст. 30 Закону №2240 передбачено, що право застосовувати фінансові санкції
мають керівники виконавчої дирекції виконавчої дирекції Фонду та його
відділень, їх заступники.

Згідно
розділу 1 Положення про відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, відділення Фонду діє як регіональна структура Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і є юридичною
особою, має свій бюджет, печатку із зображенням Державного герба
України та своїм найменуванням, рахунки в установах банків, використовує
символіку Фонду. Управління відділенням
Фонду здійснюють його правління та виконавча дирекція. Виконавча дирекція
відділення Фонду є робочим органом Виконавчої дирекції Фонду і відділення
Фонду, підзвітна правлінню відділення та Виконавчій дирекції Фонду і здійснює
свою діяльність від імені Фонду на місцях в межах і порядку, передбачених
Статутом Фонду та цим Положенням.

Відповідно
до р. V названого Положення керівник
виконавчої дирекції відділення Фонду діє від імені відповідного
відділення Фонду, здійснює загальне
керівництво його робочими органами.

Отже,
право застосування фінансових санкцій згідно законодавства у даному випадку
надано посадовій особі, яка діє від імені відділення Фонду, а не робочого
органу.

Як
пояснив у судовому засіданні представник відділення Фонду, спірне рішення було
прийнято саме посадовою особою, що наділена відповідними владними
повноваженнями, - заступником директора виконавчої дирекції Запорізького
обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, який діяв від імені відповідного відділення Фонду згідно р. V
Положення.

Системний
аналіз названих норм та пояснення представника відділення Фонду дають підстави
вважати, що відповідачами за позовом щодо оскарження рішень посадових осіб
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, можуть бути
або відділення Фонду, від імені яких може діяти керівник виконавчої дирекції,
або відповідна посадова особа.

Пред'явлення
вимог до виконавчої дирекції відділення Фонду є необґрунтованим, як виходячи з
діючого законодавства, так і виходячи з тексту рішення.

Висновки
колегії суддів відносно того, що позов пред'явлено до неналежного відповідача,
також підтверджуються правовим статусом відділень Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності та їх виконавчих дирекцій. Згідно діючого
законодавства юридичними особами є саме
відділення Фонду, виконавчі дирекції яких є їх робочими органами та
відповідного статусу юридичної особи не мають.

Як
зазначено вище, виконавчі дирекції здійснюють свою діяльність від імені Фонду
та його відділень, представляють в судах інтереси саме страховика згідно п. 5
ст. 10, п. 5 ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням».

Виконавча
дирекція Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з
тимчасової працездатності є робочим органом Запорізького обласного відділення
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно
позов подано, та справа розглянута судом першої інстанції за участю неналежного
відповідача.

Зазначеним фактам судом першої інстанції не надано належної правової
оцінки.

Таким
чином, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду
вважає, що судом першої інстанції
неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи. На підставі викладеного постанова господарського
суду Дніпропетровської області від 06.02.2007 року підлягає скасуванню, апеляційна скарга - частковому
задоволенню. У той же час із зазначених вище обставин задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну
скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1.
задовольнити частково.

Постанову
господарського суду Запорізької області від 06.02.2007 р. по справі №
17/8/07-АП скасувати.

У
задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України з моменту
проголошення.

Постанова
може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Постанову оформлено у повному обсязі 19.11.07р.

Головуючий
суддя: Л.П.
Туркіна

Судді:
А.О.Коршун

О.А.Проценко