Справа № 2а-164/2007
Суддя: Ганич М.Ф.
Дата ухвалення: 2007-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-164
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29
січня 2007 року Ялтинський міський суд Автономної республіки Крим у складі

судді
Ганича М.Ф., при секретарі Василенко Ж.І., розглянувши у відкритому

судовому
засіданні в залі суду в м. Ялта справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1
до Республіканського комітету з охорони

культурної
спадщини Ради Міністрів Автономної республіки Крим про визнання

незаконним
та скасування висновку, зобов'язання виконати певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
адміністративним позовом, у якому

просить
визнати протиправними дії відповідача по видачі висновку № 10671 від 17

жовтня
2006 року про неможливість відведення земельної ділянки площею 0,06 га в

ЖБЕТ
„Кримспецьбуд” (ділянка № 17) на горі Дарсан у м. Ялта, для будівництва і

обслуговування
індивідуального житлового будинку, господарських будівель та

споруд,
і зобов'язати відповідача виконати дії по узгодженню проекту відведення

вказаної
земельної ділянки.

Вимоги мотивовані тим, що позивачці на
підставі рішення Ялтинської

міської
ради № 79 від 26 вересня 2006 року наданий дозвіл на розробку проекту

відведення
земельної ділянки з земель Ялтинської міської Ради на земельну

ділянку
площею 0,06 га, для будівництва та обслуговування індивідуального

житлового
будинку, господарських будівель та споруд за адресою: м. Ялта, гора

Дарсан,
ЖБЕТ „Кримспецьбуд”, ділянка № 17. На підставі вказаного рішення вона

почала
збір матеріалів попередніх узгоджень проекту відведення наданої їй

земельної
ділянки. При цьому проект відведення земельної ділянки був узгоджений

з
всіма зацікавленими організаціями і службами. Тим часом, 17 жовтня 2006 року

Республіканський
Комітет з охорони культурної спадщини Ради міністрів АРК видав

висновок
про неможливість відведення земельної ділянки, оскільки вона входить в

зону
охоронюваного ландшафту № 25. При цьому відповідач при дачі висновку про

неможливість
відведення земельної ділянки послався на постанову Уряду АРК від

16.11.1995
року №330 «Про затвердження історико-архітектурного опорного плану

та
комплексного охоронного зонування пам'ятників історії, культури і природи

адміністративного
району Великої Ялти». Позивачка вважає, що відмова

відповідача
є неправомірною, оскільки вищезазначена постанова Уряду АРК

суперечить
вимогам Закону України „Про місцеве самоврядування”, Закону України

„Про
охорону культурної спадщини» та іншим нормативним актам, введеним в дію

після
набрання сили зазначеної постанови. Прийняття рішень про організацію

територій
і об'єктів природно-заповідного фонду АРК, прийняття рішень про

проголошення
природних і інших об'єктів, які мають історичну, культурну,

екологічну
і наукову цінність, пам'ятниками історії і культури, яки

охороняються
законом згідно п.38 ч.2 ст.9 Закону України «Про Верховну Раду

АРК»
від 10.02.1998 року віднесено до повноважень Верховної Ради АРК. Крім

того,
вищезгадана постанова Уряду АРК була прийнята на підставі повноважень,

наданих
Уряду ч.2 ст.29 Закону України „Про охорону і використання пам'ятників

історії
і культури», проте вказаний Закон втратив силу у зв'язку з прийняттям

Закону
України „Про охорону культурної спадщини» від 6.06.2000 року. Крім того,

Постановою
Кабінету Міністрів України №878 від 26.06.2001 року був затверджений

«Список
історичних населених пунктів», в який включені м.Ялта і м.Алупка, які

входять
в склад «Великої Ялти». Постановою Кабінету Міністрів України №318 від

13.03.2002
року затверджений «Порядок встановлення меж і режимів використання

історичних
ареалів населених пунктів, обмеження господарської діяльності на

території
історичних ареалів населених пунктів», п.п.10, 12 якого встановлено,

що
історичний ареал є спеціально виділеною в населеному пункті територією

історико-культурного
призначення із затвердженими межами, які повинні бути

зафіксовані
у всій землевпоряджувальній і містобудівній документації і

розглядаються
як специфічний об'єкт містобудівного проектування. Згідно з ст.1

Закону
України „Про охорону культурної спадщини» зона охоронюваного ландшафту

встановлюється
навкруги пам'ятників і такі зони повинні бути визначені

картографічно.
При цьому, межі охоронної зони №25 не винесені в натуру на

місцевості.
Таким чином посилання відповідача у висновку про неможливість

відведення
земельної ділянки ОСОБА_1 на постанову Уряду АР Крим № 330

від
16 листопада 1995 року є необґрунтованим.

Представник відповідача з пред'явленим
позовом не згоден, посилаючись

на
те, що вказана земельна ділянка розташована в зоні охоронюваного ландшафту

№25,
межі і режим використання вказаної охоронної зони затверджені Постановою

Уряду
АРК від 16.11.1995 року №330 „Про затвердження історіко-архітектурного

опорного
плану і схем комплексного охоронного зонування пам'ятників історії і

культури
та природи адміністративного району Великої Ялти». Вказана Постанова є

законною
і обгрунтованою, що підтверджено рішенням Верховного Суду АРК від 25

травня
2001 року.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
сторони, суд вважає, що позов

підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України
кожному гарантується право на

оскарження
в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів

місцевого
самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що рішенням Ялтинської
міської Ради № 79 від 26

вересня
2006 року ОСОБА_1 дозволено складання проекту землеустрою по

відведенню
земельної ділянки площею 0,06 га за адресою: м. Ялта, гора Дарсан,

ЖБЕТ
„Кримспецьбуд”, ділянка № 17 для будівництва та обслуговування житлового

будинку,
господарських будівель та споруд на землях Ялтинської міської Ради, що

слідує
з копії зазначеного рішення (а.с.9).

При цьому матеріали попередніх узгоджень
земельної ділянки для відводу

в
приватну власність були узгоджені з Управлінням головного архітектора

виконкому
Ялтинської міської Ради, висновок № 05/350 від 17 лютого 2006 року,

що
слідує з копії зазначеного висновку (а.с.10-12), з Ялтинською міською

санітарно-епідеміологічною
станцією, Ялтинським міським Управлінням земельних

ресурсів,
Управлінням екологічної інспекції
Південно-Кримського регіону (а.с.

13-14).

Відповідно до п.1.7 Регіональних правил
забудови і використовування

територій
в АРК до акту вибору земельної ділянки додаються, в тому числі,

висновок
органів культурної спадщини.

Відповідно до ч.9 ст.118 ЗК України,
проект відведення земельної

ділянки
погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і

санітарно-епідеміологічним
органами, органами архітектури та культурної

спадщини.

У 2006 році позивачка звернулася до
відповідача за отриманням

узгодження
проекту відведення земельної ділянки і 17 жовтня 2006 року одержала

висновок
відповідача про те, що комітет з охорони культурної спадщини заперечує

проти
відведення земельної ділянки площею 0,06 га
№ 17 в м. Ялта на горі

Дарсан
у ЖБЕТ „Кримспецьбуд”, для будівництва і обслуговування індивідуального

житлового
будинку, господарських будівель та споруд, оскільки земельна ділянка

входить
в зону охоронюваного ландшафту (зона № 25). Всі види земельних,

ремонтних,
проектно-дослідницьких робіт необхідно погоджувати з Комітетом, нове

будівництво
не передбачено. Підставою відмови була вказана постанова Уряду АРК

від
16.11.1995 року № 330 „Про затвердження історико-архітектурного опорного

плану
та комплексного охоронного зонування пам'ятників історії, культури і

природи
адміністративного району Великої Ялти», що підтверджується копією

вказаного
висновку (а.с.8).

Суд вважає, що відмова відповідача в
узгодженні проекту відведення

земельної
ділянки є необґрунтованою з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд
вирішує справи на підставі

Конституції
та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'

язковість
яких надана Верховною Радою України, а також нормативно-правових

актів,
прийнятих відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у

спосіб,
що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності

нормативно-правового
акта Конституції України, закону України, міжнародному

договору,
згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або

іншому
правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Постанова Уряду АРК №330 від 16.11.1995
року, яка покладена в основу

висновку
відповідача, була прийнята на підставі повноважень наданих Уряду АРК

частиною
2-ю ст.29 Закону України «Про охорону і використання пам'ятників

історії
та культури». Однак цей закон втратив силу у зв'язку з прийняттям

Закону
України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року № 1805-111.

Постановою Уряду АРК №330 від 16.11.1995
року затвердженні історико-

архитектурний
план і комплексне охоронне зонування пам'ятників історії,

культури
та природи адміністративного району «Великої Ялти», відповідно до яких

в
ряді цих зон заборонено нове будівництво. Однак ці положення постанови

суперечать
п.3 ст.32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», яка у

діючий
редакції (зміненої законом від.16.12.2004 року №2245-1V) містить не

безумовну
заборону на здійснення містобудівних, архітектурних або ландшафтних

перетворень,
будівельних, меліоративних, шляхових, земельних робіт на охоронних

архітектурних
перетвореннях у межах зон охорони пам'яток, історичних ареалів

населених
місць, занесених до списку історичних населених місць України, а лише

на
здійснення робіт без дозволу органу культурної спадщини.

Законом України «Про охорону культурної
спадщини» і прийнятими в його

виконання
нормативними актами введені нові термінологія, назви визначення об'

єктів
предметів охорони, а так само режими охорони, способи та механізми

встановлення
охоронних зон. Введені поняття «історичний населений пункт» та

«історичний
ареал населеного пункту», що не передбачалось ні Постановою Уряду

АРК
№330 від 16.11.1995 року, ні законодавством України на підставі якого воно

приймалося.

Постановою Кабінету Міністрів України №878
від.26.06.2001 року був

затверджений
«Список історичних населених пунктів», у який внесені м.Ялта та м.

Алупка,
що входять до складу «Великої Ялти».

Постановою Кабінету Міністрів №318 від
13.03.2002 року був затверджений

«Порядок
визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених

місць,
обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів

населених
місць».

Відповідно до п.п.10,12 зазначеної
Постанови історичний ареал є

спеціально
виділеною у населеному пункті територією історико-культурного

значення
із затвердженими межами, яка повинна
фіксуватися в усіх

землевпорядних
та містобудівних документах, та розглядатися як специфічний об'

єкт
містобудівного проектування. Визначені науково-проектною документацією межі

історичних
ареалів погоджуються відповідним органом місцевого самоврядування,

Мінкультури
або уповноваженим ним органом охорони культурної спадщини та

затверджується
Держбудом або уповноваженим органом охорони культурної спадщини.

Для кожного ареалу визначаються режим
використання й конкретні

обмеження
господарської діяльності на його території, які встановлюються

правилами
охорони й використання історичних ареалів населених пунктів. Правила

охорони
й використання повинні враховуватися при розробці місцевих правил

забудови.

Для населених пунктів, віднесених до
історичних населених пунктів

місцеві
правила забудови затверджуються відповідними радами за узгодженням з

Міністерством
культури, Держкомбудом або уповноваженим на то органом охорони

культурної
спадщини.

Відповідно до ст.19 Конституції України
правовий порядок в Україні

ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити

те,
що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органі

місцевого
самоврядування, їх посадови особи зобов'язані
діяти лише на

підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та

законами
України.

Вимоги Постанови Уряду АРК №330 від
16.11.1995 року входять в пряме

протиріччя
з Конституцією України та Законами України «Про місцеве

самоврядування»,
«Про основи містобудування», «Про планування та забудову

територій»,
«Про охорону культурної спадщини», «Про Верховну Раду Автономної

Республіки
Крим», а також прийнятим на їх виконання нормативними актами.

З погляду на це, посилання у висновку
відповідача, виданого позивачу на

положення
Постанови Уряду АРК №330 від 16.11.1995 року являється незаконним,

оскільки
суперечить діючому законодавству України.

Крім того, прийняття рішень про
організацію територій і об'єктів

природно-заповідного
фонду АРК, прийняття рішень про проголошення природних і

інших
об'єктів, які мають історичну, культурну, екологічну і наукову цінність,

пам'ятниками
історії і культури, яки охороняються законом згідно п.38 ч.2 ст.9

Закону
України «Про Верховну Раду АРК» від 10.02.1998 року віднесено до

повноважень
Верховної Ради АРК.

Крім того, згідно п.37 ст.26 Закону
України «Про місцеве самоврядування

в
Україні» прийняття рішень про організацію територій і об'єктів природно-

заповідного
фонду місцевого значення і інших територій, підлягаючих особливій

охороні;
внесення пропозицій відповідним державним органам про проголошення

природних
і інших об'єктів, має історичну, культурну, екологічну і наукову

цінність,
пам'ятниками історії і культури, яки охороняються законом відноситься

до
компетенції місцевих Рад.

Земельна ділянка, яка відводиться ОСОБА_1
для будівництва і

обслуговування
житлового будинку, господарських будівель і споруджень за

адресою:
м. Ялта, гора Дарсан, ЖБЕТ „Кримспецьбуд”, ділянка № 17 за своєю

категорією
і цільовому призначенню відноситься до земель, не переданих у

власність,
ні наданих у користування в межах населеного пункту, придатна для

будівництва
та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що

підтверджено
актом вибору та обстеження земельної ділянки (а.с.13).

Згідно зі ст. 20 ЗК України віднесення
земель до тієї чи іншої

категорії
здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів

місцевого
самоврядування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про
охорону культурної спадщини»

встановлено,
що території пам'ятників, охоронних зон, які належать до земель

історико-культурного
призначення обов'язково повинні бути включені в державні

земельні
кадастри, плани землекористування, проекти землевпорядження, іншу

проектно-планувальну
документацію.

Відповідачем не надано суду ніяких доказів
на підтвердження того, що

межі
охоронних зон, у тому числі і зони охоронюваного ландшафту (зона №25) були

винесені
в натуру на місцевості, що існує картографічний матеріал, який

дозволяє
встановити розташування відповідних меж.

Суд дійшов до висновку, що оскільки не має
рішення органу місцевого

самоврядування,
державної влади, прийнятого на підставі ст. 20 ЗК України про

відведення
спірної земельної ділянки до категорії земель історико-культурного

призначення,
а саме до зони охоронюваного ландшафту №25 і відсутні документи

про
включення спірної земельної ділянки до державних земельних кадастрів,

планів
землекористування, проектів землевпорядження та іншої проектно-

планувальної
документації, то позовні вимоги позивача повинні бути задоволені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.
8,9,112,158-163 КАС України,

ст.19
Конституції України, Законом України „Про охорону культурної спадщини»,

ст.ст.18,20
ЗК України, Законом України «Про Верховну Раду АРК», Законом

України
«Про місцеве самоврядування», суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним висновок Комітету з
охорони культурної спадщини

Ради
міністрів АРК № 10671 від 17 жовтня 2006 року про неможливість відведення

земельної
ділянки площею 0,06 га в м. Ялта, гора Дарсан, ЖБЕТ „Кримспецьбуд”,

ділянка
№ 17, для будівництва і обслуговування індивідуального житлового

будинку,
господарських будівель та споруд, ОСОБА_1.

Зобов'язати Комітет з охорони культурної
спадщини Ради міністрів АРК

виконати
дії по узгодженню ОСОБА_1 проекту

відведення
земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Ялта, гора Дарсан,

ЖБЕТ
„Кримспецьбуд”, ділянка № 17, для будівництва та обслуговування

індивідуального
житлового будинку, господарських будівель та споруд.

На постанову може бути подана апеляційна
скарга в Апеляційний суд

Автономної
республіки Крим через Ялтинський міський суд в порядку та строки,

передбачені
ст.186 КАС України.

Суддя: