Справа № 2а-667/2007
Суддя: Білюнас В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 2а-667
ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м е н е м У к р а ї н и
„1” жовтня 2007 року м.
Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим як адміністративний суд
головуючого, судді
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського
суду адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до
Комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим про визнання
неправомірними дій суб'єкта владних повноважень,
Позивач звернувся до Ялтинського міського суду з
зазначеним адміністративним позовом в порядку процесуальних вимог
адміністративного судочинства і просить суд визнати неправомірними дії Комітету
з охорони культурної спадщини, що пов'язані з відмовою в узгоджені висновку про
можливість відведення земельної ділянки площею 0.010 га за адресою: смт.
Лівадія, АДРЕСА_1, в районі школи-інтернату і зобов'язати відповідача надати
позитивний висновок щодо можливості відведення
зазначеної земельної ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що згідно
висновку відповідача відмовлено в узгодженні відведення земельної ділянки у
зв'язку з тим, що вона розташована в межах охоронюваної зони ландшафту, де
будівництво не передбачено. Позивач вважає, що оскільки зазначена земельна
ділянка не відноситься до охоронної зони,
відмова в узгодженні відведення земельної ділянки є неправомірною.
Представник Комітету з охорони культурної спадщини АРК у
судове засідання не з'явився, повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду письмове хлопотання о
можливості розгляду справи у відсутність представника, заявлені вимоги не
визнає, до суду надане письмове заперечення. Позов не визнав з тих підстав, що
при дачі висновку позивачу про неможливість відведення земельної ділянки,
Комітет керувався Постановою Ради Міністрів АРК № 330 від 16 листопада 1995
Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши
обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд вважає, що позов ґрунтується на вимогах закону і підлягає
задоволенню, виходячи з такого:
Рішенням Лівадійської селищної ради № 16 від 03 жовтня 2006 року ОСОБА_1. було надано дозвіл на розробку
проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.010 га для будівництва і обслуговування індивідуального
гаражу за адресою: смт. Лівадія,АДРЕСА_1, в районі школи-інтернату.

Згідно ст. 118 ч. 9 ЗК України позивачем були отримані
відповідні узгодження.

Республіканським комітетом з охорони
культурної спадщини Автономної Республіки Крим 21 травня 2007 року за № 2324,
позивачу виданий висновок про неможливість відведення зазначеної земельної
ділянки на підставі Постанови Ради міністрів АР Крим № 330 від 16 листопада
1995 року „Про затвердження історико-архітектурного опорного плану та
комплексного охоронного зонування пам'ятників історії, культури та природи
адміністративного району "Великої Ялти", оскільки земельна ділянка
входить в зону охоронного ландшафту (зона 13), режим якої не передбачає нового
будівництва.

Пункт 3 статті 32 Закону України „Про охорону
культурної спадщини", містить заборону на здійснення містобудівних,
архітектурних або ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних,
шляхових, земельних робіт на охоронних археологічних територіях, у межах зон
охорони пам'яток, історичних, ареалів населених місць, занесених до списку
історичних населених місць України.

Згідно зі ст. 32 Закону України „Про охорону культурної
спадщини межі та режими використання зон охорони
пам'яток визначаються відповідною науково-проектною документацією і
затверджуються відповідним органом охорони культурної спадщини.

Відповідних доказів у виді науково-проектної
документації, яка затверджена органом охорони культурної спадщини, суду надано
не було.

Суд вважає, що
дії першого заступника голови комітету з охорони культурної спадщини Ради
Міністрів АРК, як суб'єкта владних повноважень, по видачі ОСОБА_1., висновку №
2324 від 21 травня 2007 року про неможливість відводу земельної ділянки
порушують права й охоронювані законом інтереси позивача в одержані у власність
земельної ділянки.

Таким чином, відмова в узгодженні відведення земельної
ділянки є неправомірною, відповідачу належить повторно розглянути можливість
відведення земельної ділянки позивачу та дати відповідний висновок по суті.

В разі неможливості дачі обґрунтованого висновку у
зв'язку з відсутністю відповідної науково-проектної документації і невиконання
вимог Постанови Ради Міністрів АРК № 330 від 16 листопада 1995 року, відповідачу
належить вирішити це питання по суті одразу після виконання відповідних вимог
законодавства щодо складання такої документації.

На підставі викладеного і керуючись ст. 118
ЗК України, ст. ст. 1, 2, 6, 32 Закону України „Про охорону культурної спадщини",
Постановою Ради Міністрів АРК № 330 від 16 листопада 1995 року, ст. ст. 6, 9,
17, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до
Комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим про визнання
неправомірними дій суб'єкта владних повноважень - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Комітету з охорони культурної
спадщини Автономної Республіки Крим по видачі ОСОБА_1
висновку № 2324 від 21 травня 2007 року про неможливість відведення земельної
ділянки площею 0.010 га, розташованої за адресою: м. Ялта, смт.
Лівадія,АДРЕСА_1, в районі школи-інтернату,
для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу, зобов'язавши Комітет з
охорони культурної спадщини АРК ОСОБА_1.
виконати необхідні дії з повторного розгляду можливості узгодження відведення
зазначеної земельної ділянки з видачею відповідного висновку.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через
Ялтинський міський суд як адміністративний суд протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст.
160 ч. 3 КАС України - з дня складання постанови в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, а
також може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скаргу подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили у строки та порядку, що
передбачені ст. ст. 186, 254 КАС України.

СУДДЯ -