Справа № К-2226/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою Дніпропетровської
міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області на рішення
Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2004
року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2004 року у
справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Дніпропетровської міжрайонної
державної податкової інспекції Дніпропетровської області, -

встановила:

В грудні 2003 року ОСОБА_1
звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій вказував, що визначений йому
податковими органами ідентифікаційний код платника податків він не сприймає
через релігійні переконання, але його прохання про застосування до нього
альтернативної форми обліку платника податків Дніпропетровська МДПІ
залишила без задоволення. У зв'язку з
цим скаржник просив суд визнати за ним право на раніше встановлені форми обліку
без застосування ідентифікаційного коду, зобов'язавши податковий орган внести
відмітку до його паспорту про право здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номеру.

Рішенням Дніпропетровського
районного суду від 06 травня 2004 року скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково
та зобов'язано Дніпропетровську МДПІ внести до паспорту скаржника відмітку про
право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, виключивши із
Державного реєстру платників податків та інших обов'язкових платежів присвоєний
скаржнику ідентифікаційний номер. В решті скарги відмовленою

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 червня
2004 року було частково змінено рішення суду першої інстанції та виключено з
його резолютивної частини вказівку про зобов'язання Дніпропетровської МДПІ
виключити присвоєний скаржнику ідентифікаційний номер. Замість того зобов'язано
податкову інспекцію внести подання до ДПА України про виключення із Державного
реєстру платників податків та інших обов'язкових платежів ідентифікаційного
номеру, присвоєного ОСОБА_1 В решті рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із постановленими по справі
судовими рішеннями, Дніпропетровська
МДПІ звернулася до Верховного Суду України з касаційною скаргою в порядку
визначеному ЦПК України 1963 року, в якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, просила вказані рішення скасувати.

Листом Верховного Суду України від
13.10.2005 р. на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України зазначену касаційну скаргу зі справою
було передано до Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку
касаційного провадження.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 211 КАС України,
підставами касаційного оскарження судового рішення є порушення судом норм
матеріального чи процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 1
Закону України «Про єдиний державний реєстр фізичних осіб - платників податків
та інших обов'язкових платежів» для осіб, які через релігійні та інші
переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номеру та офіційно
повідомляють про це відповідні державні органи, зберігають раніше встановлені
форми обліку платників податку та інших обов'язкових платежів. У паспортах
зазначених осіб робиться відмітка про наявність в них права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номеру.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій вірно виходили з того, що скаржник вправі, як платник
податків, обліковуватись не за ідентифікаційним номером.

Доводи касаційної скарги про те, що
скаржнику вже визначений порядок обліку за ідентифікаційним номером і немає
підстав його міняти, не можуть бути враховані, оскільки законодавством не
передбачено обмежень застосування положень вказаного вище Закону щодо осіб,
яким ідентифікаційний номер вже встановлено.

Посилання Дніпропетровської МДПІ в
касаційній скарзі на те, що законом її не зобов'язано до реалізації положень
даного Закону не можуть бути взятими до уваги, оскільки на момент звернення зі
скаргою застосуванню підлягала ст. 5 вище названого Закону, згідно якої
реєстрація фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів
проводиться державними податковими інспекціями по районах, районах у містах і
містах без районного поділу за місцем постійного проживання платників, а для
осіб які не мають постійного місця проживання в Україні - за місцем отримання
доходів або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування.

Відповідно до ч.3 ст. 2201 КАС України, суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням наведеного та
керуючись ст.ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Дніпропетровської
міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області - залишити
без задоволення, а рішення Дніпропетровського районного суду від 06 травня 2004
року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2004
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і
оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: