Суддя: Савранська Т.І.
Дата ухвалення: 2007-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м е н е м У к р а ї н и
„5” червня 2007 року м.
Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим
як адміністративний суд
у складі: головуючого,
судді
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського
суду адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до
Комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим про визнання
неправомірними дій суб'єкта владних повноважень,
Позивач звернувся до Ялтинського міського суду з зазначеним
адміністративним позовом в порядку процесуальних вимог адміністративного
судочинства і просить суд:
- Визнати
неправомірними дії Комітету з охорони культурної спадщини, що пов'язані з
відмовою в узгоджені висновку про можливість відведення земельної ділянки
- Зобов'язати
відповідача надати позитивний висновок щодо
можливості відведення зазначеної земельної ділянки.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що згідно
висновку відповідача відмовлено в узгодженні відведення земельної ділянки у
зв'язку з тим, що вона розташована в межах охоронюваної зони ландшафту, де
будівництво не передбачено. Проте, оскільки зазначена земельна ділянка не
відноситься до охоронної зони, в якій заборонено будівництво, що також
підтверджено довідкою управління земельних ресурсів, відмова узгодити
відведення земельної ділянки є неправомірною.
Представник Комітету з охорони культурної
спадщини АРК позов не визнав з тих підстав, що при дачі висновку позивачу про
неможливість відведення земельної ділянки, Комітет керувався Постановою Уряду
АРК № 330 від 16 листопада 1995 року.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника
відповідача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд
вважає, що позов ґрунтується на вимогах
закону і підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Рішенням Гурзуфської селищної ради № 18 від 29 грудня 2002 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту
відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.01 га для будівництва і обслуговування індивідуального
гаражу АДРЕСА_1.

Рішенням Гурзуфської селищної ради № 35 від 29 грудня 2004 року „Про
внесення змін у раніше прийняті рішення” було внесено зміну в п. 1.6. Рішення
10-ої сесії 24-го скликання Гурзуфської селищної ради № 18 від 29.12.2002 року,
а саме змінилася адреса земельної ділянки з „АДРЕСА_1” на „АДРЕСА_2”.

Згідно ст. 118 ч. 9 ЗК України позивачем були отримані
відповідні узгодження.

Республіканським комітетом з охорони
культурної спадщини Автономної Республіки Крим 24.10.2006 року за № 10914
позивачу виданий висновок про неможливість відведення зазначеної земельної
ділянки на підставі Постанови Уряду АР Крим № 330 від 16 листопада 1995 року
„Про затвердження історико-архітектурного опорного плану та комплексного
охоронного зонування пам'ятників історії, культури та природи адміністративного
району "Великої Ялти", оскільки земельна ділянка входить в зону
охоронного ландшафту (зона 11), режим якої не передбачає нового будівництва.

Пункт 3 статті 32 Закону України „Про охорону
культурної спадщини", містить заборону на здійснення містобудівних,
архітектурних або ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних,
шляхових, земельних робіт на охоронних археологічних територіях, у межах зон
охорони пам'яток, історичних, ареалів населених місць, занесених до списку
історичних населених місць України.

Згідно зі ст. 32 Закону України „Про охорону культурної
спадщини межі та режими використання зон
охорони пам'яток визначаються відповідною науково-проектною документацією і
затверджуються відповідним органом охорони культурної спадщини.

Відповідних доказів у виді науково-проектної
документації, яка затверджена органом охорони культурної спадщини, суду надано
не було.

Таким чином, відмова в узгодженні відведення земельної
ділянки є неправомірною, відповідачу належить повторно розглянути можливість
відведення земельної ділянки позивачу та дати відповідний висновок по суті.

В разі неможливості дачі обґрунтованого висновку у
зв'язку з відсутністю відповідної науково-проектної документації і невиконання
вимог Постанови Ради Міністрів АРК № 330 від 16 листопада 1995 року,
відповідачу належить вирішити це питання одразу після виконання відповідних
вимог законодавства.

На підставі викладеного і керуючись ст. 118
ЗК України, ст. ст. 1, 2, 6, 32 Закону України „Про охорону культурної
спадщини", Постановою Ради Міністрів АРК № 330 від 16 листопада 1995 року,
ст. ст. 6, 9, 17, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1до
Комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим про визнання неправомірними
дій суб'єкта владних повноважень - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Комітету з охорони культурної
спадщини Автономної Республіки Крим по видачі ОСОБА_1 висновку № 10914 від 24
жовтня 2006 року про неможливість відведення земельної ділянки площею 0.004 га,
розташованої АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу,
зобов'язавши Комітет з охорони культурної спадщини АРК виконати необхідні дії з
повторного розгляду можливості узгодження ОСОБА_1 відведення зазначеної земельної
ділянки.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через
Ялтинський міський суд як адміністративний суд протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст.
160 ч. 3 КАС України - з дня складання постанови в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, а
також може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скаргу подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили у строки та порядку, що
передбачені ст. ст. 186, 254 КАС України.

СУДДЯ -