Справа № 2-а-13/2007
Суддя: Березій Ю.А.
Дата ухвалення: 2007-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-13/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 року Маловисківський районний суд
Кіровоградської області у складі: головуючого - судді БЕРЕЗІЯ Ю.А., при
секретарі КРАСНІЙ Г.Г., з участю позивачаОСОБА_1, представника Маловисківського
районного відділу земельних ресурсів Кіровоградської
області Клюшника Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мала
Виска справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Маловисківського районного відділу
земельних ресурсів Кіровоградської області про визнання нечинними і скасування
наказів відповідача-суб'єкта владних повноважень та стягнення коштів на
відшкодування шкоди,

встановив :

12 лютого 2007 року позивач ОСОБА_1 пред'явила
адміністративний позов , вимагаючи поновити строк звернення до суду , визнати
недійсним наказ № 15 керівника відділу земельних ресурсів від 4 травня 2006 року ,
визнати недійсним наказ № 12 від 27 січня 2005 року керівника відділу земельних ресурсів ,
скасувати як незаконний акт від 21 квітня 2006 року , поновити позивача на посаді головного
спеціаліста Маловисківського районного відділу земельних ресурсів Кіровоградської
області з 4 травня 2006 року , стягнути з відділу земельних ресурсів середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 4 травня 2006 року по день ухвалення судового рішення ,
стягнути з відділу земельних ресурсів на користь позивача 15000 гривень моральної
шкоди , посилаючись на те , що наказом № 15 від 4 травня 2006 року позивач звільнено з
роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків правил
внутрішнього розпорядку , який позивач
вважає незаконним ; позивач вважає , що акт від 21 квітня 2006 року про відсутність позивача на робочому місці з 14
години 45 хвилин до 16 години не може прийматись до уваги , тому , що такий акт
не передбачений законодавством ; керівник відділу , на думку позивача , порушив ст.141 КзпП України ; на
підприємстві відсутній колективний договір , яким встановлюються режим ,
тривалість робочого часу і відпочинку , а наказом керівника організації - не може встановлюватись тривалість
робочого часу ; позивач вважає , що керівник не роз'яснив їй належним чином
правил внутрішнього розпорядку та не
проінформував про умови праці позивач вважає , що її незаконно було звільнено з роботи та заподіяно матеріальної і
моральної шкоди ; позивач вважає , що вона з поважних причин пропустила встановлений законом строк звернення до суду
.

21 березня 2007 року позивач
уточнила свої позовні вимоги , наполягаючи на поновленні її на посаді головного
спеціаліста бухгалтерського відділу Маловисківського районного
відділу земельних ресурсів Кіровоградської області з 4 травня 2006 року та стягненні з
відділу земельних ресурсів середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 12603 гривні 71 копійки .

В судовому
засіданні позивач підтримала пред'явлений адміністративний позов , посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача не визнав у
повному обсязі пред'явлений адміністративний

2

позов , посилаючись на те , що
наказ про звільнення позивача ОСОБА_1 є законним ; позивач має
право оскаржити наказ в суді в трьохмісячний термін ; актом від 21 квітня 2006 року засвідчено
факт , що позивач ОСОБА_1 без поважних причин і без дозволу керівництва була
відсутня на робочому місці з 14 години 45 хвилин до 15 години 32 хвили­ни ; відповідач
вважає законним наказ № 12 від 27 січня 2005 року з посиланням на розпорядження КМУ від 30 листопада
2005 року № 490-р .

Дослідивши зібрані по справі докази , судом встановлені наступні
обставини .

2 жовтня 1997
року позивач ОСОБА_1 переведена по посаду головного спеціаліста Маловисківського
районного відділу земельних ресурсів з 1 жовтня 1997 року , маючи статус державного службовця (а.с.30)

15 квітня 2002 року позивач
звільнена з роботи на підставі п.4 ст.40 КзпП України , а 9 жовтня 2002 року
поновлена на попередній посаді за рішенням Ленінського районного суду М.Кіровограда (а.с.31)

27 січня 2005 року наказом № 12 виконуючого обов'язки
начальника Маловисківського районного
відділу земельних ресурсів , відповідно до наказу обласного управління від 4 травня 2005 року № 17 " Про
робочий час " , встановлено для працівників відділу початок робочого часу
з 8-ї години ранку ; перерва на обід з 12-ї до 13 -ї години , а кінець
робочого часу - о 17.15 , в п'ятницю - о 16-й годині (а.с.45 )

21 квітня 2006 року в період з 14
години 45 хвилин до 16 години позивач самовільно , без дозволу
керівника відділу, залишила робоче місце і була відсутня на роботі

(а.с.8
,44, 33 , 54)

4 травня 2006 року наказом № 15
виконуючого обов'язки начальника районного відділу земельних ресурсів ,
позивач звільнена з посади головного спеціаліста на підставі п.3 ст.40 КзпП України (а.с.32)

Як вбачається з ухвали місцевого
суду від 12 грудня 2006 року , позивач 15 травня 2006 року оскаржила в
цивільному позовному провадженні наказ № 15 від 4 травня 2006 року про
звільнення з роботи і після закриття справи на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК
України , повторно, 12 лютого 2007 року пред'явила належний адміністративний
позов .

Наведені обставини свідчать про те
, що позивач не погодилась з наказом про звільнення, звернувшись до суду з питанням вирішення
трудового спору , а тому суд вважає , що позивач з поважної причини пропустила місячний строк
, передбачений ч.1 ст.233 КзпП України і на підставі ст.234 КзпП України суд має
законні підстави для поновлення позивачеві пропущеного строку для пред'явлення належного
адміністративного позову .

Як вбачається з наказу № 15 від 4
травня 2006 року, позивач ОСОБА_1 звільнена з посади головно спеціаліста
відділу за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків правил
внутрішнього трудового розпорядку ( п.3 ст.40 КзпП України ) з 4 травня 2006 року , по
фактам відсутності її на робочому місці 21 квітня 2006 року з 14 години 45
хвилин до 16 години , що відображено в акті від 21 квітня 2006 року та
притягнення її до дисциплінарної відповідальності наказом від 6 грудня
2005 року № 35 та наказом від 22 лютого 2006 року № 5 , відповідно яких були
оголошені догани (а.с.66)

Судом встановлено , що 25 жовтня
2006 року рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Кіровоградської області скасовано рішення місцевого суду від 8 серпня 2006 року і визнано
незаконним і скасовано наказ Маловисківського
районного відділу земельних ресурсів № 35 від 6 грудня 2005 року

(а.с.19)

1 листопада
2006 року постановою судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області скасовано постанову місцевого суду від 29 червня 2006
року , а також скасовано наказ № 5 від 22 лютого 2006 року Маловисківського
районного відділу земельних ресурсів про винесення позивачеві
дисциплінарного стягнення у вигляді догани

(а.с.20)

3

Згідно п.3 ч.1 ст.40 КзпП України ,
трудовий договір , укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних причин обов'язків , покладених на нього
трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку , якщо до
працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського
стягнення .

Відповідно п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 " Про практику
розгляду судами трудових спорів " за передбаченими п.3 ст.40 КзпП України
підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі ,
вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення
за невиконання
без поважних причин обов'язків , прокладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового
розпорядку .

В таких випадках враховуються ті
заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним
законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково ( ст.151 КзпП
України ) , і ті громадські стягнення , які застосовані до працівника за порушення
трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту , що визначає діяльність
громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про
звільнення минуло не
більше одного року .

Таким чином , судом , належними
доказами , не встановлено факту систематичності невиконання позивачем ОСОБА_1 без
поважних причин обов'язків , покладених трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку , тому звільнення позивача з роботи за п.3 ст.40 КзпП України є
незаконним .

Наказ № 15 від 4 травня 2006 року підлягає скасуванню , як нечинний .

Вимоги позивача про визнання
нечинним та скасування наказу керівника відділу від 27 січня 2005 року № 12 є
неправомірними .

Позивач помилково вважає , що трудові
відносини відділу земельних ресурсів , як роботодавця і працівників відділу регулюються лише
Кодексом законів про працю України .

Працівники відділу знаходяться на
державній службі , а тому особливості трудових відносин вказаної категорії
працівників урегульовано відповідними статтями ЗУ" Про державну
службу ".

Так , законодавство України про державну службу не передбачає об'єднання державних
службовців в професійні спілки .

Це законодавство також не передбачає самоврядування трудових колективів державних
службовців.

Між тим, відповідно абз.4 ч.1 ст.10 ЗУ " Про державну службу "
основним обов'язком державного службовця є безпосереднє виконання покладених на
них обов'язків , своєчасне і точне виконання рішень державних
органів чи посадових осіб , розпоряджень і вказівок своїх
керівників.

Маловисківський відділ земельних ресурсів не може виконувати свої функції
без трудової дисципліни і трудового розпорядку , не
зважаючи на те , що ст.142 КзпП України передбачає затвердження правил
внутрішнього трудового розпорядку трудовим колективом за поданням роботодавця і виборного органу первинної профспілкової
організації.

Як вбачається з наказу від 27 січня 2005 року про затвердження трудового
розпорядку в Маловисківському районному відділі
земельних ресурсів , підставою для видачі наказу став наказ обласного управління земельних ресурсів від 4 травня 2005 року ,
спрямований на забезпечення ефективної роботи та
виконання завдань органів земельних ресурсів Кіровоградської
області.

Маловисківський районний відділ земельних ресурсів , як державна установа,
що має статус юридичної особи, діє на
підставі затвердженого положення (а.с.67-72)

Тому , суд вважає як неналежним доказом акт перевірки територіальної
інспекції

4

праці від 6 червня 2006 року, в якому зазначено про відсутність в установі
правил внутрішнього розпорядку та
невизначенність трудових відносин працівників відділу земельних ресурсів без врахування особливостей праці державних службовців Маловисківського районного відділу земельних ресурсів
(а.с.35-36 )

Крім того ,
державний інспектор праці в цьому ж акті , в подальшому суперечливо зазначає про наявність режиму робочого часу працівників
відділу , з посиланням на наказ № 12 від 27 травня 2005 року та
посилається на посадову інструкції позивача ОСОБА_1 , як нормативний документ, яких регулює трудову функцію головного спеціаліста
відділу .

Таким чином , суд не має законних підстав для визнання нечинним та
скасування наказу керівника відділу земельних
ресурсів від 27 січня 2005 року № 12 .

Суд не вбачає законних підстав для визнання незаконним та скасування акту
від 21 квітня 2006 року працівників
відділу про відсутність на робочому місці позивача ОСОБА_1.

Акт від 21 квітня 2006 року за своєю правовою природою не є нормативним документом , тобто , його форма, порядок складання ,
зміни або скасування не врегульовано законом або іншим підзаконним
нормативним актом .

Тому акт від 21 квітня 2006 року оцінюється як письмовий доказ , що
підтверджує певну обставину та прирівнюється за
юридичним навантаженням до ділового листа , пояснювальної
записки , рапорта чи
докладної.

Таким чином , вимога позивача про визнання незаконним та скасування акту працівників
відділу земельних ресурсів є неправомірною .

Між тим , оцінюючи акт від 21 квітня 2006 року як письмовий доказ, суд
вважає його як допустимим доказам по справі ,
який підтверджує факт самовільного залишення позивачем робочого місця 21 квітня 2006 року з 14.45 по 16.00 , враховуючи
, що цей факт не спростовує сама позивач в
письмовому поясненні на вимогу керівника відділу (а.с.33 ,44)

В табелі робочого часу дійсно вбачається , що позивач працювала 21 квітня
2006 року на годину менше , ніж визначено
наказом керівника відділу від 27 січня 2005 року (а.с.54)

Посилання позивача на те , що вона працювала в час обідньої перерви з 8 годин
до 15 годин - не можуть бути поважною причиною для
самовільного залишення робочого місця без дозволу
керівника , який не ставив перед працівником обов'язок працювати в обідню перерву.

Посилання позивача на її право на скорочений робочий день згідно діючого законодавства
є помилковим.

День 22 квітня 2006 року не
віднесено законом до святкового або
неробочого дня

(стаття 73 КзпП України)

В розрахунку
норми тривалості робочого часу на 2006 рік в квітні 2006 року не зазначено наявність днів , які передують святковим або
неробочим дням при 40-годинному тижні ( а.с.56 ), що додатково
спростовує висновки територіальної інспекції праці в акті від 6 червня 2006 року про наявність порушення порядку
відображення обліку робочого часу - в табелі обліку
робочого часу (а.с.36), який судом оцінено, як належний доказ по справі

(а.с.54)

Враховуючи незаконність наказу № 15 від 4 травня 2006 року , позивач
підлягає поновленню на роботі , на посаді
головного спеціаліста відділу земельних ресурсів з 4 травня 2006
року.

Вимоги позивача про поновлення її на посаді головного спеціаліста
бухгалтерського відділу Маловисківського районного відділу земельних ресурсів з
4 травня 2006 року є незаконними і такими , що виходять
за межі компетенції суду , враховуючи , що позивач звільнена з
посади головного спеціаліста відділу (а.с.32 , 6)

Згідно ч.2 ст.235 КзпП України , при винесенні рішення про поновлення на
роботі ,

5

орган , який розглядає трудовий спір , одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу .

Відповідно абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати ,
затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100 , при визначенні суми
середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,
середньомісячну заробітну плату позивачеві слід обчислювати , виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи ,
що передують події звільнення .

Позивач звільнена з роботи 4 травня
2006 року .

Заробітна плата за березень 2006 року склала 587 гривень 77 копійок , а за
квітень 2006 року - 1377 гривень 24 копійки (а.с#£0

Таким чином ,
середньомісячна заробітна плата позивача на день звільнення з роботи складала : ( 587,77 + 1377,24 ) : 2 = 982 гривни 51
копійка , тому суд не приймає до уваги довідку
відділу земельних ресурсів відіб.03.2007 року ( а.с.85 ) та розрахунок позивача
в додатковій позовній заяві.

На користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу у розмірі: з 4 травня 2006 року по 4 березня 2007 року -

982,51 х 10 місяців = 9 825 грв. 10
коп.; з 5 по 22 березня 2007 року -

982,51 : 31 день = 31,69 грв. х 18
днів = 570 ,42 грв.,

всього- 9825,10 + 570,42=
10395гривень52 копійки .

Відповідно ст.237-1 КзпП України , відшкодування роботодавцем працівнику моральної шкоди проводиться у разі , якщо порушення його
законних прав призвело до моральних страждань , втрати
нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових
зусиль для організації свого життя.

Згідно частин 1 та 2 статті 23 ЦК України , особа має право на
відшкодування моральної шкоди , завданої
внаслідок порушення її прав , розмір якої визначається судом залежно від характеру правопорушення , глибини фізичних
та душевних страждань , погіршення здібностей потерпілого
або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи , яка завдала моральної шкоди , якщо вина є підставою для
відшкодування , а також з урахуванням інших обставин
, які мають істотне значення . При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом достовірно встановлено , що позивачеві ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода у вигляді втрати нормальних життєвих зв'язків , які
пов'язані з незаконним звільненням з роботи.

Про те , в судовому засіданні позивач не довела факту заподіяння їй
моральної шкоди у розмірі 15000 гривень .

Звільнення з
роботи пов'язане з порушенням позивачем ОСОБА_1 трудової дисципліни , яке мало місце 21 квітня 2006 року і пов'язане з передчасним
залишенням робочого місця і відсутності на
роботі без поважних причин , тому враховуючи вимоги розумності і справедливості та інші обставини справи , суд визначає розмір
відшкодування моральної шкоди в 100 гривень .

В іншій частині суд не вбачає законних підстав для задоволення заявленого
до стягнення розміру моральної шкоди .

Відповідно ч.5 ст.235 КзпП України та ст.256 КАС України , постанова суду в
частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за один місяць, підлягає негайному виконанню .

Судові витрати по справі слід віднести за рахунок відповідача в межах
частини задоволених позивачеві вимог.

Керуючись абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати ,
затвердженого

6

постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100 , п.3 ч.1 ст.40 , 73 ,151,234 ,
частинами 2 та 5 ст.235 , ст.237-1 КзпП України ,
абз.4 ч.1 ст.10 ЗУ " Про державну службу " ,
частинами 1 ,

2 ст.23 ЦК України , ст.ст.159 ,162 ,163 ,256
КАС України ,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Поновити строк для звернення з заявою про поновлення на посаді у відносинах
публічної служби .

Визнати нечинним і скасувати наказ № 15 виконуючого обов'язки начальника Маловисківського районного відділу земельних ресурсів Лисенка Олександра Максимовича від 4 травня
2006 року .

ОСОБА_1 - поновити на посаді головного спеціаліста Маловисківського районного відділу земельних ресурсів Кіровоградської
області

3 4 травня 2006 року .

Стягнути з Маловисківського районного відділу земельних ресурсів
Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 - 10 395
гривень 52 копійки середнього заробітку за час вимушеного прогулу
з 4 травня 2006 року по 22 березня 2007 року .

Стягнути з Маловисківського районного відділу земельних ресурсів
Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 - 100 гривень у відшкодування
моральної шкоди.

В іншій частині позову - відмовити .

Стягнути з Маловисківського районного відділу земельних ресурсів
Кіровоградської області на користь держави -103
гривни 96 копійок судового збору .

На постанову
може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня її проголошення , але в частині скасування наказу №
15 виконуючого обов'язки начальника Маловисківського
районного відділу земельних ресурсів Лисенка Олександра Максимовича від 4 травня 2006 року , поновлення на роботі ОСОБА_1 з

4 травня 2006
року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один

місяць в сумі 982 гривни 51 копійки , постанова підлягає негайному
виконанню .