Справа № 22-а-2080/2007
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2007-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27"
листопада 2007 року
м. Харків

Справа №
22-а-2080/07

Категорія: 14
Головуючий 1 інстанції: Костенко Л.А.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія
суддів у складі:

Головуючий
суддя Філатов Ю.М.,

Суддя Водолажська
Н.С., Суддя Шевцова Н.В.

при секретарі Волошиній
Я.В.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представників відповідача - Курило Р.В., Яковлев Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною скаргою ПП ОСОБА_1 на постанову
Господарського суду Полтавської області від 18.06.2007 року по справі № АС
12/277-07

за позовом ПП
ОСОБА_1

до Охтирської МДПІ Сумської області

про
визнання недійсним рішення , -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач,
приватний підприємець ОСОБА_1, звернувся до Господарського суду Сумської
області з позовом, в якому просив визнати недійсним рішення Охтирської МДПІ
Сумської області № /0 від 30.03.07 р. про застосування штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 3405,0 грн.

Постановою
Господарського суду Сумської області від 18.06.07 р. по справі № АС 12/277-07 в
задоволенні позову було відмовлено.

Позивач не
погодився з постановою Господарського суду Сумської області і звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просив задовольнити її та скасувати постанову від
18.06.07 р. в частині вирішення спору про законність накладення відносно
позивача фінансової санкції на суму 3065,0 грн. за невідповідність суми
грошових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в
звіті РРО та прийняти нову постанову про задоволення позову в цій частині,
посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи,
допустив невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та обставини, що суд вважав доведеними,
фактично не доведені, чим порушив норму процесуального права, що потягло за
собою прийняття незаконного рішення в частині відмови йому в скасуванні
фінансової санкції на суму 3065,0 грн.

Апеляційна скарга
вмотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні постанови в частині, що
оскаржена в апеляційній скарзі, безпідставно послався на рішення Тростянецького
районного суду по адміністративній справі за ст. 155-1 КУпАП, оскільки даним
рішенням не встановлювалася і не могла встановлюватися відповідність чи
невідповідність готівкових коштів в касі магазину "зазначених в розрахункових квитанціях", оскільки розглядалася
справа стосовно невидачі розрахункового чеку покупцю, тобто порушення правил
проведення розрахунків у сфері торгівлі.

Також за
твердженням апелянта суд першої інстанції не врахував той факт, що в магазині
здійснюють торгівлю два суб'єкти підприємницької діяльності і не встановив
наявність або відсутність двох кас і де знаходилися кошти, не взяв до уваги
пояснення свідка ОСОБА_3, не врахував те, що позивач (здійснює лише роздрібну
торгівлю пивом) та інший підприємець - ОСОБА_4 (торгівля продуктами харчування)
мають окремі каси, ведуть окремий облік. При цьому середній дохід в день (денна
виручка) у ОСОБА_4 складала близько 600-700 грн., тоді як позивача - 20-40 грн.
Загальна денна виручка за 25.03.07 р. на момент контрольної закупівлі по двом
касам склала 613,0 грн. Але якщо апелянт зобов'язаний вести облік кожній
розрахунковій операції, то ОСОБА_4 ні, оскільки вона знаходиться на єдиному
податку.

В апеляційній
скарзі позивач також вказує на те, що до нього були застосовані штрафні санкції
на підставі неіснуючої норми, оскільки в оскарженому рішенні відповідач вказав
норму закону - а22, але абзацу 22 в Законі України "Про застосування РРО у
сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг" не існує. Зважаючи на те, що відповідно до тексту рішення суду
ця обставина судом не перевірялася і аргументовано не спростована, апелянт вважаю,
що це є порушенням ст. 163 КАС України.

Відповідач у
запереченнях на апеляційну скаргу наполягає на законності та обґрунтованості
судового рішення і просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а
оскаржену постанову - без змін.

Крім того, відповідач
вказував на те, що в судових засіданнях суду першої інстанції податковою
інспекцією позивачеві неодноразово наголошувалось на тому, що при винесенні
рішення Охтирською МДПІ посилання на підстави притягнення до відповідальності
вносились до бланку роздрукованого рішення в ручному режимі і зазначалось, як
п. 3 ст.17, ст. 22. При цьому буква «т» у скороченні «статті» зазначалась як
«ст.», а не «с/я.». Ніякого посилання на «а 22» як на абзац 22 у рішенні
податкового органу не робилось. Крім цього, як доведення того, що посилання в
рішенні було зроблено саме на статтю 22 Закону, позивачеві вказувалось і на
зміст висновку перевірки в акті № 40 від 25.03.07 р., де чітко
зазначено, що за вищевказані порушення відповідальність передбачена п. 3 ст.17 ст.
22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі громадського харчування та послуг».

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши судове рішення, дослідивши доводи апеляційної
скарги та заперечення на неї, пояснення представників сторін в судовому
засіданні, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої
інстанції було встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на
підставі направлень на перевірку від 23.03.07 р. № 280 та № 277 працівниками
ДПІ була проведена перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності
магазину «У Тетяни», розташованого за адресою: м. Тростянець, вул. Набережна,
6, який належить суб'єкт підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1.
Результати перевірки викладені в акті перевірки № 40 від 25.03.07 р.

При проведенні
вказаної перевірки були виявлені порушення вимог п. 1, п. 2, п. 5 та п. 13 ст.
3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг», які, зокрема (в межах вимог
апеляційної скарги), пов'язані з тим, що перевіряючими було встановлено
незабезпечення відповідність суми готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена у денному звіті РРО, а у випадку
використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими
квитанціями, виданими з початку робочого дня у розмірі 613,0 грн.

Виявлені
порушення спричинили прийняття оскарженого рішення № /0 від 30.03.07
р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яке підприємцем було
оскаржено до Охтирської МДПІ Сумської області. Дана скарга була залишена без розгляду
та повернута скаржнику з посиланням на те, що рішення може бути оскаржено
тільки до ДПА Сумської області. Подальшого оскарження в межах адміністративної
процедури позивач не здійснив.

В позові та
поясненнях в судовому засіданні позивач та його представник наполягали на тому,
що при проведенні перевірки були обраховані кошти, які належали не тільки
самому позивачу, а і його дружині - приватній підприємниці ОСОБА_4, і які
знаходилися у двох касах.

В обґрунтування
наведених обставин позивачем була надана копія розпорядження № 354 від 19.11.06
р. виконкому Тростянецької міської ради про надання дозволу на відкриття
торгової точки по торгівлі пивом в орендованому приміщенні магазину «Продукти у
Тетяни» по вул. Набережній, 6.

Відповідно
розпорядження № 325 від 27.11.06 р. був наданий дозвіл ПП ОСОБА_4 на відкриття
торгової точки у власному приміщенні за вищевказаною адресою для продажу
продуктів харчування.

Факти знаходження
в одному приміщенні двох суб'єктів підприємницької діяльності не заперечується
сторонами, але договору оренди приміщення або його частини позивачем не надано
і не вказано коли він був укладений. Також позивач та його представник не
надали пояснення стосовно того, як в натурі орендодавець виділив частину
приміщення в магазині для орендаря для здійснення останнім власної
господарської діяльності.

Як пояснив в
судовому засіданні відповідача і це не спростовано позивачем, в магазині
відсутнє окремо розташоване місце торгівлі позивача, товари знаходяться без
розмежування їх причетності, на єдиному прилавку. Крім того, реалізацію товарів
під час перевірки (о 20-00 год.) здійснювала продавець ОСОБА_5, яка знаходиться
в трудових відносинах з позивачем і не має жодного відношення до іншого
суб'єкта підприємницької діяльності.

Колегія суддів вважає
необхідним відмітити, що суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги
пояснення свідка ОСОБА_2, яка показала, що працює бухгалтером у ОСОБА_4, якій
належить магазин і в магазині дві каси, одна належить ОСОБА_1, друга - ОСОБА_4,
а при перевірці були перераховані дві каси, оскільки дана особа не була
присутня при проведенні перевірки і не може підтвердити те, що обраховані кошти
знаходилися в різних касах.

Колегія суддів
погоджується з посиланнями суду першої інстанції на положення ст. 2 Закону України
«Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в
якій визначено, що місцем проведення розрахунків є як місце, де здійснюються
розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються
отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце
отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням
платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Позивач не
заперечує проти того, що його працівником була проведена реалізація товарів, на
місці проведення розрахунків знаходилася КРО, яка зареєстрована за позивачем і
в якій відображалися розрахункові операції. Даних про те, що продавець була
уповноважена здійснювати реалізацію товарів також на користь ПП ОСОБА_4
позивачем не надано і їх відсутність позивачем та його представником в судовому
засіданні не заперечувалася.

Доказів того, що
кошти, які не належали позивачу, знаходилися відокремлено від коштів, отриманих
від реалізації пива, позивачем не надано, а при проведенні перевірки продавець
власноручно склала перерахунок наявної готівки по розрахункових операціях (арк.
справи 40), в якому відсутні дані щодо того, що серед них є гроші, які б
належали їй або ПП ОСОБА_4

Колегія суддів
вважає доцільним відмітити, що в п. 23 Порядку провадження торговельної
діяльності та правил торговельного обслуговування населення, затвердженого
постановою КМУ № 833 від 15.06.06 р., встановлено, що касир та інший працівник,
з якими споживач розраховується за товар, під час проведення розрахунку повинен
чітко назвати суму, що підлягає сплаті, суму, одержану від споживача, і
покласти гроші окремо на видному місці, оформити розрахунковий документ на
повну суму покупки, назвати споживачеві належну йому суму здачі та видати її
разом з розрахунковим документом. Забороняється зберігання на місці проведення
розрахунків (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить
суб'єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників.

Таким чином, як
видно з акту № 40 від 25.03.07 р., під час проведення перевірки по
дотриманню порядку проведення розрахунків у готівковій та безготівковій формі
ПП ОСОБА_1 готівкові кошти за проведені розрахункові операції були перераховані
особисто продавцем ОСОБА_5, яка перебуває у трудових відносинах саме з ПП
ОСОБА_1, безпосередньо на місці проведення розрахунків, жодних даних про
належність коштів іншій особі не вказано.

Також колегія
суддів вважає доцільним відмітити, що твердження позивача про те, що з
перерахованої готівки йому належали лише кошти в сумі 5,0 грн. не доведено
належними доказами, оскільки на час проведення перевірки 25.03.07 р.
розрахункові квитанції взагалі не виписувались, наявність двох кас (ящиків)
різних суб'єктів господарювання на одному прилавку без розподілу місць здійснення
розрахункових операцій не підтверджено.

Колегія суддів не
приймає як підставу для скасування постанови суду першої інстанції доводи
апелянта стосовно того, що фінансові санкції були відповідачем застосовані на
підставі неіснуючої норми, оскільки з наданого до матеріалів справи оскарженого
рішення № /0 від 30.03.07 р. вбачається, що в ньому підставою для
застосування фінансових санкцій вказана ст. 22 Закону України «Про порядок
застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Зважаючи на те,
що факти порушення вимог п. 13 ст. 3 Закону України «Про порядок застосування
РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» з боку позивача,
встановлені при проведенні перевірки від 25.03.07 р., не спростовані ні в суді
першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не виявила
підстав для скасування постанови Господарського суду Сумської області від
18.06.07 р. по справі № АС 12/277-07 в частині, що оскаржена апелянтом.

Керуючись ст. ст.
160, 164, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ПП ОСОБА_1 на постанову Господарського суду Полтавської області від 18.06.2007
року по справі № АС 12/277-07 - залишити без задоволення.

Постанову
Господарського суду Полтавської області від 18.06.2007 року по справі № АС
12/277-07 за позовом ПП ОСОБА_1 до Охтирської МДПІ Сумської області про визнання
недійсним рішення - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги
протягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексу.

Головуючий
Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

Н.В. Шевцова

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 03.12.2007
року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного
суду
Н.С. Водолажська