Справа № 22а-7255/2007
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2007-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № - 22а- 7255 / 2007 р. Головуючий у 1 інстанції Твердохліб В.А. Суддя
доповідач Ситников О.Ф.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2007 року.
м. Київ.

Київський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Ситникова
О.Ф.,

Суддів: Бєлової
Л.В. Малиніна
В.В.,

при секретарі: Романової
Ю.М.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу
за апеляційною скаргою Державного департаменту морського та річкового
транспорту у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного департаменту морського та
річкового транспорту, третя особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення
середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2007 року
позов ОСОБА_1 задоволено: поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста
сектора бухгалтерського обліку Державного департаменту морського та річкового
транспорту з 06.11.2006 року, стягнуто на її користь 6532, 32 грн. за час
вимушеного прогулу та 500 грн. морального шкоди.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, Державний департамент морського та річкового
транспорту України подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що постанова суду
прийнята при неповному з'ясуванні і належній оцінці обставин, що мають істотне
значення для вирішення справи та підлягає скасуванню з постановленням нового
рішення, яким просять відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Письмових заперечень на апеляційну скаргу позивача від інших учасників
процесу до суду апеляційної інстанції в установлений судом строк не надійшло.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача,
пояснення з'явившихся учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено,
що позивачка з 11.06.2003 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем та працювала на посаді
провідного спеціаліста в секторі бухгалтерського обліку Державного
департаменту морського та річкового транспорту
(а.с.7- наказ) та з нею було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну
відповідальність (а.с.64 - договір).

Згідно наказу від 06.11.2006 року №237-к (а.с.8-9)
позивачка була звільнена з займаної посади відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України за
втрату довір'я. Підставою звільнення
позивачки стала доповідна записка завсектору кадрової роботи від 31.10.2006
року №13783, акт відсутності готівки у касі від 27.10.2006 року, заява
позивачки від 27.10.2006 року про повернення готівки, акт про залишення відкритого сейфу від 27.10.2006 року та
наказ від 15.02.2006 року №18 «Про догану ОСОБА_1»

Задовольняючи
позов ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно посилався на вимоги ч. 3 ст. 40
КЗпП України, відповідно до якої не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а
також у період перебування працівника у відпустці.

Факт
перебування позивачки на лікарняному встановлений листком непрацездатності
серії ААЛ № 914169, виданого поліклінікою № 4 Святошинського району м. Києва
06.11. 2006 року (а.с.21), показаннями свідка ОСОБА_3 та іншими доказами по
справі.

Тому
доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині не спростовують висновків
суду першої інстанції.

Крім
того, слід зазначити, що доводи апеляційної скарги відповідача, що суд першої
інстанції не застосував у даних правовідносинах вимоги закону щодо пропуску
позивачем строку на звернення до суду з неповажних причин спростовуються
висновками суду першої інстанції, згідно з якими поновлено строк на звернення
до суду, оскільки позивачка зверталася до суду з позовом про поновлення строку
в порядку цивільного судочинства, справа по якій була відкрита провадженням, та
після заявленого відповідачем клопотання була закрита, оскільки спір підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства та правильно визнано ці причини поважними та такими, що дають
підстави для поновлення строку.

Задовольняючи
частково позов ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди, суд першої
інстанції правильно посилався на вимоги ст. 237-1 КЗпП України та обґрунтував
свої висновки та суму відшкодування на підставі наданих позивачкою доказів,
тому доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині також не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно з'ясував обставини справи, які підтверджуються доказами
дослідженими в судовому засіданні та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального
права при дотриманні норм процесуального права, тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись
ст.. 198, 200 205,206 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Державного департаменту морського та річкового
транспорту України залишити без задоволення, а постанову Святошинського
районного суду м. Києва від 12 червня 2007 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної
сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного Суду України протягом одного місяця з дня набрання законної
сили.

Головуючий:

Судді: