Справа № К-25116/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака
В.І.,

суддів Білуги С.В.,

Гаманка
О.І.,

Заїки
М.М.,

Загороднього А.Ф.,

при
секретарі
Дашківській О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Житомирської
області від 07.06.2006 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому районі, обласного центру з нарахування
і виплати пенсій та допомоги Головного
управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної
державної адміністрації про стягнення заборгованості коштів, передбачених
Законом України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», -

встановила:

У
грудні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до УПФУ в Овруцькому районі, обласного центру з нарахування і виплати пенсій та допомоги Головного
управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної
державної адміністрації про стягнення заборгованості коштів, передбачених
Законом України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Овруцького
районного суду Житомирської області від 07.02.2006 р. позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з обласного центру з нарахування
і виплати пенсій та допомоги Головного
управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної
державної адміністрації на користь ОСОБА_1 допомогу у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування місцевого виробництва за період з 01.07.2002 р.
по 30.06.2005 р. в сумі 2914 грн. Стягнуто з УПФУ в Овруцькому районі на
користь ОСОБА_1 за період з 01.12.2002 р. по 30.11.2005 р. додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю як особі, віднесеній до категорії 3, в сумі 759,88 грн.

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 07.06.2006 р. вказане судове
рішення скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позовних
вимог.

На зазначене судове рішення апеляційної
інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, в якій ставиться питання про його
скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

Перевіривши наведені доводи в касаційній
скарзі та заперечення на неї, рішення судів щодо застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції було
встановлено, що позивач є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії 3, перебуває на обліку в обласного центру з нарахування і виплати пенсій та допомоги Головного
управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної
державної адміністрації та УПФУ в Овруцькому районі як пенсіонерка і постійно
проживає в м. Овруч Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого
добровільного відселення.

За період перебування на вказаних обліках, їй
виплачувалась компенсація та доплати, що встановлені в Законі України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, а згідно
постанови Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 р. № 836.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та постановляючи нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, виходив з того, що виплати позивачеві, передбачені
Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 від 28.02.1991 р.,
здійснені правильно, оскільки їх розмір відповідає розміру, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 р. № 836.

Колегія суддів вважає, що висновок суду
апеляційної інстанції не відповідає абзацу 3 частини 1 статті 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам,
які проживають на територіях радіоактивного забруднення, зокрема, у зоні
гарантованого добровільного відселення, виплачується щомісячна грошова допомога
у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства в розмірі 40 процентів від мінімальної
заробітної плати.

Право ОСОБА_1 на одержання вказаної виплати
відповідачі не оспорюють.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів
мінімальних заробітних плат на 2003-2005 роки не вбачається будь-яких обмежень
щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми статті 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Встановлений постановою Кабінету
Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від
26.07.1996 р. № 836 у 1996 році розмір щомісячної допомоги громадянам, які проживають на територіях радіоактивного
забруднення, у зв'язку з обмеженим споживанням продуктів харчування місцевого
виробництва і особистого підсобного господарства протягом тривалих років
не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України.
Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному
будь-яких рішень із цих питань не приймали, тому виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні
даного спору, застосуванню підлягають саме стаття 37 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та
законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат на 2002-2005 роки, а не
Постанова Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26.07.1996 р. № 836.

Отже, судом першої інстанції правильно
зроблений висновок про здійснення перерахунку ОСОБА_1 щомісячної
допомоги громадянам, які проживають на територіях
радіоактивного забруднення, у зв'язку з обмеженим споживанням продуктів
харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства із
врахуванням розмірів мінімальної заробітної плати на відповідні роки за період
з 01.07.2002 р. по 30.06.2005 р., яка складає в загальному 2914 грн.

Що стосується невиплачених коштів за період з
01.07.2002 р. по 30.06.2005 р., передбачених статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то колегія суддів не може
погодитись з рішенням суду першої інстанції.

Частиною 2 статті 51 Закону
України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам,
віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Задовольнивши такі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що
для осіб віднесених до 3 категорії учасників ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, чітко визначений Законом (стаття 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»). Тому виплата додаткової пенсії не з фактичної величини
мінімальної пенсій за віком, а з суми у 19,91 грн., встановленої постановою
Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету» № 1 від 03.01.2002 р. не узгоджується з
наведеною нормою Закону та суперечить вимогам частини 3 статті 22 Конституції
України, за змістом якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Судами вірно встановлено, що позивач є потерпілою внаслідок Чорнобильської
катастрофи категорії 3, і розмір додаткової пенсії визначений УПФУ в Овруцькому
районі на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 р. «Про
підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного
бюджету» у підпункту «б» пункту 2 якої
зазначено, що розрахунок додаткової пенсії, передбаченої Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» правильно провадиться виходячи з розміру 19, 91 грн., так як Уряд України не змінював
розмір, з якого обраховується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, тому у суду першої
інстанції не було правових підстав для задоволення позову в цій частині.

У статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йдеться не про конкретний
розмір додаткової пенсії, а про відсоток
від мінімальної пенсії за віком.

До 01.01.2004 р., тобто до набрання чинності Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за
віком визначався на рівні мінімального споживчого бюджету (частина 3 статті 19
Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності
відповідного страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, за змістом частини 3 зазначеної
норми, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1
цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим Законом.

Конкретний розмір додаткової пенсії,
встановленої статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка
виплачується за рахунок коштів
державного бюджету, визначається
Кабінетом Міністрів України, оскільки, за правилами статті 11 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», саме до
відання Уряду належать питання, пов'язані з реалізацією і додержанням гарантій,
передбачених пенсійним законодавством.

Згідно Закону України
«Про підвищення мінімального розміру пенсії» № 979 від 15.07.1999 р.
мінімальний розмір пенсії за віком поширюється тільки на трудові пенсії, що
призначаються відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 р. № 544 «Про підвищення розмірів
трудових пенсій» з 01.07.2003 р. мінімальний розмір пенсії становить 50,00 грн.

Порядок підвищення
розміру пенсії не застосовується до пенсій, призначених відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Крім того, такі положення узгоджується з правилами, визначеними статтею 62
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», де зазначено, що роз'яснення порядку
застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами
та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно
від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Доводи касаційної скарги стосовно звуження Кабінетом Міністрів України
існуючих конституційних прав та свобод позивача не відповідають дійсності,
оскільки Конституцією України розмір додаткової пенсії ОСОБА_1 не визначається,
а забезпечення проведення політики у сфері соціального захисту покладено на
Кабінет Міністрів ( пункт 3 статті 116 Конституції України).

Відповідно до частини 1
статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин
у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу.

Таким чином, обставини справи встановлено
повно і правильно, але рішення суду першої інстанції є помилковим тільки в
частині, тому касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову апеляційного суду Житомирської області від
07.06.2006 р. скасувати, постанову
Овруцького районного суду Житомирської області від 07.02.2006 р. змінити
в частині задоволення вимог ОСОБА_1 до УПФУ в Овруцькому районі про стягнення
недоплаченої додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період з
01.12.2002 р. по 30.11.2005 р. в сумі 759,88 грн.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

постановила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову апеляційного
суду Житомирської області від 07.06.2006 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі, обласного центру з нарахування і
виплати пенсій та допомоги Головного управління праці та соціального
захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про стягнення
заборгованості коштів, передбачених Законом України «Про статус і соціальних
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» скасувати.

Постанову Овруцького
районного суду Житомирської області від 07.02.2006 р. по справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі, обласного центру з нарахування і виплати пенсій та допомоги Головного
управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної
державної адміністрації про стягнення заборгованості коштів, передбачених
Законом України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
змінити, виклавши в наступній редакції:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з обласного центру з
нарахування і виплати пенсій та допомоги
Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської
обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 допомогу у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва за період з
01.07.2002 р. по 30.06.2005 р. в сумі 2914 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)