Справа № 12/38
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2007-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 12/38
Окружний адміністративний суд міста
головуючого - судді Цвіркуна Ю.І.,
при секретарі Казнадзей Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського
прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної
служби України, старшого інспектора прикордонного контролю Відділення
прикордонного контролю «Рава-Руська»Снігурського Андрія Івановича про визнання
дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з позовом до відповідачів про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.
В суді представник позивача позов
підтримав і, враховуючи уточнені позовні вимоги, просив визнати протиправними
дії старшого інспектора прикордонного контролю ВідПК «Рава-Руська»Снігурського
А.І. щодо вилучення у позивача автомобіля марки «Хамер»та зобов'язати
відповідача -Львівський прикордонний загін Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
повернути вилучений транспортний засіб.
Представник відповідача-1 та відповідач позовні вимоги не визнали,
аргументуючи тим, що 19.06.2007 року ОСОБА_1 мав намір незаконно ввезти на
територію України через пункт пропуску «Рава-Руська»автомобіль марки «Хамер», а
тому даний транспортний засіб у нього в той же день було вилучено.
Суд, вислухавши учасників
адміністративного процесу та дослідивши представлені докази, встановив наступне.
В грудні 2003 року позивач придбав
автомобіль марки «Хамер».
Згідно із свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу від 26.12.2003 року, копія якого є у справі, ОСОБА_1 є
власником автомобіля марки », кузов (шасі) №НОМЕР_1, 2003 року випуску, чорного
кольору, р/н НОМЕР_2.
Як пояснив представник позивача,
ОСОБА_1 більше 3-х років користувався цим транспортним засобом і у нього не
виникало жодних проблем щодо належності цього автомобіля йому. Але 19.06.2007
року під час перетину польсько-українського кордону на пункті пропуску
«Рава-Руська»старший інспектор прикордонного контролю ВідПК
«Рава-Руська»Снігурський А.І. вилучив у нього цей автомобіль, посилаючись на
те, що номер кузова автомобіля не співпадає із свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу. Представник позивача припускає, що під час складення
свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в 2003 році було допущено
помилку, а саме замість двох літер »внесено дві літери ». Однак і сам власник
автомобіля цього не знав. У зв'язку із цим, дії старшого інспектора
Снігурського А.І. слід визнати протиправними, оскільки він не мав права
вилучати даний автомобіль у його законного власника.
В свою чергу представник
відповідача-1 і відповідач Снігурський А.І. пояснили, що в червні 2007 року до
відділу прикордонного контролю
«Рава-Руська»надійшло оперативне повідомлення про те, що ОСОБА_1 має намір
незаконно ввезти на територію України автомобіль марки «Хамер». 19.06.2007 року
під час огляду в пункті пропуску «Рава-Руська»автомобіля «Хамер», яким керував
ОСОБА_1, було виявлено неспівпадіння номера кузова із свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу, а саме замість двох літер »мали місце дві літери ». Даний
автомобіль було вилучено до з'ясування обставин.
Згідно із протоколом огляду і
вилучення транспорту від 19.06.2007 року старший інспектор прикордонного
контролю ВідПК «Рава-Руська»старший лейтенант Снігурський Андрій Іванович в
присутності водія - громадянина України ОСОБА_1 та двох понятих о 14 год. 50
хв. на підставі п.2 ст.2, п.6 ст.20 Закону України «Про державну прикордонну
службу України»та ст.ст.264, 265 Кодексу України про адміністративні
правопорушення провів огляд і вилучення легкового автомобіля марки «Хамер»,
кузов (шасі) №НОМЕР_1, 2003 року випуску, чорного кольору, р/н НОМЕР_2,
Як видно із свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу від 26.12.2003 року і протоколу огляду та
вилучення від 19.06.2007 року, дані про автомобіль у цих документах збігаються.
При цьому суд враховує, що за
наявності тих самих документів, позивач пройшов польський прикордонний
Посилання старшого інспектора
Снігурського А.І. на те, що у протокол були внесені дані із свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу, не можуть братись до уваги. Оскільки у даному
випадку оглядався і вилучався транспортний засіб, яким керував позивач при
Таким чином, можна зробити
висновок, що у ОСОБА_1 вилучено автомобіль, який йому належить згідно із
свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 26.12.2003 року.
Разом з тим, якщо навіть номер
кузова (шасі) не співпадав із номером,
який зазначений у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, дане вилучення
та тримання автомобіля не відповідає вимогам закону.
Так, Закон України «Про Державну
прикордонну службу України»не наділяє військовослужбовців та працівників
прикордонної служби повноваженнями щодо самостійного огляду і вилучення
транспортних засобів.
Норми Кодексу України про
адміністративні правопорушення, зокрема
ст.ст.264, 265, також не надають військовослужбовцям та працівникам
прикордонної служби права самостійно оглядати і вилучати транспортні засоби.
В силу положень ст.265 Кодексу
України про адміністративні правопорушення при вчиненні порушень, передбачених
частиною другою статті 206-1 цього Кодексу, працівник міліції вилучає
транспортний засіб до вирішення питання по суті судом. При вилученні
транспортного засобу робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне
правопорушення. Вилучення транспортного засобу проводиться відповідно до
порядку, визначеного Міністерством внутрішніх справ України.
Судом встановлено, що під час
огляду і вилучення автомобіля у позивача старший інспектор Снігурський А.І.
діяв самостійно, працівники інших правоохоронних органів, а саме міліції,
служби безпеки, митної служби, у цьому
Підстав вважати, що у даному
випадку проводились оперативно-розшукові заходи, беручи до уваги положення
Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», немає.
Законодавство України передбачає
вилучення майна, зокрема, транспортних засобів, до вирішення питання по суті
судом.
Також законодавство України
передбачає конфіскацію майна виключно за рішенням суду.
Підстави застосування конфіскації
визначені у ч. 6 ст. 41 Конституції України, відповідно до якої конфіскація
майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та
порядку, встановлених законом. Таким чином, повноваження щодо конфіскації
належать виключно судам відповідно до положень процесуального законодавства та
Закону України «Про судоустрій України». Отже, конфіскація може бути здійснена
тільки за рішенням суду, а справи про адміністративні правопорушення, за
вчинення яких законом передбачена конфіскація приватного майна особи, повинні
розглядатися тільки судами (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України
«Про практику застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»від 1
листопада 1996 р. №9).
У пункті 4 Рішення від 1 липня 1998
року №9-рп у справі N01/1501-97, №1-8/98 (справа щодо приватизації державного
майна) Конституційний Суд України робить висновок, що конфіскація майна «є
безоплатне його вилучення на користь держави у власника за рішенням (вироком)
суду як санкція за вчинене правопорушення, що не пов'язане із зобов'язальним
Однак суду у цій адміністративній
справі не надано жодних доказів про складення протоколу про адміністративне
правопорушення чи порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1, а також рішень
суду за їх розглядами.
При цьому питання, де знаходиться
цей автомобіль, в яких умовах зберігається, коли і за яких умов буде повернутий
позивачу, залишились без відповіді.
Тож у даному випадку фактично має
місце конфіскація майна, яка здійснена з порушенням вимог закону.
За таких обставин, транспортний
засіб у позивача вилучений неправомірно. Крім того, протягом 5-ти місяців
безпідставно йому не повертається.
У ч.2 ст.19 Конституції України
закріплено, що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.
Таким чином, відповідний суб'єкт
владних повноважень повинен діяти згідно із Конституцією та законами України.
Однак, дії відповідачів, що
оскаржуються, не відповідають вимогам чинного законодавства України і
критеріям, які визначені у ч.3 ст.2 КАС України. При цьому, як видно, такими
діями порушені права позивача.
Згідно із ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні
перед судом їх переконливості.
У відповідності до ч.1 ст.71 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим
При цьому суд бере до уваги
положення ч.2 ст.71 КАС України, згідно з якими в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Однак відповідачі не довели
правомірність оскаржуваних дій.
Таким чином, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позовних
Судові витрати підлягають
розподіленню згідно із ст.94 КАС України.
На основі встановленого, керуючись
ст.ст.86, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії старшого
інспектора прикордонного контролю ВідПК «Рава-Руська»Львівського прикордонного
загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України
Снігурського Андрія Івановича.
Зобов'язати Львівський прикордонний
загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України
повернути ОСОБА_1 вилучений у нього автомобіль марки «Хамер», р/н НОМЕР_2.
Стягнути із відповідачів
-Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної
прикордонної служби України, старшого інспектора прикордонного контролю ВідПК
«Рава-Руська»Снігурського Андрія Івановича солідарно на користь позивача
-ОСОБА_1 судовий збір (державне мито) у розмірі 3 грн. 40 коп.
Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України -з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява і скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції у порядку, що передбачені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя: Ю.І.
Цвіркун