Справа № К-18718/06
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2007-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2007 року м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів - Федорова
М. О.,

Весельської
Т. Ф.,

Гончар Л.Я.,

Гуріна М. І.,

Юрченка В. В.,

провівши у порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківського
територіального відділу Східного державного басейнового управління охорони
водних живих ресурсів Державної інспекції охорони, відтворення водних живих
ресурсів та регулювання рибальства (Держрибінспекції) про скасування постанови
у справі про адміністративне правопорушення, за касаційною скаргою Харківського
територіального відділу Східного державного басейнового управління охорони
водних живих ресурсів Державної інспекції охорони, відтворення водних живих
ресурсів та регулювання рибальства (Держрибінспекції) на постанову Апеляційного
суду Харківської області від 16 березня 2006 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2005
року ОСОБА_1 заявлено позов до Харківського територіального відділу Східного
державного басейнового управління охорони водних живих ресурсів Державної
інспекції охорони, відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства
(Держрибінспекції) про скасування постанови № 223/5/000111 від 3 листопада 2005
року у справі про адміністративне правопорушення.

Мотивуючи
позовні вимоги, позивач вказував, що рішенням суб'єкта владних повноважень, яке
він оскаржує, його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною
3 статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено
адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень, за порушення
пункту 3.14 Правил любительського і спортивного рибальства - зберігання на березі
орендованої ним водойми - неводу, довжиною 15 метрів, що є забороненим
знаряддям лову.

Вважає, що його
безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки
зазначені вище Правила на нього не поширюються, так як він є орендатором водойми.

Постановою
Валківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2005 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою
Апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2006 року постанову Валківського
районного суду Харківської області від 23 грудня 2005 року скасовано та
ухвалено нову, про задоволення позовних вимог.

У касаційній скарзі Харківський територіальний відділ Східного державного
басейнового управління охорони водних живих ресурсів Державної інспекції
охорони, відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства
(Держрибінспекції), посилаючись на порушення норм матеріального права та
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про
скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши
доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності за порушення пункту 3.14 Правил
любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Держкомрибгоспу
України від 15 лютого 1999 року № 19 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 28 квітня 1999 року за № 269/3562 у зв'язку зі зберіганням заборонених
знарядь лову поблизу водойм.

Відповідно до
статті 25 Закону України “Про тваринний світ” рибальство - це видобування риби та водних безхребетних. На території
України відповідно до законодавства може здійснюватися промислове, любительське
та спортивне рибальство.

Згідно зі
статтями 26 та 27 цього Закону, любительське та спортивне рибальство - це вилов
риби з метою особистого споживання, за умови дотримання встановлених Правил рибальства та
водокористування.

Відповідно до
статті 1 Водного кодексу України, рибництво - це штучне розведення
і відтворення риби та інших водних живих ресурсів.

Пунктами 29, 30 Тимчасового порядку ведення рибного господарства і
здійснення рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від
28 вересня 1996 року № 1192, встановлено, що рибництво здійснюється шляхом
штучного розведення чи вирощування водних організмів, які перебувають у неволі
у спеціально створених штучних рибницьких або інших пристосованих для цього
спорудах, ізольованих природних чи штучних водоймах, а також шляхом вирощування
організмів "сидячих" видів на спеціально визначених ділянках водойм у
стані природної волі.

Залежно від цільового
призначення може здійснюватися рибництво, спрямоване на збільшення запасів і поліпшення
видового складу водних живих
ресурсів у природному середовищі
шляхом їх штучного розведення та наступного вселення до природних водойм, а також
товарне рибництво, спрямоване
на природне відтворення, штучне розведення і вирощування водних
живих ресурсів з
метою одержання товарної продукції.

Згідно з пунктом 34 цього Порядку, водні живі ресурси, одержані у порядку ведення товарного
рибництва, є власністю
підприємств, установ, організацій
та громадян, які у передбаченому законодавством порядку
здійснювали їх відтворення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав земельну ділянку під
будівництво ставка, цільовим призначенням якого є товарне рибництво. З метою
його здійснення, позивач придбав та запустив до нього зарибок.

Скасовуючи
постанову суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд
апеляційної інстанції виходив з того, що позивача безпідставно притягнуто до
адміністративної відповідальності за порушення законодавства з питань
рибальства, оскільки невід він використовував для рибництва, а не рибальства.

Колегія суддів
погоджується з таким висновком.

Доводи
касаційної скарги його не спростовують та не дають підстав вважати, що судом
апеляційної інстанції невірно застосовано норми матеріального права. У судовому
рішенні, що оскаржується, повно відображені обставини, що мають значення для
даної справи, висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до
частини 3 статті 2201 КАС України, якщо підстави для скасування
судового рішення відсутні, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін.

Керуючись
статтями 2201, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
Харківського територіального відділу Східного державного басейнового управління
охорони водних живих ресурсів Державної інспекції охорони, відтворення водних
живих ресурсів та регулювання рибальства (Держрибінспекції) відхилити, а
постанову Апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає, крім як у порядку та з підстав,
передбачених статтями 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді
М.
О. Федоров

Т.
Ф. Весельська

Л. Я. Гончар

М. І. Гурін

В. В. Юрченко