Справа № К-19404/06
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2007-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2007 року м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Бутенка В.І.,

Сороки М.О. (доповідача),

Штульмана
І.В.,

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

провівши в порядку касаційного провадження
попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до судді апеляційного
суду м. Києва Левченка Євгена Федоровича про відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У березні 2004 року
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до судді
апеляційного суду м. Києва Левченка Є. Ф. про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 12 березня 2004 року в прийнятті позовної заяви відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і
процесуального права,
просить судове рішення скасувати.

Відмовляючи
у прийнятті позовної заяви, суд виходив з того, що відповідно
до ст. 123 Цивільного процесуального Кодексу України 1963 року (чинного
на момент постановлення судового рішення) всі справи, що підлягають вирішенню в
порядку цивільного судочинства, крім тих, що віднесені до компетенції інших
судів, розглядаються районними (міськими судами).

Відповідно
до ст. 125 зазначеного Кодексу позови пред'являються в суді за місцем
проживання відповідача.

Висновок
суду про те, що позовна заява ОСОБА_1 надіслана до апеляційного суду м. Києва з
порушенням правил підсудності, тому вона підлягає направленню за підсудністю за
місцем знаходження відповідача, тобто до Шевченківського районного суду м. Києва, відповідає фактичним
обставинам справи і доводи касаційної скарги його не спростовують.

Згідно
ч. 3 ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)
підставами касаційного оскарження судового рішення є порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права та відсутні передбачені ст. 227 КАС України підстави для
їх обов'язкового скасування.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
ст. ст. 220, 220-1, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія
суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 12 березня 2004 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судові рішення Вищого адміністративного суду
України, які ухвалені в порядку касаційного провадження, можуть бути оскаржені
лише за винятковими обставинами - з мотивів неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції однієї й тієї самої норми права; визнання судових
рішень міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, такими,
що порушують міжнародні зобов'язання України - протягом одного місяця з дня
відкриття таких обставин шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду
України.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно,

Відповідальний
секретар:
Єрко С.М.