Справа № 22а-6798/2007
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2007-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
листопада 2007 року
м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Бараненка І.І.,

суддів: Межевича М.В.,

Глущенко
Я.Б.,

при секретарі судового засідання -
Горобцовій Я.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, його
представника - ОСОБА_2 та представника відповідача - Гармаш К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом'янського районного суду
міста Києва від 15 червня
2007 року в адміністративній справі №2-а-82-1/07 за позовом ОСОБА_1 до Державного
комітету у справах національностей та релігії про скасування рішення та
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У грудні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до Солом'янського районного суду міста
Києва з позовною заявою, у якій, посилаючись на порушення відповідачем
Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, Законів
України «Про біженців» та «Про міжнародні договори» та інших нормативних актів,
просив визнати неправомірним рішення Державного комітету України у справах
національностей та міграції №830 від 13.11.2006р. про відмову в наданні статусу
біженця та скасувати його.

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 15 червня 2007
року у задоволені вказаного позову відмовлено.

Мотивуючи постанову, суд першої інстанції вказав, що рішення про відмову у
наданні статусу біженця було прийняте відповідачем з дотриманням процедури,
передбаченої чинним законодавством та дійшов висновку про безпідставність
позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або
питання, просить скасувати постанову Солом'янського районного суду міста Києва від
15 червня 2007 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, в
підтримку вимог апеляційної скарги, заперечення на неї з боку представника
відповідача та, перевіривши доводи апеляції наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Державний комітет у справах національностей та релігії є спеціально
уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах міграції, до
компетенції якого відповідно до ст.6 Закону України «Про біженців» належить
прийняття рішень про надання, втрату і позбавлення статусу біженця.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції стосовно
того, що рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу біженця було прийнято
відповідачем з дотриманням норм чинного законодавства та процедури,
передбаченої законом, а також з проведенням перевірки наданої позивачем
інформації, аналізом відповідних матеріалів та ситуації, що склалася в Ірані.

Як вбачається з матеріалів справи, громадянин Ірану ОСОБА_1 прибув в
Україну у 2002 році літаком Тегеран-Київ та звернувся до Управління міграційної
служби з заявою про надання йому статусу біженця.

Рішенням Державного комітету у справах національностей та релігії №830 від
13.11.2006р. підтримано висновок Управління міграційної служби у міста Києві та
відмовлено ОСОБА_1 у наданні статусу біженця.

Дане рішення мотивовано тим, що статус біженця не надається особі, стосовно
якої встановлено, що переслідування за ознаками політичних переконань відсутні
(абзац п'ятий ст. 10 Закону України «Про біженців»).

ОСОБА_1 був повідомлений про відмову в наданні статусу біженця, що
підтверджується повідомленням №394 від 08.12.2006р. В цьому повідомлені
заявнику роз'яснено підстави відмови у наданні статусу біженця, а саме: у
зв'язку з відсутністю обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за
ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства),
належності до певної соціальної групи або політичних переконань та у зв'язку з
перебуванням у третій безпечній країні.

За висновком головного спеціаліста відділу у справах біженців Івченка С.М. (а.с.30), організація
Муджахедів Іранського Народу, членом якої був позивач, найбільша та активна
терористична організація Ірану і була причетна до вбивств людей, які змінили
релігію з ісламу на християнство, церковних лідерів, нападала на урядові
структури, офіційних осіб, проводила обстріли та підриви поліцейських дільниць
та казарм в Ірані. Європейським Союзом дана організація внесена до переліку
терористичних організацій.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про біженців», статус біженця не
надається особі стосовно якої встановлено, що умови, передбачені абзацом другим
статті 1 цього Закону, відсутні, тобто не має наступник ознак: особа, яка не є
громадянином України і внаслідок цілком обґрунтованих побоювань стати жертвою
переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства
(підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань,
перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може
користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом
внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і
перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може
чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Не беруться до уваги колегією суддів і доводи апеляційної скарги стосовно
того, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, оскільки перевіркою справи встановлено, що судом вжито заходів для
з'ясування обставин справи, зокрема, досліджені протокол співбесіди від 24
липня 2006 року по справі №05.25.0012-01 та висновок головного спеціаліста у
справах біженців Івченка С.М. щодо відмови у наданні статусу біженця
громадянину Ірану ОСОБА_1, на підставі яких було прийняте оскаржуване рішення.

Також безпідставними колегія суддів вважає доводи позивача стосовно прийняття
ним християнства, оскільки православну віру він прийняв після виїзду з Ірану, а
тому дана обставина не могла бути причиною релігійних переслідувань в Ірані.

Будь-яких офіційних документів, які б підтверджували переслідування ОСОБА_1
з боку урядових структур Ірану за ознаками раси або з інших підстав, зазначених
у ст.10 Закону України «Про біженців», позивач суду не надав.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду
першої інстанції, а тому посилання на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;
невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення судом норм
матеріального та процесуального права, є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Солом'янський районний суд міста Києва правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без
задоволення, а постанову суду - без змін.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, Київський апеляційний адміністративний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову
Солом'янського районного суду міста Києва від 15 червня 2007 року в
адміністративній справі №2-а-82-1/07 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може
бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня складення цієї ухвали у повному обсязі.

Головуючий
підпис І.Бараненко

Судді:
підпис М.Межевич

підпис Я.Глущенко

ДАНУ УХВАЛУ СКЛАДЕНО
У ПОВНОМУ ОБСЯЗІ 22 ЛИСТОПАДА 2007 РОКУ