Справа № 2-а-2983/2007
Суддя: Гонтарук В.М.
Дата ухвалення: 2007-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-2983/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

«09 » жовтня 2007 року м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд

в складі:

головуючого: судді Гонтарука В.М.

при секретарі Буряк Л.А.

Сторони
в судове засідання не з'явились, однак надали суду клопотання щодо розгляду
справи за їх відсутності.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Вінниці адміністративну справу №2-а-2983/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці і
соціального захисту населення Шаргородської РДА про стягнення недоплаченої
разової щорічної грошової допомоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Вінницького
окружного адміністративного суду з позовами до Управління праці та соціального
захисту населення Шаргородської
районної державної адміністрації про
стягнення щорічної грошової допомоги.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що позивач є учасником війни, про що свідчить відповідне посвідчення. Згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» вона має право на отримання щорічної
до 5 травня відповідного року разової грошової допомоги.

Незважаючи на це та без
урахування розмірів мінімальних пенсій, які встановлювались на 2004, 2005, 2006, 2007 роки,
відповідач з посиланням на Закони України «Про
державний бюджет України» на відповідні роки, зазначену допомогу позивачу за 2004 рік не виплачував взагалі, а за
2005, 2006, 2007 роки виплачував в різних
розмірах за кожен рік.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-ІV мінімальна пенсія за
віком у 2004 році була встановлена у розмірі 92,45 грн. Законом України від
23.12.2004 р. № 2291-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законом України від
25.03.2005 р. №2505-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік» мінімальна пенсія за віком у 2005 році
встановлена у розмірі 332 грн. Відповідно до Закону України від 20.12.2005 р. № 3235-ІV «Про Державний бюджет України на 2006 рік» у 2006 році мінімальна
пенсія за віком склала:
з 01.01.2006 року - по 31.03.2006 року - 350 грн., 01.04.2006 року по
30.09.2006 року - 359 грн. та з 01.10.2006 року по 31.12.2006 року - 366 грн.
Мінімальна пенсія за віком у 2007 році станом 9 травня, згідно Закону України
«Про державний бюджет України на 2007 рік», складала 387 грн.

Таким чином, позивач
вважає, що їй недоплачена сума щорічної разової
грошової допомоги як учаснику війни.

В зв'язку з цим позивач
просить суд стягнути з відповідача на свою
користь недоплачену частину разової грошової допомоги за 2004, 2005, 2006, 2007 роки.

Позивач в судове засідання
не з'явилась, але звернулась до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи
у її відсутності, при цьому позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення
Шаргородської районної державної адміністрації - у судове
засідання не з'явився, однак надав суду заяву щодо розгляду справи за його
відсутності. При цьому надав суду письмові заперечення, в яких заявлені позовні
вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні, обґрунтовуючи свою
позицію, обставинами, що викладені в запереченнях.

Дослідивши
матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Статтею 17-1 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» передбачено, що щорічну виплату разової
грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених
статтями 12-16 зазначеного Закону,
здійснюють органи праці та
соціального захисту населення
через відділення зв'язку або через
установи банків (шляхом
перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не
є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.09.2000р. №1498 затверджено Типові положення про
головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської
міської державної адміністрації і управління праці та соціального захисту
населення Севастопольської міської державної адміністрації і про управління
праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та
Севастополі державної адміністрації, відповідно до якого головні управління
праці та соціального захисту населення обласних державних адміністрацій
здійснюють керівництво і контроль за роботою відповідних підрозділів з
нарахування та виплати соціальних виплат і допомоги.

Управління праці та
соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі
держадміністрації є структурним підрозділом районної, районної у містах Києві
та Севастополі держадміністрації, що утворюється головою цієї адміністрації,
підзвітним і підконтрольним голові держадміністрації та відповідно головному
управлінню праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської
держадміністрації, управлінню праці та соціального захисту населення
Севастопольської міської держадміністрації.

Позивач
є учасником війни, про що свідчить посвідчення НОМЕР_1, яке видане Управлінням праці та
соціального захисту населення Шаргородської РДА.

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
позивач має право на отримання щорічної до 5 травня
відповідного року разової грошової допомоги.

Згідно ст. 17-1 Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону,
здійснюють органи праці та соціального захисту
населення через відділення зв'язку або через установи банків. Згідно наданих відповідачем (Управлінням
праці та соціального захисту населення Шаргородської районної державної
адміністрації) довідок, в 2004 році щорічна разова грошова
допомога позивачу не виплачувалась взагалі, а в 2005, 2006, 2007 роках
виплачувалась в різних
розмірах за кожен рік.

На протязі 1995-2006
років в Закон України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», неодноразово
вносилися зміни, неодноразово призупинялась Законами України «Про Державний
бюджет України» на 2004-2006 роки. У зв'язку із зупиненням дії цих статей, Законами України «Про
Державний бюджет України» встановлювались певні розміри щорічної разової
допомоги на відповідні роки.

Отже, виплата щорічної
грошової допомоги, як і її розмір, який підлягав виплаті позивачам, було
встановлено не Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а Законами України „Про державний бюджет
України” на відповідні роки.

Отримання позивачами
щорічної разової допомоги у розмірах, встановлених Законами України «Про
державний бюджет України», підтверджується наданими відповідачами доказами та
не заперечується позивачами.

Відповідно до ч.2 ст.95
Конституції України виключно законом про
Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно п.п. 3, 4 ст.22
Бюджетного кодексу України управління праці та соціального захисту населення, як
головний розпорядник коштів місцевого бюджету отримує бюджетні призначення
шляхом їх затвердження у Законі про Державний бюджет України чи рішення про
місцевий бюджет.

Статтею 23 Бюджетного
кодексу передбачено, що управління праці та соціального захисту населення може
здійснювати з бюджету будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення,
які встановлюються Законом про Державний
бюджет чи рішення про місцевий бюджет.

Щодо вимоги про стягнення недоплачених сум щорічної разової грошової допомоги учаснику війни за 2004, 2005, 2006 роки, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Кодекс
адміністративного судочинства України набрав чинності з 1 вересня 2005 року. До
набрання чинності зазначеного Кодексу позивач мав би звертатися до суду за
правилами Глави 31-А ЦПК України (1963р.), статтею 248-5 якого передбачено
двомісячний строк звернення до суду, з моменту встановлення порушеного права.

Частиною 2 статті 99
КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, про порушення
своїх прав на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі,
встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» позивачі мали б
дізнатися при отриманні зазначеної допомоги до 5 травня відповідного року та
звернутися до суду на протязі року - до 5 травня наступного року.

В своїй позовній заяві позивач не
ставить за вимогу поновлення строку звернення до адміністративного суду щодо
поновлення порушених своїх
прав, свобод чи
інтересів та відсутнє
обґрунтування причин пропуску позивачем цього строку. Знехтувавши, встановленими законом вимогами щодо
строків зверненням до суду, позивач втратив право на судовий захист.

Згідно з ч.1 ст. 100 КАС України
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

Враховуючи
ті обставини, що в обґрунтування пропущеного строку позивачем не надано ніяких
пояснень, а відповідач акцентував увагу суду
щодо відмови в цій частині позовних вимог саме в зв'язку з пропущенням
строку звернення до суду, то у суду наявні всі підстави для відмови
позивачам в задоволенні цієї частини
позовних вимог.

Крім того, положення
ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо виплати разової щорічної грошової
допомоги не діяли протягом 2005-2006
років, у зв'язку із змінами, внесеними у зазначений закон, Законами України
«Про державний бюджет» на 2005-2006 роки, тому норми ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», не підлягають застосуванню, у зв'язку із
зупиненням її дії. Посилання позивача, що Закони України «Про державний бюджет»
на 2005-2006 роки визнанні неконституційними є неправильними, так як рішенням
Конституційного Суду України у справі N 1-27/2004 від 1 грудня 2004 року
N20-рп/2004, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними), лише положення Закону України «Про Державний бюджет України
на 2004 рік», однак вказане рішення не стосується Законів України «Про державний бюджет» на 2005-2006р.р.

З урахуванням
наведеного, суд, вважає, що рішенням, дією чи бездіяльність відповідача
будь-яких прав, свобод та інтересів позивача не порушено. Відповідач діяв на
підставі, у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачено діючими
законами України.

Щодо вимог про
стягнення щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік, в цій частині суд
вважає що позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності до
рішення Конституційного суду України від 9.07.2007р. положення ст. 29 Закону
України «Про державний бюджет» на 2007 р. щодо виплат щорічної разової
допомоги відповідно до закону України
«Про статус ветеранів війни та гарантії
їх соціального захисту» визнано неконституційною, тому виплати за 2007
р. слід проводити у відповідності до закону
України «Про статус ветеранів війни та гарантії
їх соціального захисту» у повному об'ємі.

На підставі
викладеного та керуючись ч.2 ст.95
Конституції України, п.п. 3, 4 ст.22, 23
Бюджетного кодексу України ст.ст. ч.2 ст. 99, 100, 158 - 163, 186, 254 КАС України, Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішення Конституційного суду України
від 9.07.2007р. -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити
частково.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення Шаргородської РДА нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу за
2007 рік відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може
бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому
апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя: