Справа № К-7870/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2007-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Справа № К-7870/07
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

­­­­­­27 вересня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. - головуючий,

Амєліна С.Є.
- суддя-доповідач,

Горбатюка С.А.,

Гуріна М.І.,

Ліпського Д.В.,

при
секретарі Замезі Ю.І.,

з
участю представника відповідача Омельченка П.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
Державної податкової адміністрації у місті Києві на постанову Оболонського
районного суду міста Києва від 25 жовтня 2006 року та ухвалу судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2007 року в
справі за позовом ОСОБА_1до Управління податкової міліції Державної податкової
адміністрації у місті Києві про поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2006 року ОСОБА_1. звернулася в суд з вказаним адміністративним позовом.

Зазначала, що наказом голови Державної податкової адміністрації у місті Києві від 04
листопада 2005 року №553-о її звільнено з посади слідчого слідчого відділення
Державної податкової міліції у Печерському районі міста Києва.

Після уточнення позовних вимог просила
визнати нечинним наказ, поновити на посаді, стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та 50 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2006 року, залишеною без змін ухвалою судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2007 року, позов
задоволено частково - скасовано наказ Державної податкової адміністрації у
місті Києві від 04 листопада 2005 року №553-о та поновлено ОСОБА_1. на посаді
слідчого слідчого відділення податкової міліції Державної податкової інспекції
у Печерському районі міста Києва; стягнуто середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 7 937, 28 грн. та 3 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В касаційній скарзі Державна податкова
адміністрація у місті Києві, посилаючись
порушення норм метеріального та процесуального права, просить скасувати судові
рішення, та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й процесуального права, колегія суддів приходить до
висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено,
що наказом голови Державної податкової адміністрації
у місті Києві від 05 липня 2004 року №266-о ОСОБА_1. прийнято слідчим слідчого
відділення Державної податкової міліції у Печерському районі міста Києва на
період відпустки ОСОБА_2. по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного
віку - по 05 червня 2006 року.

Оскільки особа, чию роботу виконувала позивачка
продовжила відпустку по догляду за дитиною, то наказом
голови Державної податкової адміністрації у місті Києві від 06 червня
2005 року №180-о позивачку було призначено на посаду слідчого, як державного
службовця, слідчого відділення Державної податкової міліції у Печерському
районі міста Києва до 05 грудня 2006 року.

27 вересня 2005 року ОСОБА_2. згідно наказу голови Державної податкової адміністрації
у місті Києві від 27 вересня 2005 року №370-о приступила до виконання службових
обов'язків.

Наказом голови Державної податкової адміністрації у місті Києві від 03 жовтня 2005 року
№389-о ОСОБА_1. звільнено з займаної
посади з 26 вересня 2005 року за статтею 38 (за власним бажанням) Кодексу
законів про працю України.

Наказом голови Державної податкової адміністрації у місті Києві від 04 листопада 2005 року
№553-о у наказ про звільнення були внесені зміни
- ОСОБА_1. звільнено за пунктом 6 частини 1 статті 40 (у зв'язку з поновленням
на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу) Кодексу законів про
працю України.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій виходили з того,
що при звільненні позивачки з роботи суб'єктом владних повноважень порушені
вимоги частини 2 статті 40 Кодексу законів про працю України, оскільки не було
вирішено питання про можливість переведення її на іншу роботу, крім того з
наказом про звільнення позивачка була ознайомлена лише 07 листопада 2005 року,
а до того часу продовжувала роботу і трудовий договір став безстроковим.

Такі висновки судів ґрунтуються на неповно встановлених
обставинах справи, які мають значення для вирішення спору.

Згідно з вимогами статті 233 Кодексу законів про працю
України у справах про звільнення працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в місячний строк з
дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як вбачається з обставин справи, суди попередніх
інстанцій встановили, що з наказом про звільнення позивачка була ознайомлена 07
листопада 2005 року, а в суд звернулася 24 лютого 2006 року з пропуском строку
встановленого законом.

В порушення вимог статті 234 Кодексу законів про працю
України, суди не встановили причини пропуску строку звернення до суду і не дали
правову оцінку цій обставині.

Відповідно вимог до статті 27 Закону України «Про оплату
праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках,
передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено
постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Вирішуючи питання
про стягнення середньої заробітної плати суд, в порушення вимог вказаної
постанови Кабінету Міністрів України, не вказав період, за який підлягала
обчисленню середня заробітна плата позивачки, та не провів її розрахунок.

Допущені судами порушення норм матеріального і
процесуального права могли призвести до неправильного вирішення справи і не
можуть бути усунені судом касаційної інстанції, що відповідно до частини 2
статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для
скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної податкової адміністрації у місті Києві задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 25
жовтня 2006 року та ухвалу судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
міста Києва від 06 березня 2007 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими
обставинами протягом одного місяця з дня відкриття обставин.

Судді:

М.І. Цуркан С.Є. Амєлін С.А. Горбатюк М.І. Гурін Д.В. Ліпський