Справа № 22а-2076/2007
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2007-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1-ій інстанції Мельничук О.Я.
Справа 22а-2076/07
Залізничний районний суд м.Львова. №2-а118/2007
Доповідач:Багрій В.М.
Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого-Багрія В.М.,
суддів:
Обрізка І.М., Улицького В.З.,
секретарі: Гідей К.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Залізничного районного суду м. Львова від 3 травня 2007р. у справі за позовом
ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним
рішення (ухвали) Львівської міської ради № 1559 від 01 липня 2004 року в
частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 45,8 кв.м.,

в с т а н о в и л а :

У січні 2006р. ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання
недійсним рішення (ухвали) Львівської міської ради № 1559 від 01.07.2004 року в
частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 45,8 кв.м.

Посилався на те, що відповідно до
зазначеного рішення від 01.07.2004 року, ОСОБА_2 було надано земельну ділянку
площею 0,0288 га у власність, яка до цього часу не перебувала у його
користуванні, а з 1957 року знаходилась в користуванні мешканців будинку
АДРЕСА_1 і належала до прибудинкової території вказаного житлового будинку на
підставі рішення Залізничної районної Ради депутатів трудящих м. Львова від
19.02.1957 року.

Згідно з цим рішенням було виділено
земельну ділянку для будівництва житлового будинку АДРЕСА_1, яка була
прибудинковою територією, розмір якої визначався планом присадибної ділянки
Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації від 20.08.1987 року, а
отже, спірною земельною ділянкою користувалися мешканці будинку з моменту
спорудження вказаного будинку, яка належним чином була відокремлена від
суміжних земельних ділянок, а тому Львівська міська Рада безпідставно передала
у власність частину земельної ділянки ОСОБА_2 в розмірі 45,8 кв.м., яка
належала фактично до будинку АДРЕСА_1

Просив скасувати рішення Львівської
міської ради від 01.07.2004р. №1559 в частині передачі у власність ОСОБА_2
земельної ділянки, що є прибудинковою територією буд. АДРЕСА_1

Постановою Залізничного районного суду
м. Львова від 3 травня 2007р. в задоволенні позову відмовлено за
безпідставністю позовних вимог.

Постанову суду першої інстанції оскаржив
ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції порушив вимоги норм матеріального права і прийняв постанову,
яка є незаконною та необгрунтованою.

Суд неправильно вважав, що Львівська
міська рада як представник територіальної громади м. Львова є власником всіх
земель, які перебувають у комунальній власності, і має право розпоряджатися
нею. Не прийняв до уваги, що земельна ділянка, виділена у власність ОСОБА_2, в
користуванні останнього не перебувала, а користувався нею він, позивач.

ОСОБА_2 не проводив сплати земельного
податку за користування земельною ділянкою, що свідчить про неправомірне
виділення йому у власність земельної ділянки, яка відносилася до прибудинкової
території будинку, в якому проживає він, позивач.

Просить оскаржувану постанову суду першої
інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою його позовні вимоги
задоволити.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1,
який апеляційну скаргу підтримав, представника Львівської міської ради та
ОСОБА_2, які апеляційну скаргу заперечили та просять постанову суду першої
інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 на праві власності за договором купівлі-продажу від 2.12.1997р.
належить квартира АДРЕСА_2.

Розпорядженням Залізничної районної
адміністрації м. Львова № 373 від 28.05.1998р. затверджено висновки міжвідомчої
комісії про дозвіл ОСОБА_2 на проведення реконструкції квартири з добудовою та
надбудовою другого поверху.

Львівська регіональна філія центру
державного земельного кадастру визнала технічно можливим виділити ОСОБА_2 у
власність земельну ділянку площею 0,0288 га, а управління архітектури та містобудування
Львівської міської ради виготовили технічну документацію, якими обґрунтувала
можливість виділення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки в зазначеному
розмірі .

Ухвалою Львівської міської ради № 1559 від 1 липня 2004р., яка оскаржується
позивачем, ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку площею 0,0288 га,
яка була в його фактичному користуванні.

Досліджуючи обставини справи, пов'язані
з законністю прийняття міською радою оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що така ухвала прийнята на підставі технічної
документації, актів про встановлення меж земельної ділянки, які узгоджені між
землекористувачами сусідніх будинків, з врахуванням висновків постійної
депутатської комісії землекористування, будівництва та архітектури, норм
земельного законодавства. Міська рада як власник земельної ділянки діяла в
межах своєї компетенції, тому правових підстав для визнання оскаржуваної ухвали
незаконною суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов.

Зазначена ухвала міської ради не порушує
жодних прав позивача, який проживає в приватизованій квартирі по АДРЕСА_1, в
будинку, який відноситься до комунальної власності міської територіальної
громади, тому згоди мешканців будинку на передачу земельної ділянки у власність
ОСОБА_2 не потрібно.

Сам ОСОБА_1, не будучи власником
земельної ділянки, користувався спірною земельною ділянкою без дотримання
передбачених законом підстав, що видно з пояснень сторін та третьої особи в
судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції про
відмову в позові ОСОБА_1 ґрунтується на повно встановлених судом обставинах
справи, належно оцінених доказах, нормах матеріального та процесуального права,
тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів
не знаходить.

Доводи апеляційної скарги про протилежне
спростовуються доказами в справі, положеннями матеріального закону, на які
покликався суд, висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підставою
для задоволення апеляційної скарги бути не можуть.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 3
травня 2007р. залишити без змін.

Ухвала може бути протягом одного місяця оскаржена
безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М.Багрій

Судді :
В.З.Улицький

І.М.Обрізко