Справа № 22а-1750/2007
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2007-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
Іменем україни

06.11.2007 р.

Справа № 22а-1750/07

Київський апеляційний адміністративний суд у складі
колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.,

суддів: Малиніна
В.В.,

Бистрик Г.М.

при секретарі: Гладишко
О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Києві матеріали апеляційної скарги відповідача - Лугинської районної державної адміністрації на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 06 березня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області, 3-тя особа: Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації про визнання протиправним рішення, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2007
року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з
позовом до Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області,
3-тя особа: Управління праці та соціального захисту населення Лугинської
райдержадміністрації про

- визнання протиправним рішення комісій
Лугинської РДА від 11 грудня 2006 року по реалізації Законів України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» і по визначенню розміру
перерахунку грошової компенсації за втрачене нерухоме майно на радіоактивно
забруднених територіях у період з 1992 - 1996 років протиправним;

- зобов'язання Лугинську районну державну
адміністрацію Житомирської області прийняти повернуті позивачеві документи та
поновити позивача на черзі з того ж часу і під тим же номером під якими позивач
перебував в Управлінні праці та
соціального захисту населення Лугинської
РДА на момент зняття з черги, як спадкоємця померлого батька для отримання
грошової компенсації в сумі 21 535 грн.
за втрачене нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території в с. Нові
Новаки Лугинського району Житомирської області.

Постановою Деснянського районного суду м.
Києва від 06 березня 2007 року позов ОСОБА_1
- задоволено: визнано рішення спільного засідання комісії по реалізації
Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про правовий режим території, що
зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» і по
визначенню розміру перерахунку грошової компенсації за втрачене нерухоме майно
на радіоактивно забруднених територіях у період 1992-1996 років від 11 грудня
2006 року в частині стягнення з черги для отримання грошової компенсації за
втрачене нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території ОСОБА_1 -
неправомірним.

Не
погоджуючись із вказаною постановою, представником відповідача - Лугинської
районної державної адміністрації подано
апеляційну скаргу, в якій апелянт зазначає що оскаржувана постанова є
незаконною і просить скасувати її, та прийняти нову постанову, якою відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши
в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача‚ пояснення з'явившихся учасників
процесу‚ перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги‚ колегія
суддів вважає‚ що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом
першої інстанції встановлено що ОСОБА_1 отримав у спадок після смерті батька ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованому АДРЕСА_1. Названа територія віднесена до зони посиленого радіологічного контролю.(а.с.7-10,26).

12 грудня 2005 року ОСОБА_1 передав на баланс Старосільської сільської ради зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с.27,28).

Також судом
першої інстанції встановлено що з 29 грудня 2005 року на підставі рішення комісії по реалізації Законів України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та „Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач перебував на черзі для отримання грошовогї компенсації за втрачене нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території. На час прийняття оскаржуваного рішення позивач перебував на черзі під № 5.

11 грудня 2006 року рішенням спільного засідання комісії по реалізації Законів України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та „Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" і комісії по визначенню розміру перерахунку грошової компенсації за втрачене нерухоме майно на радіоактивно забруднених територіях у період 1992-1996 років" позивача було знято з черги для отримання грошовогї компенсації за втрачене нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території.(а. с. 4-5)

Суд
апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо
застосування до спірних правовідносин п. 6 ст. 35 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон).

Так, згідно п.
4 ч. 1 ст. 202 КАС України, - підставами для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

Так, відповідно до ст.ст.4,35 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та роз'яснення Міністерства праці та соціальної політики України рішенням комісії райдержадміністрації по реалізації Законів України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та „Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачу було відмовлено у виплаті грошової компенсації за нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території в с. Н.Новаки (зона посиленого радіоекологічного контролю) , яке він отримав у спадщину за законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 4 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - громадяни, які відселяються або самостійно
переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом.

Згідно
п. 6 ст. 35 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - компенсація громадянам за втрачене у зв'язку з
евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4
цього Закону майно включає: грошову компенсацію у повному розмірі за цінами,
встановленими на момент звернення щодо неї, громадянам, які не проживали на
територіях радіоактивного забруднення, але одержали у спадщину майно (жилі,
дачні, садові будинки, гаражі, господарські будівлі та споруди), яке не може
бути перевезено із зазначених територій.

Тобто, ст. 35 Закону визначає, які види втраченого майна підлягають компенсації, а ст. 4
вказаного Закону визначає категорії осіб, яким вона виплачується.

До даних осіб належать громадяни, які відселяються або самостійно переселяються і втратили
певне майно.

Суд апеляційної інстанції погоджується з
доводами апеляції стосовно того що всі громадяни, які проживають в зоні гарантованого добровільного відселення мають право на виїзд із зони, а ті, громадяни, які скористались цим правом мають право на компенсації, передбачені статтею 35 Закону, п 6 якої лише поширює її на спадкоємців осіб, визначених у ст. 4 Закону. Спадкодавець не скористався своїм правом на виїзд із зони, тому спадкоємець не має право на компенсацію за втрачене майно.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає що судом першої інстанції
повно та об'єктивно розглянуто всі обставини справи, які мають значення
для вирішення спору, але судом першої
інстанції невірно застосовані норми матеріального права, а тому постанова Деснянського районного суду м. Києва від 06 березня 2007 року підлягає
скасуванню з прийняттям нового рішення по справі.

Відповідно
до ст. п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, - підставами для
скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або питання.

На підставі викладеного та,
керуючись ст.ст.160, 198, 202, 205, 207 КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну
скаргу відповідача - Лугинської районної державної адміністрації Лугинської районної державної адміністрації на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 06 березня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області, 3-тя особа: Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації про визнання протиправним рішення -
задовольнити

Постанову
Деснянського районного суду м. Києва від 06 березня 2007 року - скасувати.

В задоволенні
позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана
касаційна скарга протягом одного місяця безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді