Справа № К-27565/06
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

суддів
Харченка
В.В.

Васильченко Н.В.

Гончар
Л.Я.

Матолича С.В.

Бим М.Є.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні касаційну
скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Глухові на постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 19 квітня 2005 року у справі
за позовом суб'єкта підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1до
управління Пенсійного фонду України в м. Глухові про стягнення зайво сплаченого
збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 9834, 52 грн. ,-

в с т а н о в и л а:

У
грудні 2003 року суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного
фонду України в м. Глухові про стягнення зайво сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування в сумі 9834, 52 грн.

Рішенням господарського суду Сумської області від 03
лютого 2005 року в задоволенні позовних вимог суб'єкта підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду
від 19 квітня 2005 року рішення господарського суду Сумської області від 03
лютого 2005 року скасовано, позовні вимоги задоволено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної
інстанції виходив з того, що Указ Президента України від 3 липня
1998 року № 777/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" викладений у новій редакції відповідно до Указу Президента України від 28.06.99
№746/99, а також Закон України „Про державну підтримку малого підприємництва" від 19 жовтня 2000 року
№ 2063-ІИ встановлюють державні
гарантії для суб'єктів малого підприємництва.

Зокрема, названими нормативними актами
передбачено звільнення суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали
спрощену систему оподаткування і сплачують єдиний
податок, від обв'язку платити збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Отже зазначені нормативні акти виключають
суб'єктів підприємницької діяльності, які сплачують єдиний податок, з
кола осіб, повинних сплачувати збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування.

Слід зазначити, що ст.2 Закону України „Про державну підтримку малого підприємництва" містить
вичерпний перелік суб'єктів, на яких не поширюється
його дія і суб'єкти, що здійснюють торгівлю підакцизними товарами, до цього переліку не включені.

Закон України „Про збір
на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР зі змінами, що
внесені Законом від 22.10.98 № 208-ХІ/, передбачає платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування серед інших і суб'єктів
підприємницької діяльності, які здійснюють торгівлю ювелірними виробами із
золота (крім обручок), платини
і дорогоцінного каміння (п. 6 ст. 1). Але при цьому в законі не вказується на те, що його дія розповсюджується
на всіх суб'єктів, незалежно від обраного виду оподаткування - загальний чи спрощений, або, що з
моменту набрання ним чинності суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють торгівлю ювелірними виробами із золота (крім обручок), платини і дорогоцінного
каміння і обрали спрощений вид оподаткування, втрачають право здійснювати оподаткування відповідно до Указу Президента України від
3 липня 1998 року № 777/98 "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

Тому
відповідно до Закону України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР зі змінами, що внесені Законом від 22.10.98 № 208-ХІУ, платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне страхування
є суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють торгівлю ювелірними виробами із золота (крім обручок), платини і
дорогоцінного каміння і обрали загальну систему оподаткування.

На судове рішення суду апеляційної інстанції
надійшла касаційна скарга управління Пенсійного фонду України
в м. Глухові, в якій ставиться питання про скасування
рішення суду апеляційної інстанції посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду
України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга управління
Пенсійного фонду України в м. Глухові задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3
ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового
рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку,
що при розгляді справи допущено неправильне застосування чи порушення норм
матеріального та процесуального права, які передбачені ст.ст. 225-229 КАС
України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід відхилити, оскільки судове рішення суду апеляційної
інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими, підстави для передачі справи на розгляд складу
колегії суддів Вищого адміністративного суду України відсутні.

Керуючись статтею 2201 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в м. Глухові відхилити, а постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 19 квітня 2005 року залишити без змін.

Ухвала остаточна і
оскарженню не підлягає.

Судді (підписи)

З оригіналом згідно

Суддя Вищого адміністративного

Суду України
Харченко В.В.