Справа № К-9838/06
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2007-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ К-9838/06
ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУ
______________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» липня 2007 р. Вищий адмін
істративний суд України у ск
ладі колегії суддів:
головуючого
Конюшка К.В.
суддів:
Ланченко Л.В.

Нечитайла О.М.

Пилипчук Н.Г.
Степашка О.І.
при секретарі: Калі
ушко Ф.А.
за участю представників:

позивача: Грабачук С.В.
відповідача-1: Сліденко А
.В., Верещака М.О.
відповідача-2: не явка

від прокуратури: Чубен
ко В.В.
розглянувши касаційне п
одання Заступника прокурора
Харківської області та
касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київс
ькому районі м. Харкова на ріш
ення Господарського суду Хар
ківської області від 25.05.2004р. та
постанову Харківського апе
ляційного господарського су
ду від 15.03.2005 р.

у справі № А-42/120-04

за позовом Това
риства з обмеженою відповіда
льністю «Союз-89»
до 1.Держав
ної податкової інспекції у К
иївському районі м. Харкова

2.Відділе
ння державного казначейства
у Київському районі
м. Харкова
за участю прокуро
ра Харківської області
про визнання
недійсним податкового повід
омлення-рішення, відшкодуван
ня податку на додану вартіст
ь в сумі 2 544 000,00 грн.

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2004 р. Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Союз-89» звернулось до місцев
ого господарського суду з по
зовом про визнання недійсним
податкового повідомлення-рі
шення № 000032230/0 від 24.03.2004 р. Державно
ї податкової інспекції у Киї
вському районі м. Харкова та в
ідшкодування податку на дода
ну вартість в сумі 2 544 000,00 грн.

Рішенням від 25.05.2004 р. господар
ського суду Харківської обла
сті, залишеним без змін поста
новою Харківського апеляцій
ного господарського суду від
15.03.2005 р., позовні вимоги Товарис
тва задоволено повністю. Виз
нано недійсним податкове пов
ідомлення-рішення ДПІ у Київ
ському районі м. Харкова № 000032230/
0 від 24.03.2004р. про зменшення суми б
юджетного відшкодування з ПД
В в розмірі 2 544 000,00 грн., відшкодо
вано з державного бюджету на
користь позивача суму ПДВ в р
озмірі 2 544 000,00 грн.
Рішення суду обґрунтовано
тим, що ДПІ у Київському район
і м. Харкова не доведено поруш
ення Товариством вимог Закон
у України “Про податок на дод
ану вартість” від 03.04.97 № 168/97-ВР (да
лі-Закон), у звязку з чим міс
цевий суд прийшов до висновк
у, що твердження податкового
органу про завищення позива
чем суми податкового кредиту
по ПДВ є безпідставним. Крім т
ого, за висновками суду першо
ї інстанції, згідно з п.7.7.3 ст.7 За
кону, яким визначено порядок
обчислення та відшкодування
ПДВ, позовні вимоги є обґрунт
ованими і підлягають задовол
енню.
Суд апеляційної інстанції
дійшов до висновку про обґру
нтованість задоволення судо
м першої інстанції позовних
вимог.
Не погоджуючись з рішенням
и попередніх судових інстанц
ій, заступник прокурора Харк
івської області та ДПІ у Київ
ському районі м. Харкова звер
нулись до Вищого адміністрат
ивного суду України з касаці
йним поданням і касаційною с
каргою, в яких просять ухвале
ні в справі судові рішення ск
асувати та прийняти нове ріш
ення про відмову в задоволен
ні позовних вимог. Аналогічн
і вимоги містяться і в доповн
еннях до касаційної скарги.

На день розгляду касаційно
ї скарги письмові запереченн
я на касаційні подання та ска
ргу не надійшли.
У судове засідання предста
вники територіального орган
у Державного казначейства не
зявилися, справу розгляну
то в передбаченому ч. 4 ст. 221 Код
ексу адміністративного судо
чинства України порядку.
Заслухавши суддю-доповіда
ча, пояснення присутніх у суд
овому засіданні представник
ів осіб, які беруть участь в сп
раві, розглянувши та обговор
ивши доводи касаційної скарг
и, перевіривши правильність
застосування судами норм мат
еріального та процесуальног
о права і матеріали справи, ко
легія суддів вважає, що касац
ійне подання та касаційна ск
арга підлягають частковому
задоволенню з таких підстав
.
Як встановлено попереднім
и судовими інстанціями, ТОВ В
КФ «Союз-89» зареєстроване роз
порядженням виконавчого ком
ітету Київської районної рад
и м. Харкова № 1727 від 19.05.93, є платни
ком податку на додану вартіс
ть.
24.02.04 Товариство подало до ДПІ
у Київському районі м. Харков
а уточнюючий розрахунок по П
ДВ (у звязку з виправленням
самостійно виявлених помило
к), де сума бюджетного відшкод
ування була зазначена в розм
ірі 2 544 000,00 грн. Отже, відповідно
до декларації по ПДВ за листо
пад 2003р. та уточнюючого розрах
унку по ПДВ позивач заявив до
відшкодування податку на до
дану вартість у сумі 2 544 000,00 грн
. після погашення податкових
зобовязань платника подат
ків протягом трьох наступних
звітних періодів шляхом пер
ерахування на рахунок в банк
івській установі - 100%.
19.03.04 ДПІ у Київському районі м
. Харкова було проведено поза
планову документальну перев
ірку позивача з питань право
мірності відшкодування пода
тку на додану вартість за лис
топад 2003р.
За результатами перевірки
було складено Акт № 23-304/1304 (далі -
Акт), в якому зазначено, що Тов
ариством в порушення п.п. 7.4.1 п. 7.
4 та п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану варті
сть» не підтверджено заявлен
у до відшкодування суму ПДВ в
розмірі 2 544 000,00 грн. При цьому по
датковий орган виходив, зокр
ема, з того, що вартість придба
ної племінної худоби в кільк
ості 12 голів, якої в позивача н
емає в наявності, не підлягає
амортизації та віднесенню д
о складу валових витрат виро
бництва.

Крім того, податковим орган
ом ставиться під сумнів зако
нність включення до податков
ого кредиту за листопад 2003 р. су
ми ПДВ 2544000,00 грн., визначену в под
атковій накладній № 3440 від 24.11.2003
р. по операції придбання у ТОВ
«Укрпромагросервіс» за дого
вором купівлі-продажу № 24/11-9 ві
д 24.11.2003р. племінного стада в кіл
ькості 12 голів бичків. Даний в
исновок зроблено в зв'язку з т
им, що у зазначеній податкові
й накладній в розділі «номен
клатура поставок товару» зро
блений запис «племінне стадо
», тоді як інвентарним об'єкто
м (положення стандарту бухга
лтерського обліку № 7 «Основн
і засоби») є кожна доросла тва
рина, тобто в цьому розділі не
обхідно було навести повний
перелік племінного стада. На
думку відповідача-1, таке зап
овнення податкової накладно
ї суперечить п. 7.2.1. ст. 7 Закону У
країни «Про податок на додан
у вартість».
На підставі висновків Акту
відповідачем-1 було прийнято
податкове повідомлення-ріше
ння № 000032230/0 від 24.03.2004 р. про зменшен
ня суми бюджетного відшкодув
ання по ПДВ за листопад 2003р. в р
озмірі 2 544 000,00 грн.
Як вбачається з матеріалів
справи, в листопаді 2003 року поз
ивач придбав племінне стадо
у кількості 12 голів великої ро
гатої худоби відповідно до д
оговору купівлі-продажу № 24/11-9
від 24.11.03р. з ТОВ «Укрпромагросе
рвіс» на загальну суму 15 264 000, 00 г
рн., в т.ч. ПДВ 2 544 000,00 грн.
З матеріалів справи вбачає
ться, що оплата за придбане ст
адо позивачем в листопаді 2003 р
оку грошовими коштами не про
водилася.
Позивач розрахувався з ТОВ
«Укрпромагросервіс» за прид
бану худобу простими векселя
ми (емітентом яких є СЗАТ «Пер
вухинське») на загальну суму
15 264 000, 00 грн. (згідно з Актом прийм
ання - передачі векселів від 02
.12.03р.).
Водночас, в Акті перевірки в
изначено, що СЗАТ «Первухінс
ький» з травня 2003 року не звіту
є до податкового органу, його
майно включене у податкову з
аставу, підприємство за юрид
ичною адресою не знаходиться
.
Також позивачем було уклад
ено з ТОВ «Водолажське» Дого
вір відповідального утриман
ня від 13.02.04р., згідно з яким пози
вач передав на відповідальне
утримання 12 голів великої рог
атої худоби (Акт приймання-пе
редачі від 13.02.04р.).
Колегія суддів Вищого адмі
ністративного суду України в
важає, що висновок попередні
х судових інстанцій про те, що
Товариством правомірно, згі
дно з п.7.4 та
п.7.5 ст.7 Закону, ві
днесено у листопаді 2003 року до
складу податкового кредиту
на підставі податкової накла
дної ПДВ у сумі 2 544 000,00 грн. і прав
ових підстав для його зменше
ння бюджетного відшкодуванн
я у ДПІ у Київському районі м.
Харкова не було, є передчасни
м і не ґрунтується на вимогах
закону.
Цей висновок є наслідком вр
ахування лише самого факту н
аявності у позивача податков
ої накладної, виданої його ко
нтрагентом, та не врахування
фактичних обставин справи і
не застосування системного
аналізу норм закону.
Суд касаційної інстанції в
раховує, що відповідно до п. 1.3 с
т. 1 Закону, платником податку
є особа, яка згідно з цим Закон
ом зобов'язана здійснювати у
тримання та внесення до бюдж
ету податку, що сплачується п
окупцем, або особа, яка імпорт
ує товари на митну територію
України.
Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Зак
ону, бюджетне відшкодування
це сума, що підлягає поверн
енню платнику податку з бюдж
ету у зв'язку з надмірною спла
тою податку у випадках, визна
чених цим Законом.
Отже, суд в кожному конкретн
ому випадку має перевіряти ф
акт надмірної сплати податку
на додану вартість платнико
м, який підлягає встановленн
ю в судовому процесі, як юриди
чний факт, оскільки з ним Зако
н повязує виникнення права
платника податку на отриман
ня бюджетного відшкодування
.

За змістом Закону право на
відшкодування виникає лише
при фактичній надмірній спла
ті ПДВ, а не з самого факту існ
ування зобов'язання по сплат
і ПДВ в ціні товару, який платн
иком не оплачений.
До такого висновку суд кас
аційної інстанції дійшов, за
стосовуючи аналогію закону т
а виходячи з системного анал
ізу Закону, зокрема, з п. 4.8 ст. 4, я
ким передбачено, що векселі о
тримані, але не оплачені плат
ником податку, або видані, але
не оплачені платником подат
ку, не змінюють сум податкови
х зобов'язань або податковог
о кредиту такого платника по
датку, незалежно від видів оп
ерацій, по яких такі векселі в
икористовуються.
Такий висновок узгоджуєть
ся з визначенням “платник по
датку”, яке надане в п. 1.3 Закону
. За яким, зокрема, це особа, яка
згідно з цим Законом зобов'яз
ана здійснювати утримання та
внесення до бюджету податку
, що сплачується покупцем.
В даному випадку продавцем
податок на додану вартість з
позивача фактично не утрима
ний.
Задовольняючи позовні вим
оги, судові інстанції не звер
нули уваги на те, що сума ПДВ п
родавцеві при придбанні това
ру не сплачена.
Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 За
кону, податковий кредит звіт
ного періоду складається із
сум податків, сплачених (нара
хованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з п
ридбанням товарів (робіт, пос
луг), вартість яких відносить
ся до складу валових витрат в
иробництва (обігу) та основни
х фондів чи нематеріальних а
ктивів, що підлягають аморти
зації. При цьому термін “вало
ві витрати виробництва (обіг
у)” слід розуміти у значенні, в
изначеному Законом України “
Про оподаткування прибутку п
ідприємств” (п. 1.11 ст. 1 цього Зак
ону).
Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону № 334/94-ВР
валовими витратами виробниц
тва та обігу (далі - валові вит
рати) є сума будь-яких витрат п
латника податку у грошовій, м
атеріальній або нематеріаль
ній формах, здійснюваних як к
омпенсація вартості товарів
(робіт, послуг), які придбаваю
ться (виготовляються) таким п
латником податку для їх пода
льшого використання у власні
й господарській діяльності.

Судами вказані положення З
акону № 334/94-ВР не враховані.
Також мета, факт придбання,
передачі на зберігання племі
нного стада в кількості 12 голі
в великої рогатої худоби та в
икористання його у власній г
осподарській діяльності нал
ежним чином судовими інстанц
іями не досліджені. А отже обс
тавини, які мали правове знач
ення для вирішення спору, зал
ишилися не встановленими.
Крім того, колегія суддів Ви
щого адміністративного суду
України звертає увагу на те, щ
о згідно з п. 4.8. ст. 4 Закону, векс
елі отримані, але не оплачені
платником податку, або видан
і, але не оплачені платником п
одатку, не змінюють сум подат
кових зобов'язань або податк
ового кредиту такого платник
а податку, незалежно від виді
в операцій, по яких такі вексе
лі використовуються.
Відповідно до п. 1.32 вказаного
Закону господарська діяльні
сть це будь-яка діяльність
особи, направлена на отриман
ня доходу в грошовій, матеріа
льній або нематеріальній фор
мах, у разі коли безпосередня
участь такої особи в організ
ації такої діяльності є регу
лярною, постійною та суттєво
ю.
Судами не спростовані дово
ди податкового органу від
повідача по справі відносно
того, що позивачем до складу п
одаткового кредиту було вклю
чено податок на додану варті
сть у розмірі 2 544 000,00 грн., при том
у, що розрахунки за товарно-ма
теріальні цінності було пров
едено векселями, наданими То
вариством в оплату товару, ал
е не оплачених ним при отрима
нні від попереднього векселе
давця.
Також, колегія суддів Вищог
о адміністративного суду Укр
аїни бере приймає до уваги те
, що відповідно до частини 1 ст
атті 2 Закону України «Про сис
тему оподаткування» під пода
тком розуміється обов'язкови
й внесок до бюджету відпо­ві
дного рівня, здійснений плат
ником податку у порядку та на
умовах, визначених законами
України.
Згідно з пунктом 1.2. статті 1 З
акону № 2181-ІІІ податкове зобов
'язання це зобов'язання пла
тника податків сплатити до б
юджетів або державних цільов
их фондів відповідну суму ко
штів. При цьому, під коштами ві
дповідно до п. 1.13 зазначеної ст
атті під коштами розуміються
гривні або іноземна валюта.

Правовий аналіз вказаних н
ормативних положень свідчит
ь, що сплата податків в Україн
і резидентами проводиться ви
ключно у грошовій формі шлях
ом перерахування на відповід
ні рахунки певних гривневих
сум. Під гривнею в да­ному вип
адку розуміється національн
а валюта України у вигляді ві
дповідних банкнот та казначе
йських білетів. Не вважаєтьс
я гривнею цінний папір, визна
чений у гривнях, зокре­ма, век
сель.
Наведене підтверджується
також змістом п.п. 4.2.10. п. 4.2 ст. 4 Зак
ону № 334/94-ВР, відповідно до яког
о не включається до складу ва
лового доходу номінальна вар
тість взятих на облік, але нео
плачених (непогашених) цінни
х паперів, які засвідчують ві
дносини позики, а також платі
жних документів, емітованих
боржником на користь платник
а податку, зокрема векселів. Т
ак, згідно із статтею 4 Закону
України «Про обіг векселів в
Україні» вексель є розрахун
ковим документом і може вико
­ристовуватись у господарсь
кій діяльності, однак з навед
еного не випливає, що вексель
ототожнюється з гривнею, оск
ільки він лише має грошове ви
раження у гривнях.
Колегія суддів Вищого адмі
ністративного суду України в
ідзначає, що як встановлено п
опередніми судовими інстанц
іями, розрахунки за договоро
м здійснювались Товариством
шляхом передачі простих век
селів.
Але при вирішенні спору по с
уті як судом першої інстанці
ї, так і при перегляді справи с
удом апеляційної інстанції,
самі векселі, якими позиваче
м здійснювалися розрахунки з
а договором купівлі-продажу,
судами не досліджувалися, а о
тже й не встановлювалася їх в
ідповідність чинному законо
давству.
В ухвалених в справі судови
х рішеннях попередніми інста
нціями зазначеним векселям п
равова оцінка не надана взаг
алі, всупереч тому, що цінні па
пери у даному випадку можуть
фактично виступати розрахун
ковими документами, що підтв
ерджують розрахунки за догов
ором, і, відповідно, й підставо
ю для видачі податкової накл
адної, згідно з якою Товарист
вом було включено вищезазнач
ену суму до складу податково
го кредиту.
Відповідно до розяснень
Пленуму Верховного суду Укр
аїни, викладених у пункті 1 Пос
танови від 29.12.76 № 11 “Про судове р
ішення”, рішення є законним т
оді, коли суд, виконавши всі ви
моги процесуального законод
авства і всебічно перевіривш
и всі обставини справи, виріш
ив справу у відповідності з н
ормами матеріального права,
що підлягають застосуванню д
о даних правовідносин.
Оскаржувані судові рішен
ня вказаним вимогам не відпо
відають, оскільки правова оц
інка спірним правовідносина
м надавалася судами із помил
ковим застосуванням норм мат
еріального права, і зазначен
е призвело до прийняття неза
конних та необґрунтованих су
дових рішень.
Крім того, спір був розгля
нутий судовими інстанціями н
е в повному обсязі, що є поруше
нням принципу всебічного, по
вного і обєктивного розгля
ду в судовому процесі всіх об
ставин справи в їх сукупност
і.
Враховуючи викладе
не, а також те, що передбачені
процесуальним законодавств
ом межі перегляду справи в ка
саційній інстанції не дають
їй права встановлювати та ви
знавати доведеними обставин
и, що не були встановлені попе
редніми судовими інстанціям
и, оскаржувані судові рішенн
я підлягають скасуванню з на
правленням справи на новий с
удовий розгляд до суду першо
ї інстанції відповідно до ч.2 с
т. 227 Кодексу адміністративног
о судочинства України.
Під час нового розг
ляду справи суду необхідно
врахувати викладене, всебіч
но і повно зясувати і пер
евірити всі фактичні обста
вини справи, обєктивно оц
інити докази, що мають юрид
ичне значення для її розгл
яду та вирішення спору по с
уті, і в залежності від вста
новленого правильно визнач
ити норми матеріального та
процесуального права, що пі
длягають застосуванню до с
пірних правовідносин, та пр
ийняти обґрунтоване і зако
нне судове рішення.
Керуючись ст.ст. 220, 221, 223,
227, 230, 231 Кодексу адміністративно
го судочинства України, суд к
асаційної інстанції

У Х В А Л И В :

Касаційне подання заступн
ика прокурора Харківської об
ласті та касаційну скаргу Де
ржавної податкової інспекці
ї у Київському районі м. Харко
ва задовольнити частково.
Рішення Господарського су
ду Харківської області від 25.0
5.2004р. та постанову Харківсько
го апеляційного господарськ
ого суду від 15.03.2005 р. скасувати, а
справу направити на новий су
довий розгляд до суду першої
інстанції.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і о
скарженню не підлягає, крім я
к з підстав, у строк та у поряд
ку, визначеними ст.ст. 237 239 КАС
України.

Головуючий

Конюшко К.В.

Судді

Ланченко Л.В.

Нечитайло О.М.

Пилипчук Н.Г.

Степашко О.І.