Справа № 2-а-3533/2007
Суддя: Сторчак В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №2-а-3533/07
Вінницький окружний адміністративний суд
у складі головуючого судді Сторчака В.Ю.
судового засідання Гонті І.О.,
відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Тиврівської райдержадміністрації про стягнення
одноразової компенсації
представника відповідача: не з'явився
стягнення одноразової компенсації, передбаченої ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист Громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в сумі 7140 грн. 60 коп.
свої вимоги позивач зазначив, що оскільки він є ліквідатором аварії на
Чорнобильській атомній станції. Внаслідок виконання робіт, пов'язаних з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, його здоров'ю заподіяна шкода. Йому
надано статус інваліда 2 групи. Відповідно до експертного висновку захворювання
пов'язаного з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» він має право на одноразову компенсацію в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат, як інвалід 2 групи.
В судовому
засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд
у судове засідання не з'явився . Про час і місце розгляду справи відповідач був
повідомлений належним чином - ухвалою суду від 05.05.2007р. про відкриття
провадження у справі № 2а-3533/07 та повісткою суду від 17.09.2007 року. Оскільки ухвала та
повістка направлена відповідачу рекомендованим листом за місцем його
реєстрації, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення
відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його
участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
Відповідач надіслав заперечення на адміністративний позов. Отже суд вважає за
можливе розглянути справу без участі представника відповідача відповідно до
положень ст. 128 КАС України.
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані
докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з
Так, судом
встановлено, що позивач, ОСОБА_1 є ліквідатором аварії на Чорнобильській
атомній станції, що підтверджується наданим посвідченням НОМЕР_1. Також встановлено, що згідно
експертного висновку Вінницької регіональної міжвідомчої експертної комісії
позивачу було видано довідку про призначення 2 групи інвалідності.
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» №796-XII від
28.02.1991 року (далі Закон України №796-XII від
28.02.1991 року), стаття 9 чітко дає визначення осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Особами, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи
- громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
від Чорнобильської катастрофи належать:
1) евакуйовані із зони відчуження (в тому
числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного
розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон
безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення;
2) особи, які постійно проживали на
територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного
відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на
території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на
території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років,
та відселені або самостійно переселилися з цих територій;
3) особи, які постійно проживають або
постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та
гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня
1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого
добровільного відселення - не менше трьох років;
4) особи, які постійно проживають або
постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали чи постійно
навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;
5) особи, які працювали з моменту аварії
до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців
протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо
шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і
місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів
6) особи, які досягли повноліття, з числа
зазначених у статті 27 цього Закону, та
яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками
Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій
медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17
цього Закону. ( Частину першу статті 11 доповнено пунктом 6 згідно із Законом N
1767-IV ( 1767-15 ) від 15.06.2004 )
позивачем посвідчення судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильної катастрофи.
зазначено що Держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам
та зобов'язується відшкодувати її за:
1) пошкодження здоров'я або втрату
працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи;
2) втрату годувальника, якщо його смерть
пов'язана з Чорнобильською катастрофою;
3) матеріальні втрати, що їх зазнали
громадяни та їх сім'ї у зв'язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до
цього Закону та інших актів законодавства України.
На державу покладаються також зобов'язання
щодо своєчасного медичного обстеження, лікування і визначення доз опромінення
учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від
Чорнобильської катастрофи. ( Частина друга статті 13 в редакції Закону N
230/96-ВР від 06.06.96 )
Згідно пункту 1 частини четвертої статті 48 Закону України “Про статус і
соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” інвалідам ІІ групи виплачується одноразова компенсація в розмірі
сорока п'яти мінімальних заробітних плат.
Одноразова компенсація виплачується громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.
Закон України “Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на
2002 рік” від 13.12.2001 № 2896-ІІІ з 01.01.2002 встановлює мінімальну
заробітну плату в розмірі 140 грн., а з 01.07.2002 - 165 грн. на місяць.
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення
якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними
органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної
виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.
статті 67 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” встановлено, конкретні розміри
всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України
відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної
Постанови Верховної Ради України “Про порядок введення в дію статей 10, 33, 34
Закону України “Про оплату праці” та встановлення мінімального розміру пенсії
за віком” зазначено, що до внесення відповідних змін у чинне законодавство
виплати, крім пенсій, тарифних ставок і окладів, які розраховані на підставі
мінімальної заробітної плати, застосовуються в розмірах, встановлених на
Закону України “Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2000
рік” та ст. 2 Закону України “Про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати на 2002 рік” до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у
нормах яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата, Кабінету
Міністрів України здійснювати перегляд цих норм виходячи з реальних можливостей
видаткової частини Державного бюджету України на ці роки.
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 836 “Про компенсації виплати
особам, які потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи” встановлені розміри
компенсаційних виплат відповідно до програми діяльності Кабінету Міністрів
України на 1996 рік, схваленої постановою Верховної Ради України від
України “Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи” має вищу юридичну силу і при вирішенні позовних
вимог слід керуватися вимогами статті 48 вказаного Закону, який передбачає
право позивача на одноразову компенсацію в розмірі 45 мінімальних заробітних
плат. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в
подальшому будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню стаття 48 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи”,
з урахуванням розміру мінімальної плати на момент виплати.
виходячи з вищевикладеного, при нарахуванні одноразової
грошової компенсації слід виходити лише з вимог Закону України “Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” і виплачувати її у розмірах, визначених
статтею 48 вказаного Закону для інвалідів відповідної групи.
того, постанова Кабінету Міністрів
України “Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” є підзаконним
нормативно-правовим актом, а у разі виникнення колізії між її нормами та
нормами Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, застосуванню підлягають положення
Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на матеріали справи суд дійшов висновку, що відповідач не довів
правомірність своїх дій, а отже позовні вимоги є
обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та законодавству і тому підлягають задоволенню.
підставі викладеного та керуючись ст.92
Конституції України, ст.ст. 7,
70, 71, 100, 158-163, 186, 256 КАС України, Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
до Управління праці та соціального захисту населення Тиврівської
райдержадміністрації про стягнення одноразової компенсації задовольнити.
2. Зобов'язати Управління праці та соціального
захисту населення Тиврівської райдержадміністрації здійснити перерахунок та
виплатити недоотриману ОСОБА_1 одноразової
грошової компенсації як інваліду 2 групи згідно Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №796-XII від
28.02.1991 року з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком.
Відповідно до ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України
постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня ї проголошення, а в разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу - з дня складення в повному
обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. При
цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя : /підпис/

Копія вірна

Суддя:

Секретар: