Справа № 2а-824/2007
Суддя: Переверзєва Г.С.
Дата ухвалення: 2007-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а - 824/2007 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31
серпня 2007 року Ялтинський
міський суд Автономної
Республіки Крим

у
складі: судді - Переверзєвої
Г.С.,

при секретарі -
Кононовій
Ю.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
суду в м.
Ялта адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1до Республіканського комітету з охорони культурної
спадщини про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень,

встановив:

Позивач просить суд визнати неправомірними дії
Республіканського комітету з
охорони культурної спадщини
по видачі їй листа - висновку № 2999
від 05.07.2007 року
про неможливість відводу земельної
ділянки площею 0,09 га,
розташованої за адресою: м. АДРЕСА_1, для будівництва
та обслуговування житлового
будинку, господарських споруд, а також зобов'язати
Комітет виконати необхідні
дії по
узгодженню їй можливості
відводу вказаної земельної
ділянки за вказаною адресою
для вказаної нею мети.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновком Комітету відмовлено в
узгодженні відведення земельної ділянки у зв'язку з тим, що вона розташована в
охоронній зоні ландшафту (зона № 25), де нове будівництво не передбачено.
Вважає дану відмову необґрунтованою, оскільки вищезазначена земельна ділянка не
відноситься до охоронної зони, в якій заборонено будівництво.

Представник Комітету
з охорони культурної
спадщини АРК у судове засідання не
зявився, повідомлений про день та час слухання справи належним чином, причин
неявки суду не надав.

Суд, вислухавши представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовна заява
являється законною та обґрунтованою і
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів держаної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі, на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ялтинської міської Ради № 117 від 17
березня 2006 року позивачу був даний дозвіл на складання проекту
землевпорядження по відводу земельної ділянки орієнтованою площею 0,09 га, для
будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та
споруд за адресою: м. АДРЕСА_1.

У процесі складання проекту відводу,
позивачем були отримані узгодження
управління Головного архітектора Ялтинського міськвиконкому, управління
екологічної інспекції Південно - Кримського регіону, Ялтинського міського
управління земельних ресурсів, розроблений акт вибору та обстеження земельної
ділянки.

З висновку управління головного архітектора №
0590 від 17 січня 2007 року та управління екологічної інспекції Південно­кримського
регіону № 0665-903 від 17.05.2007 року слідує, що земельна ділянка, проект
землеустрою якої розробляється ОСОБА_1, розташована згідно з Генпланом Великої
Ялти, будівель за червоною лінією не має, не є об'єктом природно-заповідного
фонду та природоохоронного призначення.

Відповідно до ч.
6 ст. 123 Земельного
кодексу України проект
відведення земельної ділянки
погоджується із землекористувачем, органом з охорони
культурної спадщини .

Республіканським комітетом з охорони культурної спадщини Автономної
Республіки Крим 05 липня
2007 року за №
2999 позивачу виданий
висновок про неможливість відведення
зазначеної земельної ділянки на підставі
Постанови Уряду АР Крим
№ 330 від 16 листопада
1995 року „Про затвердження
історико-архітектурного
опорного плану та
комплексного охоронного зонування
пам'ятників історії,
культури та природи
адміністративного району “Великої
Ялти”, оскільки земельна ділянка
входить в зону охоронного ландшафту (зона 25), режим якої
не передбачає нового будівництва.

Разом з тим, пункт 3 статті 32 Закону України
„Про охорону культурної спадщини", містить не безумовну заборону на
здійснення містобудівних, архітектурних або ландшафтних перетворень,
будівельних, меліоративних, шляхових, земельних робіт на охоронюваних
археологічних територіях, у межах зон охорони пам'яток, історичних, ареалів
населених місць, занесених до списку історичних населених місць України, а лише
на здійснення робіт без дозволу органа охорони культурної спадщини.

Статтею 1 Закону України „Про охорону
культурної спадщини" встановлено, що зона охоронюваного ландшафту
встановлюється навколо пам'ятків.

Згідно зі статтями 2, 32 Закону України „Про
охорону культурної спадщини", зони повинні бути визначені топографічно.

Але у матеріалах справи відсутні докази того,
що межі охоронної зони № 25 є винесеними в натурі на місцевості, існує
картографічний матеріал, що дозволяє встановити розташування відповідних меж.

В судове засідання представник відповідача не зявився, доказів
щодо місцезнаходження охоронної зони № 25, її межі та місце розташування
спірної земельної ділянки, на складення проекту відводу якої позивачу даний
дозвіл Ялтинською міською Радою, не надав.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 КАС України
усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Розгляд
і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом
їх переконливості.

Оскільки відповідачем не надано доказів того,
що в районі вищезазначеної земельної ділянки орієнтованою площею 0,09 га,
розташованої в м. АДРЕСА_1, щодо якої
позивачем здійснюються заходи по відведенню, знаходяться будь-які пам'ятники та
що спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель історико-культурного
призначення, а саме - до зони охоронюваного ландшафту (зони № 25), також
відсутні документи про включення спірної земельної ділянки до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України, державних земельних кадастрів, планів
землекористування, проектів землевпорядження та іншої проектно-планувальної
документації, межі охоронної зони не визначені на місцевості в натурі, охоронне
свідоцтво не видавалося, суд дійшов
висновку про те, що цей факт виключає можливість встановлення наявності зони
охоронюваного ландшафту в районі спірної земельної ділянки.

Згідно довідки Ялтинського міського
управління земельних
ресурсів № 5754-210-25
від 03.04.2007 року
про склад земельних угідь за
статичним звітом Державного комітету України
по земельних ресурсах „Облік
землі” (форма 6-зем) земельна
ділянка площею 0, 09 га
розташована за адресою: м. Ялта, район вул.. Войкова,
значиться по обліку: -
рядок 12.3 (шифр 96) „землі, не передані у власність, не
наданні в користування в межах населеного пункту”, по виду земельних угідь
- графи 67,71: „ відкрити землі без рослинного покрову або з
незначним рослинним покровом, в т.ч. інші відкрити землі».

Таким чином, дослідивши усі наявні у
справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність
і взаємний зв'язок в сукупності, суд
вважає позов обґрунтованим та
підлягаючим задоволенню.

На підставі
викладеного та керуючись
ст. ст. 6, 9, 17; 160-163 КАС
України; ст. ст. 118, 123 ЗК
України; ст. ст. 1, 2, 32 Закону
України „Про охорону
культурної спадщини”, ст. 16 ЦК
України; ст. ст. 19, 55 Конституції України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати неправомірними дії Республіканського комітету з охорони
культурної спадщини Автономної
Республіки Крим по видачі ОСОБА_1висновку № 2999 від 05.07.2007 року про неможливість відводу
земельної ділянки площею 0, 09 га
за адресою: м. Ялта, вул.
Войкова, район будинку № 16, для
будівництва та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та зобов'язати Республіканський
комітет з охорони культурної спадщини виконати
необхідні дії по
узгодженню ОСОБА_1
можливості відводу зазначеної земельної
ділянки.

Постанова суду
може бути оскаржена
в апеляційному порядку в
Апеляційний суд АРК
через Ялтинський міський
суд в порядку та строки
передбачені ст.ст. 184, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: