Справа № 2-а-500/2007
Суддя: Шумов В.В.
Дата ухвалення: 2007-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-500/2007 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2007 року Ялтинський міський
суд Автономної Республіки Крим

у
складі: судді - ШУМОВ
В.В.,

при секретарі -
Сущенко Л.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
суду в м.
Ялта адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Республіканського комітету з охорони
культурної спадщини Автономної Республіки Крим про визнання незаконним висновку
про неможливість відводу земельної ділянки
та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить суд визнати
неправомірним та скасувати висновок Республіканського Комітету з охорони
культурної спадщини Автономної Республіки Крим від 20 червня 2006
року № 5439 про неможливість відводу їй ділянки площею 0,08 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель,
а також
зобов'язати Комітет виконати
дії по узгодженню
їй можливості відводу
вказаної земельної ділянки за
вказаною адресою для
вказаної нею мети.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновком Комітету відмовлено в
узгодженні відведення земельної ділянки у зв'язку з тим, що вона розташована у
межах охоронюваного ландшафту (зона № 11 згідно історико-архітектурного
опірного плану комплексного охоронного межування пам'яток історії, культури та
природи адміністративного району Більшої Ялти), режим якої не передбачає
можливість нового житлового будівництва. Вважає дану відмову необґрунтованою,
оскільки вищезазначена земельна ділянка не відноситься до охоронної зони, в
якій заборонено будівництво.

Представник Комітету
з охорони культурної
спадщини АРК у судовому засіданні позов
не визнав з тих підстав, що при
дачі висновку позивачам
про неможливість відводу
земельної ділянки, Комітет
керувався Постановою Уряду
АРК № 330 від
16 листопада 1995 року, якою затверджено опорний
історико-архітектурний план та
комплексне охоронне зонування
пам'ятників історії, культури і природи
адміністративного району „Великої
Ялти”. На момент прийняття
вказаної Постанови до повноважень Уряду
входило прийняття рішень
про встановлення зон
охорони пам'ятників. До висновку
про те, що земельна ділянка, на
яку претендує позивачка
знаходиться в межах
охоронної зони ландшафту,
працівники комітету прийшли
внаслідок візуального співставлення
картографічного матеріалу з планом, який був їм наданий для
погодження.

Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що позовна заява
обґрунтована і підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1
статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів держаної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі, на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з
матеріалів справи, рішенням Гурзуфської селищної Ради № 24 від 16 березня 2006
року ОСОБА_1 був наданий дозвіл на складання проекту відводу земельної ділянки
орієнтованою площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку
та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1
(а.с. 6).

У процесі розробки
проекту відводу земельної ділянки, на виконання вимог ч. 9 ст. 118 ЗК України,
позивачами були отримані узгодження та
висновки Управління головного архітектора виконавчого комітету Ялтинської
міської Ради (а.с. 7-8), головного державного санітарного лікаря с.м.т Гурзуф
(а.с. 12), Ялтинського міського
управління земельних ресурсів (а.с. 10).

З висновків головного
архітектора виконавчого комітету Ялтинської міської Ради : № 05/878 від 20
квітня 2006 року слідує, що земельна
ділянка, проект землеустрою якої розробляється позивачка, розташована згідно з
Генпланом Великої Ялти, будівель за червоною лінією не має, не є об'єктом
природно-заповідного фонду та природоохоронного призначення.

Відповідно до ч.
6 ст. 123 Земельного
кодексу України проект
відведення земельної ділянки
погоджується із землекористувачем, органом з охорони
культурної спадщини .

Республіканським комітетом з охорони культурної спадщини Автономної
Республіки Крим 20 червня 2006 року
за № 5439 позивачці
виданий висновок про неможливість відведення
зазначеної земельної ділянки на підставі
Постанови Уряду АР Крим
№ 330 від 16 листопада
1995 року „Про затвердження
історико-архітектурного опорного плану
та комплексного охоронного
зонування пам'ятників історії, культури та
природи адміністративного району
“Великої Ялти”, оскільки земельна ділянка входить в зону охоронного
ландшафту (зона № 11), режим якої не передбачає
нового будівництва.

Разом з тим, пункт 3
статті 32 Закону України „Про охорону культурної спадщини", містить не
безумовну заборону на здійснення містобудівних, архітектурних або ландшафтних
перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земельних робіт на
охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам'яток,
історичних, ареалів населених місць, занесених до списку історичних населених
місць України, а лише на здійснення робіт без дозволу органа охорони культурної
спадщини.

Статтею 1 Закону
України „Про охорону культурної спадщини" встановлено, що зона
охоронюваного ландшафту встановлюється навколо пам'ятків.

Згідно зі статтями 2,
32 Закону України „Про охорону культурної спадщини", зони повинні бути
визначені топографічно.

Але у матеріалах справи
відсутні докази того, що межі охоронної зони № 11 є винесеними в натурі на
місцевості, існує картографічний матеріал, що дозволяє встановити розташування
відповідних меж.

В засіданні суду представник
відповідача не надав доказів щодо місцезнаходження охоронної зони № 1, її межі
та місце розташування спірної земельної ділянки, на складання проекту відводу
якої позивачам даний дозвіл згідно з рішенням Гурзуфської селищної Ради.

Відповідно до вимог
ст.ст. 10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними
перед законом і судом. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Оскільки відповідачем
не надано доказів того, що в районі вищезазначеної земельної ділянки
орієнтованою площею 0,08 га, розташованої в АДРЕСА_1, щодо якої позивачкою здійснювалися заходи по
відведенню, знаходяться будь-які пам'ятники та що спірна земельна ділянка
відноситься до категорії земель історико-культурного призначення, а саме - до
зони охоронюваного ландшафту (зони № 11), також відсутні документи про
включення спірної земельної ділянки до Державного реєстру нерухомих пам'яток
України, державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів
землевпорядження та іншої проектно-планувальної документації, межі охоронної
зони не визначені на місцевості в натурі, охоронне свідоцтво не видавалося, суд дійшов висновку про те, що цей факт
виключає можливість встановлення наявності зони охоронюваного ландшафту в
районі спірної земельної ділянки.

Таким чином, дослідивши усі наявні у
справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність
і взаємний зв'язок в сукупності, суд
вважає позов обґрунтованим та
підлягаючим задоволенню.

На підставі
викладеного та керуючись
ст. ст. 6, 9, 17; 160-163 КАС
України; ст. ст. 118, 123 ЗК
України; ст. ст. 1, 2, 32 Закону
України „Про охорону
культурної спадщини”, ст. 16 ЦК
України; ст. ст. 19, 55 Конституції України, суд

постановив:

Позовну заяву
ОСОБА_1 до Республіканського
комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим про визнання
висновку протиправним та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірним висновок Республіканського Комітету з охорони
культурної спадщини Автономної
Республіки Крим № 5439 від 20.06.2006 року
про неможливість відводу земельної
ділянки площею 0, 08 га за
адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 для
будівництва та обслуговування житлового будинку і
господарських будівель та зобов'язати
Республіканський Комітет з
охорони культурної спадщини АРК
виконати необхідні дії
по узгодженню ОСОБА_1 можливості
відводу зазначеної земельної ділянки.

Постанова суду
може бути оскаржена
в апеляційному порядку в
Апеляційний суд АРК
через Ялтинський міський
суд в порядку та строки
передбачені ст.ст. 184, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя -