Справа № 22а-127/2007
Суддя: Шемець Н.В.
Дата ухвалення: 2007-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
22а-127/2007 Головуючий
у першій інстанції СКАЛОЗУБ О.М.
- адміністративна Доповідач:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
березня 2007 року місто
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді: ІВАНЕНКО Л.В.,

суддів: СТРАШНОГО М.М.,
ШЕМЕЦЬ Н.В.,

при секретарі: ІВАНОВІЙ Н.Б.,

за
участю: ОСОБА_1,ОСОБА_3,ОСОБА_4

адвоката : ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційними скаргами
МВС України та УМВС України в Чернігівській області на постанову Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської області від 20 грудня 2006 року та на окрему
ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 грудня 2006
року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1до МВС України та УМВС
України в Чернігівській області про поновлення на службі та стягнення грошового
утримання за час незаконного звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач завернувся до суду з зазначеним позовом
посилаючись на те, що його звільнено зі служби наказом по УМВС України в
Чернігівській області №229 о/с за п.64 „д" Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України через
службову невідповідність незаконно. Це звільнення відбулось за результатами позачергової
атестації рядового та начальницького складу органів та підрозділів Ніжинського
МРВ, проте позивач не згодний з висновками атестаційної комісії щодо його
невідповідності займаній посаді.

Постановою
Ніжинського міськрайонного суду від 20 грудня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено, скасовано наказ начальника УМВС України в Чернігівській області про
звільнення позивача зі служби, його поновлено на посаді та стягнуто грошове
утримання за час незаконного звільнення.

В апеляційних скаргах МВС України та УМВС України в
Чернігівській області просять постанову Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 20 грудня 2006 року скасувати і прийняти нову
постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи
апеляційної скарги МВС України зводяться до того, що постанова суду є
незаконною, необгрунтованою, прийнята з грубим порушенням норм матеріального та
процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи та не
грунтуються на доказах, досліджених в судовому засіданні. Посилаються на те, що суд
не взяв до уваги як доказ оригінал

розпорядження МВС України від 23.06.2006 р. №532, в якому
міністр внутрішніх справ України вимагав у період з 26 по 29 червня 2006 р.
провести позачергове атестування особового складу Ніжинського міськрайонного
відділу, 3-го міжрайонного відділення ДАІ, Ніжинського між райвідділу по
боротьбі з організованою злочинністю при УБОЗ УМВС України в Чернігівській
області, необгрунтовано зазначивши, що він є сфальсифікованим. Вказують, що жодних
порушень призначення атестації, її проведення атестаційною комісією,
затвердження висновків комісії та їх реалізації судом першої інстанції виявлено
не було, крім того, судом не досліджувалися питання, пов"язані з порядком
роботи атестаційної комісії, складання, підписання та затвердження відповідних
документів, правомірності прийнятих за результатами роботи комісії рішень.
Вважають, що суд незаконно поновив на посаді позивач не тільки в органах
внутрішніх справ, а й одразу на займаній ним до звільнення посаді. А також
зазначають, що суд при винесенні постанови вийшов за межі позовних вимог,
стягнувши у солідарному порядку з відповідачів на користь позивача зарплату за
час вимушеного прогулу, вважаючи, що оскільки позивач не працював в МВС
України, то суд не мав права з них стягувати ці кошти.

В апеляційній
скарзі МВС України на окрему ухвалу Ніжинського міськрайонного суду від 20
грудня 2006 року просить скасувати зазначену ухвалу, посилаючись на те, що
судом не було вказано на жодні докази, які б підтверджували факт підробки
розпорядження МВС України від 23.06.2006 р. Вказують, що в окремій ухвалі нема
посилання, який саме закон порушено, в чому полягає дане порушення.

В апеляційній
скарзі УМВС України в Чернігівській області зазначає, що постанова суду прийнята
з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянт посилається на
упереджене ставлення суду до позиції відповідачів, на неналежну оцінку судом
наданим письмовим доказам. Вказує, що суд при розгляді справи та винесенні
постанови вийшов за межі своїх повноважень, приймаючи позицію відповідачів щодо
обгрунтування заперечень як згоду на укладення мирової угоди. Вважають, що
атестація була проведена законно, з дотриманням вимог Інструкції про порядок
проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України,
затвердженої Наказом МВС України 22.03.2005 р. №181.

Крім того, УМВС
України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу на окрему ухвалу
Ніжинського міськрайонного суду від 20 грудня 2006 року, яку просять змінити в частині
визнання оригінала розпорядження міністра внутрішніх справ України №532 від
23.06.2006 р. як фальсифікованого та визнати неналежним доказом документ,
наданий представником МВС України в попереднє судове засідання 10.12.2006 р., посилаючись на
те, що суд не надав правової оцінки заявам представників відповідачів про
відкликання раніше наданої копії спірного документу.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що вони
підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач з вересня 1998 року проходив службу в органах МВС
України. Наказом УМВС України в Чернігівській області № 229 о/с від 05.09.2006
року звільнений в запас за п.64 „д" Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через службову
невідповідність) (а.с.7). Підставою для звільнення став наказ МВС України № 721
від 14.07.2006 року за результатами позачергової атестації рядового і
начальницького складу органів і підрозділів Ніжинського МРВ УМВС України в
Чернігівській області.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що згідно розпорядження міністра внутрішніх справ
України № 532 від 23.06.2006 року мала бути проведена позачергова атестація
особового складу Ніжинського міськрайонного відділу УМВС України в
Чернігівській області (а.с-35). Позивач проходив службу на посаді інспектора з
розшуку групи розшуку третього міжрайонного відділення ДАІ (підпорядкованого
відділу ДАІ) при УМВС і згідно довідки в.о. начальника ВРП УМВС України в
Чернігівській області О.А.Неруша (а.с.18) дане відділення не являється
структурним підрозділом Ніжинського міськрайонного відділу УМВС. Тобто, на
думку суду першої інстанції, підрозділ, де проходив службу позивач, не підлягав
атестації. Це також підтверджується і наказом №721 від 14.07.2006 року, яким
затверджені результати атестації (а.с.37-48), з якого беззаперечно слідує, що
атестації підлягали лише особи рядового і начальницького складу органів та
підрозділів внутрішніх справ Ніжинського МРВ УМВС України в Чернігівській
області. Суд не прийняв як належний доказ надані суду оригінал та копію
розпорядження №532 від 23.06.2006 року, де вже було зазначено про атестацію
підрозділу, де проходив службу позивач, прийшовши до висновку, що він вже був
виготовлений після наданого запиту суду.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, бо представники відповідачів ні в суді першої інстанції, ні в
апеляційному суді не спростували правильність зазначених висновків і не змогли
чітко і зрозуміло пояснити апеляційному суду появу нової редакції розпорядження
міністра №532.

Тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції
розгляд даної справи здійснив на засадах змагальності та свободи сторін в
наданні ними доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як того
вимагає ч.І ст. 11 КАС України.

Позивач посилався на незаконність рішення атестаційної комісії про його
невідповідність займаній посаді, зазначаючи, що у членів комісії до нього не
було жодних запитань. Вони обговорювали питання щодо допущених ним порушень
постановки та зняття з обліку автомобілів, проте таких доказів не існує.

Апеляційний
суд враховує, що представники відповідача не надали апеляційному суду належних
доказів на підтвердження того факту, що при атестації позивача атестаційна
комісія всебічно проаналізувала показники його роботи, перевірила його
професійну компетентність, ділові та особисті якості, як того вимагає п 4.11
Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів
внутрішніх справ України, оскільки з наявного в матеріалах справи протоколу
засідання атестаційної комісії (а.с.42-46) цього не слідує, а з наданих для
огляду нотатків секретаря атестаційної комісії взагалі не вбачається, що

комісією задавалися питання
позивачу. Тому суд вважає, що висновки атестаційної комісії щодо позивача не
підтверджуються протоколом засідання атестаційної комісії від 27.06.2006 року.
Судом першої інстанції були допитані члени атестаційної комісії ОСОБА_5
(а.с.115-116), ОСОБА_6 (а.с.117-118),ОСОБА_7 ( а.с. 118-119), ОСОБА_8
(а.с.119-120), ОСОБА_9( а.с. 120-121), які стверджували, що комісія повно і
всебічно з"ясовувала всі питання по ОСОБА_1, проте ці свідчення не
узгоджуються з оглянутими протоколами засідання атестаційної комісії, тобто, не
мають документального підтвердження і тому апеляційний суд не вважає показання
свідків безспірними доказами.

Із зазначеного
слідує, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, задовольнивши
позовні вимоги позивача про поновлення на службі. Доводи апелянтів в цій
частині не дають підстав для скасування судового рішення.

Доводи
апеляційної скарги МВС України в частині, що суд може вирішувати питання про
поновлення позивача не на конкретній посаді, а в органах внутрішніх справ є
необгрунтованими, оскільки ці доводи суперечать п.24 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, де
чітко зазначено, що у разі незаконного звільнення особа підлягає поновленню на
попередній роботі (посаді).

Проте суд першої
інстанції стягнув кошти за період незаконного звільнення з відповідачів в
солідарному порядку. Апеляційний суд вважає такий висновок суду невірним,
оскільки позивач проходив службу не в МВС України, а в УМВС України в
Чернігівській області, яке і повинно сплатити йому кошти за період незаконного
звільнення, тому постанова суду в цій частині підлягає зміні шляхом стягнення з
УМВС України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 2815 грн. за період з
06.09.2006 року по 20.12.2006 року..

Вимоги апелянтів про скасування окремої ухвали підлягають
задоволенню.

Ст.. 166 КАС
України визначено, що суд виносить окрему ухвалу у випадку виявлення під час
розгляду справи порушення закону суб"єктом владних повноважень та за
наявності підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності
осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Оскаржуваною
ухвалою суд доводить до відома міністра МВС України про фальсифікацію
розпорядження міністра №721 від 14.07.2006 року для відповідного реагування. Як
слідує з описової частини окремої ухвали сумніви у суду виникли щодо
достовірності розпорядження №532 від 23.06.2006 року, а не наказу №721. Тобто,
резолютивна частина окремої ухвали не відповідає описовій частині і
незрозуміло, який же документ, на думку суду є недостовірним. Суд в ухвалі не
зазначає, які вимоги закону і ким порушені та які підстави для розгляду
міністром МВС України питання про притягнення до відповідальності і яких осіб,
оскільки судом не визнавались рішення, дії чи бездіяльність відповідачів
протиправними. Щодо сумнівів суду у достовірності розпорядження № 532, то суд
дав йому відповідну оцінку у своїй постанові, вирішуючи спір по суті.

Тому
окрему ухвалу суду належить скасувати.

В іншій частині постанова суду підлягає залишенню без змін. Керуючись
ст.ст. 160, 166, 195, 198 ч.І п. 2, 201 ч.І п.3, 205,
207, 212 КАС України, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні
скарги МВС України та УМВС України в Чернігівській області - задовольнити
частково.

Постанову
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 грудня 2006 року -
змінити в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку грошового
утримання за час незаконного звільнення позивача.

Стягнути з УМВС
України в Чернігівській області на користь ОСОБА_12815 грн. грошового утримання
за час незаконного звільнення з 06.09.2006 року по 20.12.2006 року.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Окрему ухвалу
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 грудня 2006 року -
скасувати.

Постанова
набирає законної сили з дня складення її в повному обсязі і може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду України в касаційному порядку протягом одного
місяця.