Справа № К-3166/07
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

13
вересня
2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого - судді Цуркана М.І. ,

суддів:
Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г., Горбатюка С.А., Ліпського Д.В.

секретар: Міненко І.М.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу УМВС України у
Волинській області на постанову Луцького міськрайонного суду від 14 листопада
2006 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 17 січня 2007 року
по справі за позовом ОСОБА_1до УМВС України у Волинській області про визнання
наказу про звільнення незаконним та поновлення на службі, -

В
С Т А Н О В И Л А :

У травні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
УМВС України у Волинській області про визнання наказу про звільнення незаконним
та поновлення на службі, посилаючись на те, що його було звільнено незаконно, з
порушенням визначеного Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ
місячного терміну накладання дисциплінарного стягнення з дня закінчення
провадження по кримінальній справі. Просив визнати наказ про звільнення
незаконним та зобов'язати відповідача поновити його на службі в органах МВС на
попередньо займаній посаді. Від позовних вимог в частині стягнення грошового
утримання за час вимушеного прогулу відмовився в суді першої інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 17 січня 2007 року залишена без змін постанова Луцького
міськрайонного суду від 14 листопада 2006 року, якою позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями відповідач звернувся з
касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить
скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції, ухвалити нове судове
рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки судами порушено
норми матеріального та процесуального права, що привело до ухвалення
незаконного рішення, а саме : судами не враховано, що постанова суду про
закриття кримінальної справа в зв'язку з актом Амністії свідчить про скоєння
кримінального злочину, який позивач скоїв неналежно виконуючи свої прямі
функціональні обов'язки; невірно застосована ст.28 Дисциплінарного статуту ОВС;
невірно застосовані положення ст.ст.232, 233 КЗпП України, оскільки на дані
правовідносини цей Кодекс не поширюється; апеляційним судом проігноровано та не
спростовано посилання, що місяться в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду
України, перевіривши доводи касаційної скарги за матеріалами справи, колегія
суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої
та апеляційної інстанції виходили з того, що згідно п.28,38 «Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ Української РСР», який діяв на час звернення,
звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ
може проводитись за вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в
органах внутрішніх справ. Дисциплінарне стягнення повинно бути накладено в строк до одного
місяця з того дня, як про проступок стало відомо начальнику , а в разі
проведення по цьому проступку службової перевірки чи порушення кримінальної
справи - не пізніше одного місяця з дня закінчення службової перевірки чи
провадження по кримінальній справі, не рахуючи часу хвороби винного або
перебування його у відпустці.

Наказом відповідача №37 о/с від 20
квітня 2006 року капітана міліції ОСОБА_1 - помічника начальника відділу -
оперативного чергового чергової частини Любешівського районного відділу було
звільнено в запас за п.66 Положення про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 постановою
суду від 16 січня 2006 року був звільнений від кримінальної відповідальності на
підставі п. «б» ст.1, ст.6 Закону України «Про амністію» та висновок по
матеріалах службового розслідування за фактом порушення кримінальної справи був
затверджений 15 лютого 2006 року, суди прийшли до правильного висновку про те,
що відповідачем було порушено порядок звільнення, а саме пропущено місячний
строк, встановлений для накладання стягнення - звільнення.

Що стосується посилання судом першої
інстанції на норми КЗпП України, то судом апеляційної інстанції посилання на ці
норми Закону виключені з мотивувальної частини рішення.

З оглядом на викладене, суди дійшли до
обгрунтованого висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1

Враховуючи те,
що посилання касатора в касаційній скарзі на порушення судами норм
матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при
розгляді даної справи, а судами повно
та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у
рішенні, яке належним чином мотивоване і за
своїм змістом та формою відповідає вимогам матеріального та процесуального
закону, касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись
ст.ст. 220, 221, 224, 230 КАС України, колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А
:

Касаційну скаргу УМВС України у Волинській області залишити без
задоволення, а ухвалу апеляційного суду Волинської області від 17 січня 2007
року та постанову Луцького міськрайонного суду від 14 листопада 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1до УМВС України у Волинській області про визнання
наказу про звільнення незаконним та поновлення на службі - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст.ст. 237
КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ :

СУДДІ :