Справа № 22а-1585/2007
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2007-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст. Олійник Ю.П. Справа
№ 22а-1585/07
Господарський суд Хмельницької обл. (№ 9/234-НА) Рядок
статзвіту № 23
Доповідач: Шавель Р.М.
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2007 року Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Шавеля
суддів: Кушнерика
М.П. та Олендера М.А.,
при секретарі - Соколовській
з участю осіб, які взяли участь у справі:
пред-ка позивача - ОСОБА_1,
довіреність від 28.07.2006р.,
пред-ка відповідача - Паукової
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому на постанову
господарського суду Хмельницької обл. від 28.04.2007р. по справі за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції /ДПІ/ у м.
Хмельницькому про визнання протиправним та скасування податкового
повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -
в с т а н о в и л а:
04.04.2007р. Приватний підприємець ОСОБА_2 звернувся до господарського суду
з позовом (а.с. 2-4), в якому просить визнати протиправним та скасувати
на відповідача понесені судові витрати.
Постановою господарського суду Хмельницької обл. від 28.04.2007р. позов
Приватного підприємця ОСОБА_2 задоволений, визнано протиправним та скасовано
з державного бюджету на користь позивача понесені судові витрати.
Постанова господарського суду мотивована тим, що відповідачем не надано
документів, визначених ст. 11-2 Закону України «Про державну податкову службу»,
необхідних для проведення планової перевірки позивача, а направлення на
перевірку мають суттєві недоліки. Оскільки не дотримана передбачена чинним
законодавством процедура проведення перевірки господарської діяльності
позивача, то спірне рішення відповідача не може базуватися на неправомірно
проведеній перевірці.

Судом прийняті до уваги також доводи позивача про припинення на момент
проведення перевірки діяльності у сфері грального бізнесу та передачу грального
автомата в оренду за договором від 10.01.2007р.

При визначенні штрафних санкцій по спірному рішенню за відсутністю патентів
на надання послуг у сфері грального бізнесу відповідачем безпідставно
розраховані штрафні санкції з врахуванням порушень за вересень третього
кварталу та четвертий квартал 2006р. та 10 днів 2007р. без надання безспірних
доказів, що підтверджують наявність порушення за кожен з днів даного періоду.

Не погодившись з постановою суду, її оскаржив відповідач ДПІ у м.
Хмельницькому, який просить скасувати постанову господарського суду та прийняти
нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, покликаючись на порушення
судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Апелянт вважає, що згідно п.4 ст. 5 Закону України «Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності» передбачено, що торговий патент на здійснення
операції з надання послуг у сфері грального бізнесу має бути виданий на кожне
окреме гральне місце (гральний автомат, гральний стіл).

Перевіркою встановлено факт надання послуг з проведення азартних ігор на
гральному автоматі з 5-ма гральними місцями окремо за кожним гральним місцем
вартістю 0,50 грн. за кожну окрему гру.

Приватний підприємець ОСОБА_2 використовував гральний автомат, який
конструктивно зроблений як одна нероздільна конструкція з одночасним
проведенням 5-ти ігор, не пов'язаних між собою для 5-ти гравців, з можливістю
отримання одночасного виграшу.

Проведеною перевіркою було встановлено порушення вимог ст.ст. 1, 3, 5, 7
Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», а
саме в наявності був лише один торговий патент № 70416 від 23.01.2006р. на одне
гральне місце, а на 4-и інших місця патенти були відсутніми.

Суд також помилково дійшов висновку, що відповідачем не дотримана
передбачена чинним законодавством України процедура проведення перевірок
господарської діяльності позивача, оскільки вимоги ст. 11-1 Закону України «Про
державну податкову службу» стосується виключно питань, пов'язаних із сплатою
податків, зборів та обов'язкових платежів при проведенні перевірок, пов'язаних
з іншими питаннями (перевірка наявності чи відсутності торгового патенту) не
застосовуються.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання
апеляційної скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали
справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Проведеною працівниками ДПА у
Хмельницькій обл. перевіркою щодо контролю за здійсненням позивачем
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу грального
апарату по вул. Львівське шоссе у м. Хмельницькому встановлено факт проведення
азартних ігор на гральному апараті з 5-ма гральними місцями по 50 коп. за кожну
гру на суму 02 грн. 50 коп. На гральний автомат наявний один торговий патент, чим
порушено вимоги п.п. 1, 2, 5 ст.3 Закону України «Про застосування РРО у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст.ст. 1, 3, 5, 7 Закону
України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

По результатах перевірки позивача складено акт № 001682 від 10.01.2007р.
(а.с. 8), на підставі якого відповідачем прийнято рішення /0/190 від
23.01.2007р. про застосування фінансових санкцій за порушення вимог ст.ст. 1,
3, 5, 7 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності» на суму 12396 грн. 18 коп. (а.с. 9).

Розглядаючи спір та приймаючи постанову про задоволення
позову, суд першої інстанції підставно і обґрунтовано виходив із вимог ст.ст.
11-1, 11-2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” від
04.12.1990 року із змінами і доповненнями, з вимог Закону України “Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності”, та з врахуванням
предмету доказування, який стосувався правомірності проведення перевірки,
наявності порушень та винесення спірного рішення, щодо застосування штрафних
(фінансових) санкцій в цілому, дійшов висновку про їх невідповідність вимогам
закону.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду, які не спростовуються
доводами апеляційної скарги, в частині відсутності зі сторони позивача порушень
ст.ст. 1, 3, 5, 7 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності”, оскільки висновок відповідача про необхідність отримання торгового
патенту на кожне гральне місце окремого грального автомата, де ним
ототожнюється кожну із сторін грального автомата із окремим гральним місцем, є
помилковим з огляду на вимоги ч.ч.1-4 ст. 5 Закону України “Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності”, в яких встановлено обов'язок
придбання патенту на гральний автомат або гральний стіл, а не на окремі гральні
місця в них.

Так відповідно до ч.4 ст. 5 Закону торговий патент на здійснення операцій з
надання послуг у сфері грального бізнесу має бути виданий на кожне окреме
гральне місце (гральний автомат, гральний стіл), згідно ч.3 цієї ж статті
визначено, що вартість торгового патенту на здійснення операцій з надання
послуг у сфері грального бізнесу встановлюється у фіксованому розмірі для
використання саме грального автомата, грального столу, незалежно від кількості
одночасно наданих на них послуг, та не передбачає встановлення вартості
торгового патенту для використання не пов'язаних між собою спільною грою
гральних місць одного грального автомата.

Такий висновок вбачається з огляду на змістовий та системний аналіз
вказаних норм Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності”, з якого, крім того, слід зробити висновок, що законодавець
встановив обов'язок придбання торгового патенту на гральний автомат або
гральний стіл, а не на окремі гральні місця в них, оскільки під гральним місцем
в розумінні ч.4 ст. 5 Закону слід вважати не гральне поле, чи кількість місць
для одночасної гри за гральним автоматом чи гральним столом, а окреме місце
(територія), де проводиться гральний бізнес.

Судом зроблено по суті правильний висновок про те, що
відповідачем не дотримана передбачена чинним законодавством України, а саме
ст.ст. 11-1, 11-2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” -
процедура проведення перевірки, оскільки відповідачем не доведено, що
керівником вказаного органу ДПС приймався наказ про проведення планової чи
позапланової перевірки; не доведено, і докази цього відсутні, що позивача
письмово за 10 днів було повідомлено про проведення такої перевірки; проведена
перевірка не передбачена у плані роботи податкового органу та щодо такої
відсутнє рішення керівника податкової служби; крім того з оглянутих судом
направлень на проведення перевірки встановлено, що в них взагалі не зазначено
виду перевірки, дати початку та закінчення такої.

Поряд з цим колегія суддів вважає, що не ознайомлення
позивача під розписку з направленням на перевірку та інші вищевказані порушення
є безумовно порушенням законодавства, але не може спростовувати можливе
встановлення правопорушення з боку суб'єкта підприємницької діяльності, а
являється підставою для не допуску перевіряючих до перевірки відповідно до ст.
11-2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”.

Правильним є висновок суду, з огляду
на вимоги ч.2 ст. 19 Конституції України, яка встановлює обов'язок органів
державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскільки відповідач при
організації та проведенні перевірки позивача діяв всупереч ч.2 ст. 19
Конституції України не на підставах та не у спосіб, що передбачені законами
України, а саме ст.ст. 11-1, 11-2 Закону України “Про державну податкову службу
в Україні”, однак його працівники були допущені позивачем до перевірки, то з
огляду на встановлені обставини, що свідчать про відсутність зі сторони
позивача порушень в частині дотримання Закону України “Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності”, такі результати перевірки колегія суддів
вважає такими, що не встановлюють порушення податкового законодавства, що
регулює питання патентування певних видів підприємницької діяльності, а відтак
вони не можуть бути підставою для прийняття оспорюваного рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків постанови суду, а тому підстав для її скасування колегія суддів не
вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 КАС України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому на
постанову господарського суду Хмельницької обл. від 28.04.2007р. залишити без
задоволення, а згадану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного
місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Р.М.Шавель

Судді: М.П.Кушнерик

І.Я.Олендер