Справа № 22а-122/2007
Суддя: Козаченко В.І.
Дата ухвалення: 2007-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22a-122/07 Суддя першої інстанції Шкірай М.І.
Категорія 39 Суддя-доповідач апеляційного суду Козаченко В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2007 року колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Паліюка В.П.,

суддів: Довжук Т.С., Козаченка В.І.,

при секретарі судового засідання Цвєтковій Ю.В., за участю представника відповідача Садикова О.Є.,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 14
листопада 2006 р. за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини А-

3767 про
визнання неправомірної бездіяльності і покладення обов'язку провести перера­хунок
та виплату грошового забезпечення,

ВСТАНОВИЛА:

19 серпня 2006
р. позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому зазна­чала, що
перебуває на військовій службі в в/ч А 3767
та, відповідно до Указу Президента України від 5 травня 2003 року (далі - Указ), має право
на надбавку до грошового забез­печення за безперервну службу у розмірі 50% від грошового
забезпечення.

Проте, починаючи
з травня 2003 p., з вини
відповідача, вказана надбавка нарахову­валась та виплачувалась їй не в повному
обсязі.

Посилаючись на
наведені обставини, позивачка просила визнати такі дії військової частини неправомірними й зобов'язати останню
нарахувати та виплати надбавку за безпе­рервну військову службу за
період з 01 травня 2005 р. по грудень 2005 р.

Постановою
Корабельного районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2006 р. у задоволені
позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивачка, посилаючись на те, що висновки суду суперечать положенням
нормативно-правових актів, які регулюють виплату зазначеної надбавки, просила
рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нову постанову про задово­лення
її позову.

Вислухавши суддю
- доповідача та
дослідивши надані докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, в межах заявлених позовних вимог, повно та всебічно
дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказами, які надали
сторони, і дійшов правильно­го висновку, що
названим Указом, Міністру оборони України (далі - Міністр) було надано право
встановлювати військовослужбовцям Збройних Сил України, які мають високі ре­зультати
в службовій діяльності, щомісячні надбавки за безперервну військову службу.

Надбавки
встановлювались у відсотках до грошового забезпечення, залежно від ста­жу
служби в таких розмірах: понад 5
років - до 10, понад 10 років - до 30, понад 15 років -до 50, понад 20 років - до 70, понад 25 років - до 90 відсотків.
Міністру також надано пра­во визначати
порядок і умови виплати зазначених надбавок за рахунок коштів, передбаче­них
у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України.

З аналізу
зазначених положень випливає висновок, що Міністр встановлює вказану надбавку в
межах, встановлених граничних розмірів, та в залежності від асигнувань, які
передбачаються Законами України про Державний бюджет на відповідний рік на утри­мання
Збройних Сил України.

На виконання зазначеного Указу,
Міністр, у межах своїх повноважень, видав наказ від 26 травня 2003 p., яким
затвердив Інструкцію про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу, де
зазначив, що розміри цієї надбавки щорічно встановлюються його рішенням,
виходячи з наявного фонду грошового забезпечення.

Судом встановлено, що за час проходження позивачкою військову службу у
відпові­дача їй щомісячно призначалася встановлена названим
Указом надбавка за безперервну військову службу але не в максимальних, а в
менших розмірах, відповідно до розпоря­джень Міністра, виданих ним в межах його
повноважень.

Виходячи з
такого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що надбавка за
безперервну військову службу нараховувалася позивачці в розмірах, встановлених
Мініс­тром, у відповідності до положень зазначеного Указу.

В зв'язку з чим,
підстави для нарахування ОСОБА_1 надбавки за безперервну військову службу, виходячи з встановлених Указом
граничних її розмірів відсутні, а твер­дження позивачки про наявність у
відповідача такого обов'язку є помилковим.

Правильно встановивши зазначені обставини справи, місцевий суд обґрунтовано
від­мовив позивачці в задоволенні її позовних вимог.

Оскільки
постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріаль­ного і
процесуального права, то підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 198,
200,205,206 КАС України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а по­станову Корабельного
районного суду від 14
листопада 2006 року - без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом од­ного
місяця.