Справа № 2а-179/2007
Суддя: Переверзєва Г.С.
Дата ухвалення: 2007-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а - 179/2007 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2007 року
Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим

у
складі: судді - Переверзєвої
Г.С.,

при секретарі -
Кононовій
Ю.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
суду в м.
Ялта адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1, ОСОБА_2 до комітету з охорони культурної
спадщини Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, за участю третьої особи:
управління головного архітектора м. Ялта про визнання дії протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивачі просять суд визнати неправомірними дії
Комітету з охорони культурної
спадщини Автономної Республіки
Крим по видачі їм
листа - висновку № 11339 від
14.11.2006 року про неможливість відводу
земельної ділянки площею 0,07
га, розташованої АДРЕСА_1,
для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також
зобов'язати Комітет виконати
дії по узгодженню
їм можливості відводу
вказаної земельної ділянки за
вказаною адресою для
вказаної ними мети.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновком Комітету відмовлено в
узгодженні відведення земельної ділянки у зв'язку з тим, що вона розташована в
охоронній зоні ландшафту (зона № 12-б), де нове будівництво не передбачено.
Вважає дану відмову необґрунтованою, оскільки вищезазначена земельна ділянка не
відноситься до охоронної зони, в якій заборонено будівництво. Крім того, на
сусідню земельну ділянку, розташовану також в районі будинку № 7, республіканським
комітетом з охорони культурної спадщини було дане позитивне узгодження без
вказання, що вона розташована в охоронній зоні ландшафту.

Представник Комітету
з охорони культурної
спадщини АРК у судовому засіданні позов
не визнав з тих підстав, що при
дачі висновку позивачам
про неможливість відводу
земельної ділянки, Комітет
керувався Постановою Уряду
АРК № 330 від
16 листопада 1995 року, якою затверджено опорний
історико-архітектурний план та
комплексне охоронне зонування
пам'ятників історії, культури і природи
адміністративного району „Великої
Ялти”. На момент прийняття
вказаної Постанови до повноважень Уряду
входило прийняття рішень
про встановлення зон
охорони пам'ятників. До висновку
про те, що земельна ділянка, на
яку претендують позивачі
знаходиться в межах
охоронної зони ландшафту,
працівники комітету прийшли
внаслідок візуального співставлення
картографічного матеріалу з планом, який був їм наданий для
погодження.

Представник третьої особи у судове
засідання не зявився, повідомлений про день та час розгляду справи належним
чином, причин неявки суду не надав.

Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що позовна заява
являється законною та обґрунтованою і
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин
від порушень з боку органів держаної влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі, на виконання
делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням
Алупкінської міської Ради № 383 від 29 жовтня 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
наданий дозвіл на складання проекту відводу земельної ділянки орієнтованою
площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1,
для будівництва та обслуговування житлового будинку.

У процесі розробки проекту відводу земельної
ділянки, на виконання вимог ч. 9 ст. 118 ЗК України, позивачами були отримані
узгодження архітектора Алупкінського
міськвиконкому, Алупкінської СЕС, Управління екологічної інспекції
Південнокримського регіону, Виробничого
підприємства водопровідно - каналізаційного господарства південного берегу
Криму, Ялтинського міського управління земельних
ресурсів.

З висновків головного архітектора
Алупкінського міськвиконкому: №488/04 від 20 квітня 2006 року та управління
екологічної інспекції Південно­кримського регіону № 1989-53/3 від 15.11..2006
року слідує, що земельна ділянка, проект землеустрою якої розробляється
ОСОБА_1, розташована згідно з Генпланом Великої Ялти, будівель за червоною
лінією не має, не є об'єктом природно-заповідного фонду та природоохоронного
призначення.

Відповідно до ч.
6 ст. 123 Земельного
кодексу України проект
відведення земельної ділянки
погоджується із землекористувачем, органом з охорони
культурної спадщини .

Республіканським комітетом з охорони культурної спадщини Автономної
Республіки Крим 14.11.2006 року
за № 12339 позивачам
виданий висновок про неможливість відведення
зазначеної земельної ділянки на підставі
Постанови Уряду АР Крим
№ 330 від 16 листопада
1995 року „Про затвердження
історико-архітектурного
опорного плану та
комплексного охоронного зонування
пам'ятників історії, культури та
природи адміністративного району
“Великої Ялти”, оскільки земельна ділянка входить в зону охоронного
ландшафту (зона 12-б), режим якої не передбачає
нового будівництва.

Разом з тим, пункт 3 статті 32 Закону України
„Про охорону культурної спадщини", містить не безумовну заборону на
здійснення містобудівних, архітектурних або ландшафтних перетворень,
будівельних, меліоративних, шляхових, земельних робіт на охоронюваних
археологічних територіях, у межах зон охорони пам'яток, історичних, ареалів
населених місць, занесених до списку історичних населених місць України, а лише
на здійснення робіт без дозволу органа охорони культурної спадщини.

Статтею 1 Закону України „Про охорону
культурної спадщини" встановлено, що зона охоронюваного ландшафту
встановлюється навколо пам'ятків.

Згідно зі статтями 2, 32 Закону України „Про
охорону культурної спадщини", зони повинні бути визначені топографічно.

Але у матеріалах справи відсутні докази того,
що межі охоронної зони № 12-б є винесеними в натурі на місцевості, існує
картографічний матеріал, що дозволяє встановити розташування відповідних меж.

В засіданні суду представник відповідача не
надав доказів щодо місцезнаходження охоронної зони № 12-б, її межі та місце
розташування спірної земельної ділянки, на складання проекту відводу якої
позивачам даний дозвіл згідно з рішенням Алупкінської міської Ради.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 КАС України
усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Розгляд
і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом
їх переконливості.

Оскільки відповідачем не надано доказів того,
що в районі вищезазначеної земельної ділянки орієнтованою площею 0,07 га,
розташованої АДРЕСА_1, щодо якої
позивачами здійснювалися заходи по відведенню, знаходяться будь-які пам'ятники
та що спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель
історико-культурного призначення, а саме - до зони охоронюваного ландшафту
(зони № 12-б), також відсутні документи про включення спірної земельної ділянки
до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, державних земельних
кадастрів, планів землекористування, проектів землевпорядження та іншої
проектно-планувальної документації, межі охоронної зони не визначені на
місцевості в натурі, охоронне свідоцтво не видавалося, суд дійшов висновку про те, що цей факт
виключає можливість встановлення наявності зони охоронюваного ландшафту в
районі спірної земельної ділянки.

Згідно довідки Ялтинського міського
управління земельних
ресурсів № 14866-210-25
від 27.10.2006 року
про склад земельних угодій за
статичним звітом Державного комітету України
по земельних ресурсах „Облік
землі” (форма 6-зем) земельна
ділянка площею 0, 07 га
розташована АДРЕСА_1,
значиться по обліку: -
рядок 12.3 (шифр 96) „землі, не передані у власність, не
наданні в користування в межах населеного пункту”, по виду земельних угідь
- графи 67,71: „ відкриті землі без рослинного покрову чи з
незначним рослинним покровом, в т.ч. «інші відкриті землі».

Таким чином, дослідивши усі наявні у
справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність
і взаємний зв'язок в сукупності, суд
вважає позов обґрунтованим та
підлягаючим задоволенню.

На підставі
викладеного та керуючись
ст. ст. 6, 9, 17; 160-163 КАС
України; ст. ст. 118, 123 ЗК
України; ст. ст. 1, 2, 32 Закону
України „Про охорону
культурної спадщини”, ст. 16 ЦК
України; ст. ст. 19, 55 Конституції України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Комітету
з охорони культурної
спадщини Автономної Республіки Крим
по видачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 висновку
№ 11339 від 14.11.2006 року про
неможливість відводу земельної
ділянки площею 0, 07 га АДРЕСА_1, для
будівництва та обслуговування житлового будинку та
зобов'язати Комітет з охорони
культурної спадщини АРК виконати
необхідні дії по
узгодженню ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 можливості відводу зазначеної земельної
ділянки.

Постанова суду
може бути оскаржена
в апеляційному порядку в
Апеляційний суд АРК
через Ялтинський міський
суд в порядку та строки
передбачені ст.ст. 184, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: