Справа № 22а-147/2007
Суддя: Литвиненко І.В.
Дата ухвалення: 2007-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-147/2007 Головуючий у 1 інст. - Карапута Л.В.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14
березня 2007
року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: ПОЗІГУНА М.І.

суддів: ЛИТВИНЕНКО І.В.,МЕЛЬНИЧЕНКО Ю.В.

при секретарі: Гавриленко Ю.В.

з участю: позивача ОСОБА_1 ,
його представника ОСОБА_2, представника ДПА Редько С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Деснянського районного суду М.Чернігова від 04 грудня 2006
року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державної податкової адміністрації в Чернігівській області про
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у жовтні 2006
року звернувся з адміністративним позовом до ДПА в Чернігівській
області про зобов'язання провести йому нарахування щомісячної доплати до
грошового забезпечення в розмірі 25% суми пенсії, яку
він мав отримувати в період з 01.01.2004 року по день звільнення
15.10.2005
року відповідно до п.5.1. „г" Постанови KM України від 31.12.1996 р. №
1592 „Про умови оплати праці працівників органів державної
податкової служби", стягнути цю доплату за вказаний період та врахувати
зазначену доплату в розрахунок його пенсії при звільненні з органів податкової
служби у відповідності з ч.З ст.63 Закону України від 09.04.1992 р „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб". Свої
вимоги обґрунтовував позивач тим, що вказана доплата до грошового забезпечення
виплачувалась до вересня 2003
року, а потім у відповідності до Закону України „Про
держаний бюджет на 2003"
рік виплата була призупинена на 2003 рік. Враховуючи що фінансування проводиться на відповідний рік і в 2004-2005 роках не було наказів про позбавлення його зазначеної доплати, то позивач
вказує ,
що він безпідставно був позбавлений доплати і її не
врахували при визначенні розміру пенсії.

Постановою суду у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено у зв'язку з
пропуском строку на оскарження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду через неповне
з'ясування обставин справи та невідповідність висновків обставинам справи і
ухвалити нове рішення по суті , посилаючись на те що
відповідно до Закону України „Про державний бюджет України на 2003 рік" була зупинена у вересні 2003 року виплата
доплати, а на 2004
та 2005
роки накази про зупинення виплат не видавались, у грудні 2005 року вказана доплата знову почала виплачуватись, і , таким чином, є всі підстави для задоволення позову. Апелянт зазначає , що всі ці обставини залишились поза увагою суду і суд не врахував, що про
своє порушене право він дізнався лише при звільненні, тобто 15.10.2005
року, 13.10.2006 року поштою направив
свій адміністративний позов до суду , а тому він не пропустив
строку на оскарження і висновки суду є незаконними та необгрунтованими.

В судовому засіданні апелянт та його представник наполягали на задоволенні
апеляційної скарги і посилались як на доказ на існування наказу від 20.10.2003 року №
127-о/с про встановлення зазначеної доплати.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, як працівник податкової
міліції, мав право на пенсію за вислугою років з 2002 року і отримував до вересня 2003 року доплату до
грошового забезпечення, передбачену Постановою KM України від 31.12.1996 року №
1592 і яка виплачувалась виходячи з можливостей фонду оплати
праці.

Наказом від 29.09.2003
року виплата вказаної доплати призупинена через
відсутність фінансової можливості здійснювати такі виплати і тільки у грудні 2005 року деяким працівникам проведена виплата доплати.

Таким чином, з вересня 2003 року позивач, отримуючи
щомісячно своє грошове забезпечення, знав про відсутність вказаних виплат,
однак до суду не звертався і суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку, що позивачем пропущений десятиденний строк для звернення до суду , встановлений чинним до 01.09.2005 року законодавством, і
в цій частині постанова суду є законна та обґрунтована.

З 01.09.2005
року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства
України і ст.99 зазначеного кодексу встановила річний строк для звернення до
суду за захистом порушеного права. Позивач звільнився 15.10.2005 року зі служби і отримав грошовий атестат та повний розрахунок, з якого мав
змогу дізнатись про відсутність 25%-ої доплати до грошового забезпечення і 13.10.2006 року звернувся за захистом до суду, про що свідчить поштовий штамп на
конверті (
а.с.9).

Зважаючи на наведене, апеляційний суд не погоджується з висновками суду
першої інстанції про пропуск позивачем строку на звернення до суду з вимогами
про нарахування доплати за період з 01.09.2005 року по 15.10.2005
року та зарахування доплати у розмір грошового
забезпечення для розрахунку пенсії, а тому в цій частині судове рішення
підлягає зміні з зазначенням інших підстав для відмови у задоволенні позову,
зокрема: апеляційний суд вважає безпідставними вимоги позивача про виплату
доплати за вказаний період та врахування цієї доплати у розмір пенсії виходячи
з наступного.

Постанова КМ України від 31.12.1996
року № 1592 „Про умови оплати праці
працівників органів державної податкової служби" , Закон України „Про джерела фінансування органів державної влади", ст. 121 Бюджетного кодексу України, передбачають здійснення виплат по добавкам лише
при існування фінансової можливості виходячи з фонду оплати праці. Як свідчать
розпорядження ДПА України від 19.09.2003 року ( а.с.17), наказ від 29.09.2003
року, ДПА в Чернігівській області не мала фінансової
можливості проводити зазначені виплати, і ,крім того, ця доплата не береться до
уваги при розрахунку розміру пенсії за ч.З ст.63 Закону України від 09.04.1992 р „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", а тому
відсутні підстави для задоволення решти позовних вимог ОСОБА_1.

Посилання апелянта на наказ № 127-о/с від 20.10.2003 року про призначення щомісячної доплати в розмірі 25%, який виносився після наказу від 29.09.2003 року, про призупинення виплат, і станом на 15.10.2005 року повинен був діяти, апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки з
тексту наказу вбачається що мова йде не про виплату цієї доплати, а про
встановлення особам начальницького складу податкової міліції щомісячної доплати
в розмірі 25%
і підтвердження вислуги років для нарахування пенсії, яка
може виплачуватись при фінансовій можливості, але наказу про виплату у
вересні-жовтні 2005
року доплати не було.

Виплата доплати у грудні 2005 року деяким працівникам
не відноситься до позивача, так як він звільнився зі служби у жовтні 2005 року.

Керуючись
ст.ст. 195,
198, 201 ч.1 п.1,ст.ст. 205, 207
, 212 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 4 грудня 2006
року змінити в частині підстав відмови в задоволенні
вимог про врахування щомісячної доплати до грошового забезпечення в розмірі 25% суми пенсії, яку мав би отримувати ОСОБА_1 в період з 01.01.2004 року по 15.10.2005
року, в розрахунок його пенсії при звільненні та
нарахування і стягнення вказаної доплати за вересень та жовтень 2005 року, відмовивши в задоволенні позову в цій частині через відсутність
підстав, викладених в мотивувальній частині постанови апеляційного суду.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня складання її в повному обсязі і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після набрання нею законної сили.