Справа № 22а-1447/2007
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2007-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-1447/07 Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 49 інстанції - Кожан М.П.
№ А36/261-07
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
листопада 2007 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді -
Туркіної Л.П. (доповідач)

суддів - Уханенко С.А., Стежко В.А.

при секретарі - Портненко Т.В.,

за участі представників сторін:

позивача
- Кононович О.О., довіреність №
7035/9/10-005 від 10.04.2007 р.

відповідача 1
- не прибув;

відповідача 2
- не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

на постанову господарського суду Дніпропетровської області від
14.05.2007 р.

по справі № А36/261-07

за позовом Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.
Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

до відповідача 1 - Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ

до відповідача 2 - ПП «Шелтон», м. Дніпропетровськ

про
визнання недійсною усної угоди та стягнення 190 230,00 грн., -

в с т а н о в и л а :

13 березня 2007 року Державна
податкова інспекція у Ленінському районі м. Дніпропетровська звернулась до
господарського суду із адміністративним позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_1 та Приватного підприємства «Шелтон» про визнання усної
угоди, укладеної між СПД-фізичною особою ОСОБА_1. та ПП «Шелтон» в частині
виконання зобов'язань на суму 190 230,00 грн. недійсною, стягнення з ПП
«Шелтон» в доход СПД-фізичної особи ОСОБА_1. суми 190 230,00 грн., одержаної за
усною угодою, стягнення з СПД-фізичної особи ОСОБА_1. в доход держави
(Управління Державного Казначейства України у Ленінському районі)
товарно-матеріальних цінностей, отриманих за усною угодою на суму 190 230,00
грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що угода укладена підприємством з метою
ухилення від сплати податків, що суперечить інтересам держави та суспільства.

Відповідачі заперечень на позов не надали.

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 14.05.2007 р. в задоволенні адміністративного
позову відмовлено. В обґрунтування постанови, суд першої інстанції посилався на
відсутність підстав для визнання угоди недійсною у відповідності до вимог
ст.207 Господарського кодексу України, а також зазначив, що позивачем не
доведено факту ухилення ПП «Шелтон», м. Дніпропетровськ від оподаткування.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову
господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2007 р. та прийняти
нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги Державної податкової інспекції
у Ленінському районі м. Дніпропетровська. В обґрунтування скарги апелянт
посилається на те, що угода укладена з порушенням вимог чинного законодавства,
вчинена з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
Відповідач діяв навмисно з метою ухилення від сплати податків до бюджету. На
думку апелянта, постанова, прийнята судом першої інстанції, підлягає скасуванню
у зв'язку з порушенням судом норм матеріального права.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені у
апеляційній скарзі. Відповідачі заперечень на апеляційну скаргу не подали,
представників у судове засідання не направили. Про час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

З матеріалів справи виходить, що посадовими особами
Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська
проведено планову виїзну документальну перевірку суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1. Перевіркою встановлено факт укладення
угоди на придбання товарно-матеріальних цінностей, а саме олії соняшникової
(127 т.), СПД ОСОБА_1. у суб'єкта підприємницької діяльності приватного
підприємства «Шелтон» на загальну суму 190 230,00 грн.

Позивач обґрунтовує факт укладення та виконання
угоди наступними документами:

- податкова накладна № 29 від 25.06.2004 р. на суму
190 230,00 грн., видана ПП «Шелтон», відповідно до якої СПД ОСОБА_1. прийнято
соняшникову олію у кількості 51 т. на загальну суму 190 230,00 грн.;

- рахунок № 44 від 25.06.2004 р. на суму 190 230,00
грн.;

- квитанції до прибуткового касового ордеру, видані
на підставі накладної № 29 від 25.06.2004 р. за олію соняшникову та прийняті ПП
«Шелтон» від СПД ОСОБА_1., що підтверджує факт оплати поставленого товару:

№ 95 від 29.06.2004 р. на суму 1160,00 грн.,

№ 96 від 17.09.2004 р. на суму 9070,00 грн.,

№ 97 від 18.09.2004 р. на суму 10 000,00 грн.,

№ 98 від 20.09.2004 р. на суму 10 000,00 грн.,

№ 100 від 22.09.2004 р. на суму 10 000,00 грн.,

№ 101 від 23.09.2004 р. на суму 20 000,00 грн.,

№ 102 від 24.09.2004 р. на суму 20 000,00 грн.,

№ 103 від 25.09.2004 р. на суму 20 000,00 грн.,

№ 104 від 13.10.2004 р. на суму 20 000,00 грн.,

№ 106 від 25.10.2004 р. на суму 10 000,00 грн.,

№ 107 від 27.10.2004 р. на суму 10 000,00 грн.,

№ 105 від 29.10.2004 р. на суму 10 000,00 грн.,

№ 108 від 09.11.2004 р. на суму 20 000,00 грн.,

№ 109 від 10.11.2004 р. на суму 20 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської
області від 26.12.2005 р. по справі №8/417 за позовом Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська до Приватного підприємства
«Шелтон», було визнано недійсними установчі документи підприємства, свідоцтво
про реєстрацію платника податку на додану вартість, припинено юридичну особу ПП
«Шелтон» у зв'язку з тим, що положення установчих документів містять інформацію
про засновників, яка не відповідає дійсності.

ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська просить
визнати усну угоду, укладену між ПП «Шелтон» та СПД ОСОБА_1., недійсною та
застосувати санкції відповідно до ст.208 Господарського кодексу України, згідно
якої, якщо господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все
одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною
з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все
належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності
наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій
стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Вимоги
позивача не можна визнати обґрунтованими, а факти, на які він посилається,
доведеними виходячи з наступного.

В
обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ст.ст. 207, 208 ГК України, а
також веде мову про господарські зобов'язання та правовідносини сторін,
врегульовані господарським кодексом
України.

Згідно
ст. 179 ГК України майново-господарські зобов'язання виникають між суб'єктами
господарювання на підставі господарських договорів. Відповідно до ч.7 ст. 179
ГК України господарські договори
укладаються за правилами, встановленими
Цивільним кодексом, з урахуванням особливостей, передбачених у господарському
кодексі.

Відповідно
до ст. 206 ЦК України усно можуть вичинятися правочини, які повністю виконуються
у момент їх вчинення. Як свідчать
матеріали справи (видаткові та податкові накладні від 26.06.2004 року,
прибуткові ордери від 27.10.2004 року), правочин (угода, договір), на який
посилається позивач, виконувався протягом значного часу з 25.06.04 р. по
27.10.2004 року, отже згідно
законодавства він не міг укладатися в усній формі.

Відповідно
до ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов
договору.

Виходячи
з доводів державної податкової інспекції у Ленінському районі про наявність між відповідачами виключно
усної угоди, часткове виконання якої
підтверджується наданими накладними та
прибутковими ордерами, слід дійти висновку, що спірну угоду не можна визнати
укладеною відповідно до норм ст.ст. 206, 238 ЦК України, а господарське
зобов'язання, щодо якого ДПІ у Ленінському районі просить застосувати норми ст.ст. 207, 208 ГК України,
таким, що виникло, згідно ст. 179 ГК України.

Мова
про недійсність угоди, господарського
договору, господарського зобов'язання може йти лише при наявності таких угод,
договорів, зобов'язань.

Крім
того,, ні позовна заява, ні апеляційна скарга не містять обґрунтування висновків ДПІ у Ленінському районі м.
Дніпропетровська відносно того, що
накладна № 29 від 25.06.2004 року та інші, зазначені податковою документи не є
самостійним письмовим договором, укладеним особами, що підписали накладну № 29
від 25.06.2004 року від імені постачальника та отримувача.

Виходячи
з викладеного вище, слід дійти висновку,
що податкова не довела наявності тих
обставин, на які вона посилається, а саме: факт наявності усної угоди, її
часткового виконання та не надала правового обґрунтування щодо можливості
визнання частково недійсною угоди, яка згідно законодавства не може бути
визнана укладеною.

Слід
також зазначити, що подаючи позов, ДПІ у Ленінському районі м.
Дніпропетровська не визначила, яку
саме усну угоду уклали сторони, її обсяг
та зміст, не зазначила, чому вважає операції на суму 190230 грн. лише частиною виконання угоди, чому угода,
укладена з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства, може бути
визнана недійсною лише частково.

Крім
того, відповідно до ч.1 ст.207 Господарського кодексу України, господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із
сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним
повністю або в частині

Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м.
Дніпропетровська в обґрунтування позовних вимог, зазначено, що вказана угода
укладена з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, так
як відповідач заздалегідь знав, що податки до бюджету не будуть сплачені. Але
доказів того, що за вказаною угодою податки до бюджету не сплачено, суду надано
не було.

Позивачем у встановленому Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» N 2181-III від 21.12.2000 р. порядку не визначено суму податкового
зобов'язання, яке, у порушення діючого законодавства, відповідачі не сплатили
до бюджету при укладенні та виконанні угоди, яка є предметом позову.

Отже висновки суду першої інстанції відносно
недоведеності обставин, на які
посилається позивач, є обґрунтованими та
відповідають матеріалам справи.

З
огляду на вищевикладене, апеляційна скарга не містить доводів, які б
спростували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та прийняв судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська - залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Дніпропетровської
області від 14.05.2007 р. по адміністративній справі №
А36/261-07 - без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідності до ст.254 КАС України з моменту
проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено відповідно до ст.212 КАС України.

Ухвалу складено у повному обсязі 20.12.2007 р.

Головуючий суддя: Л.П.Туркіна

Судді: С.А.Уханенко

В.А.Стежко