Справа № 22-а-2228/2007
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Соп'яненко О.В.
оскарження дій або бездіяльності суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2007 року

№ 22-а-2228/07

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 липня 2007 року по справі № 2А-137/07

за позовом ОСОБА_1

до
Військового інституту ракетних військ і артилерії Сумського Державного
університету

про відшкодування
грошової компенсації за неотримане майно,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до
Військового інституту ракетних військ і артилерії Сумського Державного
університету про відшкодування грошової компенсації за неотримане майно.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від
30.07.07р. у справі № 2-А-137/2007 було відмовлено в задоволенні позовних
вимог, щодо відшкодування грошової компенсації вартості неотриманого речового майна
ОСОБА_1 на загальну суму 3289 грн. 77коп. у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду та необґрунтованості позовних вимог.

Позивач, ОСОБА_1, не погоджується з вказаною постановою,
подав апеляційну скаргу, вважає зазначену постанову винесеною з порушенням норм
матеріального та процесуального права без належного дослідження матеріалів
справи, без врахування доводів позивача.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1, просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.07.07р.
про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування грошової
компенсації вартості неотриманого речового майна на суму 3289,77 грн. та
ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено та підтверджено у
суді апеляційної інстанції наступне.

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що
проходив службу у Військовому інституті ракетних військ. 15.12.2005 року був
звільнений у запас. За час проходження служби в збройних силах України ним не
було отримано речове майно на загальну суму 3289 грн. 77 коп.

20.01.2006 року та 16.02.2006 року звертався до начальника
речової служби відповідача з пропозицією погашення заборгованості за рахунок
застарілого та надлишкового майна, що є на складі. Було запропоновано лише
зимові онучі в необмеженій кількості.

Звертався з вимогою про виплату компенсації, однак в цьому
було відмовлено. Вважає, що порушено його права. Просить зобов'язати
відповідача розрахуватися з ним за рахунок застарілого та надлишкового майна, а
у разі його відсутності, стягнути компенсацію в розмірі 2779 грн. 77 коп.
Стягнути 510 грн. компенсації за майно, не отримане в період до 11.03.2000
року.

В судовому засіданні, в суді першої інстанції, позивач
уточнив позовні вимоги. Просить стягнути компенсацію за неотримане речове
майно. В іншій частині позов підтримав із зазначених підстав. Пояснив, що закон,
на який посилається відповідач "Про деякі заходи щодо, економії бюджетних
коштів" діяв лише один бюджетний рік. Крім того, вважає, що таким чином
його права обмежено.

Представник відповідача позов не визнав. Пояснив, що
позивачу пропонувалось отримати майно з наявного на складі. Така можливість
існує і до цього часу. Кошти на виплату компенсації не виділяються. Ні закон
України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" ні закон
України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" в частині зупинення
на 2007 рік дії ст. 9-1 закону України "Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей" неконституційними не визнані.
Підстави вважати їх нечинними відсутні. Просить в задоволенні позову відмовити.

Встановлено, що позивач проходив службу у Військовому
інституті артилерії Сумського Державного університету. Звільнений в запас
наказом командувача Сухопутних військ України № 226 від 15.12.2005 року. За час
проходження служби не отримав з причини відсутності на складі ряд предметів речового
майна на загальну суму 3289 грн. 77 коп. Зазначені обставини сторонами не
оспорюються.

Відповідно до довідки (а.с.7) зазначені предмети (крім
джемперу в 1998 році) мали бути отримані позивачем в період з травня 2000 року
по липень 2005 року.

В період до 2000 року позивач мав; право отримати грошову
компенсацію вартості джемперу - 65 грн. 30 коп. відповідно до ст. 9. закону
України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей". Будь-яких доказів наявності права на отримання компенсації за
вказаний період в розмірі 510 грн., як вказує позивач, ним не подано. Ст. 99
ч.2 КАС України встановлено річний строк для звернення до адміністративного
суду для захисту своїх прав з моменту коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав. Позивач не заперечує, що йому було відомо
про порушення його прав, в тому числі і на момент звільнення. Звернення до
відповідача з заявами з метою позасудового врегулювання спору на переконання
суду не є підставою для поновлення пропущеного строку. Будь-яких інших причин
пропуску строку, що можуть бути визнані чудом поважними, позивачем не
повідомлено. Суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог в цій частині
відмовити в зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до п.2 Закону України "Про деякі заходи
щодо економії бюджетних коштів" від 17.02.2000 року дію ст. 9 закону
України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" (в редакції, що діяла на той час) в частині виплати компенсації за
не отримане речове майно військовослужбовцям призупинено. Таким чином, в період
з дня набрання чинності законом України "Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів" і до моменту звільнення позивача з військової служби
виплата грошової компенсації нестриманого речового майна діючими нормативними
актами не була передбачена.

Законом України від 03.11.2006 року редакцію ст. 9 закону
України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" змінено. Закон доповнено ст. 9-1 (набрала чинності з 01.01.2007
року) п. 2 якої передбачено право військовослужбовців, що проходять службу за
контрактом та кадрових військовослужбовців на отримання грошової компенсації у
розмірі вартості належного їм за нормами
забезпечення майна. Таким
чином, військовослужбовці знову
набули право на
отримання грошової
компенсації неотриманого речового
майна. Оскільки названий
закон покращує становище позивача, він має зворотню силу і
може бути застосований до правовідносин, що розглядаються. Разом з тим, п. 59
ст. 71 закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію
п. 2 ст.9-1 закону України "Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на
2007 рік зупинено.
Вимоги позивача про
виплату компенсації неотриманого речового
майна є необґрунтованими.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно дійшов
висновку, що вимоги позивача не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що як вбачається з позовної
заяви, під час служби так і на момент
звільнення позивач знав про порушення свого права , але до суду своєчасно не
звернувся. З 2000 року пройшов дуже тривалий час. З моменту набрання чинності
КАС України, позивач в річний термін теж до суду не звернувся, хоча наявність
перешкод для цього не вбачається.

За таких обставин відмова в позові, щодо частини вимог стягнення 510 грн. (вимоги до
11.03.2000 р.) за пропуском строку звернення до суду відповідає ст.. 100 КАС
України. При цьому апеляційний суд зазначає, що саме в цій частині позові
відповідач посилався на пропуск строку звернення до суду.

Стосовно іншої частини вимог, колегія суддів враховує, що
вони розглянуті відповідно до них змін, які надані позивачем 28.04.2007 року, а
саме позивач просить стягнути лише грошову компенсацію за речове майно. І
висновки суду першої інстанції в цій частині, враховуючи зміни позовних вимог
повністю відповідають обставинам справи та законодавству. При цьому колегія суддів зазначає, що на
момент звернення позивача до відповідача з вимогами про отримання грошової
компенсації, в силу п.2 Закону України
"Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17.02.2000
року, така виплата не могла бути проведена.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, підстави для скасування рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ковпаківського районного суду м.
Суми від
30 липня 2007 року по справі №
2А-137/07 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та підписано 10 грудня
2007 року

Головуючий
Сіренко О.І.

Судді
Григоров А.М.

Подобайло З.Г.