Справа № 22а-220/2007
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2007-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-220/07 Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 45 інстанції - Дроздова С.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2007 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Проценко О.А. (доповідач)

суддів -
Коршуна А.О., Туркіної Л.П.,

при секретарі -
Духневичі О.С.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м. Бердянську Запорізької області

на постанову господарського суду
Запорізької області від 21.03.07р. у адміністративній справі №27/56/07-АП

за позовом: Управління
Пенсійного фонду України у м. Бердянську Запорізької області

до: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у
м. Бердянську Запорізької області

про: узгодження
сум витрат по виплаті пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2007 року Управління Пенсійного фонду України в м.Бердянську Запорізької області
звернулось до суду із адміністративним позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м.Бердянськ Запорізької області про зобов'язання
прийняти до заліку витрати Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську
по виплаті пенсії ОСОБА_1. за період з 01.01.06р. по 31.12.06р. у сумі
1800,00грн., відобразивши цю суму в акті щомісячної звірки витрат поточного
місяця.

Постановою господарського суду Запорізької області від 21.03.07 р. адміністративний
позов задоволено. В обґрунтування постанови суд першої інстанції посилався на
п.п.2,5,6,7 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання на пенсій у зв'язку
із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, затвердженого постановою Правління Пенсійного
фонду України та Правління Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 04.03.2003р. №5-4/4 (далі по тексту -
Порядок) та на ст.ст.2, 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності» і ст.7 Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності», а також на Угоду про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992р., яка поширюється на всі види пенсійного
забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством
держав-учасниць Угоди.

Не погодившись з
висновками суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій
просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову. В обґрунтування скарги
апелянт посилається на невірне застосування судом ч.2 ст.2 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», оскільки ця стаття носить загальний характер, а таму необхідно
застосовувати норми трудового законодавства. Крім того, із посиланням на
ст.ст.34, 41 вищевказаного Закону та ст.7
Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності", апелянт зазначає, що
за відсутності у Фонду особових справ потерпілих, Фонд немає правових підстав
для здійснення відшкодувань Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з
виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві;
відшкодування потерпілому шкоди, вчиненої внаслідок нещасного випадку на
виробництві, здійснюється стороною тієї держави, де стався страховий випадок.

Перевіривши законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що гр.ОСОБА_1отримав
трудове каліцтво на території Росії в Якутії на БМУ «Жилбуд», що
підтверджується актом про нещасний випадок від 26.08.86р., у зв'язку з чим йому
на підставі огляду МСЕК встановлена ІІІ група інвалідності. Пенсія по
інвалідності призначена Протоколом №331 від 16.12.86р. Витрати,
понесені позивачем по виплаті пенсії гр. ОСОБА_1. за період з 01.01.06р. по
31.12.06р. у загальній сумі 1800,00 грн. відповідачем не приймаються до заліку
як такі, що підлягають відшкодуванню позивачем, оскільки трудове каліцтво
отримано на території Росії.

Приймаючі постанову по справі, суд першої інстанції
правильно виходив з того, що пунктами "г", "д" пункту 1
ст.21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", що набрав чинності з 1 квітня 2001
року, передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному
обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівниками внаслідок ушкодження його
здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на
його утримані, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання та пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві.

За
нормами п.2 ст. 7 Закону України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд соціального страхування від нещасних випадків сплачує
страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 01.04.01р., з того часу, коли відповідні підприємства
передали в установленому порядку Фонду соціального страхування від нещасних
випадків документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на
такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в
судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків, продовжують отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду
соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних
випадків у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання
, а між страховиками з інших видів страхування і Фонду соціального страхування
від нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні розрахунки. 16.05.03
року Міністерством юстиції України зареєстрована постанова правління Пенсійного
фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.03р. №5-4/4, якою
затверджено „Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання" ( далі по тексту Порядок).

Згідно
з пунктом 2 вказаного Порядку, останній визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України (надалі-Фонд) Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій. Пунктом 5 Порядку
передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділенням
виконавчої дирекції Фонду звірку витрат по особових справах потерпілих,
складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що
підлягають відшкодуванню, та до 15 числа місяця наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої
дирекції Фонду на місцях. Пунктом 6 Порядку передбачено, що головні управління
Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду на підставі поданих
актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з
виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним,
подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від
нещасних випадків. Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на підставі вищевказаної Довідки на
централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує
відповідні кошти Пенсійному Фонду.

Суд
першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача, що потерпілий, який
отримав каліцтво поза межами Україні і переїхав в Україну на постійне місце
проживання не є застрахованою особою в Україні, оскільки за нього не
сплачувались страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України, тому немає підстав
відшкодовувати виплачені пенсії. Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними
трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного
випадку відповідно до цього Закону.

Питання пенсійних
виплат громадянам, каліцтво яким заподіяно на підприємствах, розташованих на
території країн співдружності, регулюється Угодою про взаємне визнання прав на
відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків, що була підписана 09.09.1994 року державами колишнього
союзу РСР, в тому числі й Україною. Згідно зі ст. 2 цієї Угоди відшкодування
шкоди, заподіяної працівнику внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження
здоров'я в тому числі під час втрати працездатності внаслідок нещасного випадку
на виробництві, пов'язаних з виконанням працівником трудових обов'язків, після
переїзду потерпілого на територію іншої сторони, смерті, проводиться
роботодавцем сторони, законодавство якої поширювалося на працівника під час
отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті. Роботодавець,
відповідальний за заподіяну шкоду, відшкодовує її відповідно до національного законодавства своєї країни.

За
приписами ст. 5 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності
Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, ця
Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені
або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди. Відповідно до ст.
З Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних
Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, усі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава,
що надає забезпечення. Тобто витрати Пенсійного фону України з виплати пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання, пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадянам,
каліцтво яких заподіяно на підприємствах, розташованих та території країн
Співдружності Незалежних Держав, повинні відшкодовуватися Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б
спростували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Бердянську
Запорізької області на постанову господарського суду Запорізької області від
21.03.07р. у справі №27/56/07-АП залишити
без задоволення.

Постанову
господарського суду Запорізької області від 21.03.07р. у справі №27/56/07-АП залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності
до ст.254 КАС України і може бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС України
протягом місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.А.Проценко

Судді: А.О. Коршун

Л.П.
Туркіна

Ухвалу складено у повному обсязі 02.11.07 р.