Справа № К-2000/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Залізничного районного суду м. Сімферополя від 10 лютого 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 05 травня 2005 року у
справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії посадових осіб виконавчого
комітету Сімферопольської міської ради, -

встановила:

В липні 2004 року ОСОБА_1
звернулася до суду із зазначеною скаргою про усунення перешкод в реалізації
конституційного права власності, в обґрунтування якої вказувала, що їй на праві
приватної власності належить розташована на першому поверсі квартира АДРЕСА_1.
Як власник приміщення заявниця вважала, що має право на переобладнання квартири
в підприємство непромислового характеру і згідно технічного висновку в квартирі
можливе розміщення офісу. У зв'язку з цим просила суд визнати неправомірною
заборону заступника Сімферопольського міського голови щодо переведення квартири
із житлового приміщення в нежитлове та зобов'язати виконавчий комітет видати
дозвіл на переобладнання квартири в підприємство непромислового характеру.

Рішенням Залізничного районного
суду м. Сімферополя від 10 лютого 2005 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду АР Крим від 05 травня 2005 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 було
відмовлено.

Не погоджуючись із постановленими
по справі судовими рішеннями, ОСОБА_1
звернулася до Верховного Суду України з касаційною скаргою в порядку
визначеному ЦПК України 1963 року, в якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, просила скасувати вказані рішення.

Листом Верховного Суду України від
08.11.2005 р. на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України зазначену касаційну скаргу було передано
до Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку касаційного
провадження.

Перевіривши рішення судів першої та
другої інстанцій в межах доводів касаційної скарги на відповідність нормам
матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчим комітетом
Сімферопольської міської ради рішення з поставленого заявницею питання не
приймалось, а тому, у зв'язку з відсутністю предмета оскарження, відсутні й
підстави для визнання порушеними суб'єктом оскарження прав заявниці.

З такими висновками суду вірно
погодилась й апеляційна судова інстанція, оскільки вони відповідають обставинам
справи й вимогам закону.

Так, судом вірно встановлено, що
скаржниця звернулася до суду зі скаргою на дії заступника Сімферопольського
міського голови з приводу наданої ним відповіді і, разом з тим, просила суд
зобов'язати колегіальний орган - виконавчий комітет видати дозвіл на
переобладнання квартири в підприємство непромислового характеру, який ніяких
рішень з цього приводу не приймав.

За таких обставин, оскарження дій
посадової особи, в даному випадку, можливе лише з мотивів порушення вимог
Закону України "Про звернення громадян", в порядку якого заявниці
було надано відповідь. Проте остання такого питання не ставить. Виконавчим
комітетом рішення за заявою скаржниці, яке б охоплювалось предметом оскарження
в розумінні ст. 2481 ЦПК України 1963 року, не приймалось у зв'язку
з чим висновки судів попередніх інстанцій про безпідставність скарги слід
визнати обґрунтованими.

При встановленні наведених фактів
судами не порушено норм матеріального чи
процесуального права.

Доводи касаційної скарги зазначений
висновок суду не спростовують.

Відповідно до ч.3 ст. 2201
КАС України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2201,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя від 10 лютого 2005 року та
ухвалу апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 05 травня 2005 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і оскарженню не підлягає, крім випадків,
передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: