Справа № К-38499/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
вересня 2007 року

м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України в складі:

Головуючого

Цуркана
М.І.

Суддів:

Амєліна
С.Є.

Гуріна
М.І.

Кобилянського
М.Г.

Ліпського
Д.В.

при
секретарі судового засіданні Полинько Д.М.,

за
участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління державної судової адміністрації в Рівненській області про визнання
дій протиправними, яка переглядається за касаційною скаргою Управління
державної судової адміністрації в Рівненській області на постанову Рівненського
районного суду Рівненської області від 19 жовтня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Рівненської області від 13 грудня 2006 року

у с т а н о в и
л а :

У
серпні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління державної
судової адміністрації в Рівненській області про визнання протиправною відмови
врахування роботи стажиста на вакантній посаді слідчого прокуратури до
стажу, що дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання
судді.

Зазначав, що 31 липня 1990 року у прокуратурі Чернігівського
району Запорізької області, а з 18
червня 1991 року по 8 серпня 1991 року в прокуратурі Шевченківського району м.
Запоріжжя працював стажистом на вакантній посаді слідчого прокуратури.

Управлінням
державної судової адміністрації в Рівненській області ( лист № 03-624/06 від 01.08.2006 року) йому відмовлено врахувати час перебування на
посаді стажиста слідчого до стажу роботи, який дає право на відставку та
виплату довічного грошового утримання.

Посилаючись
на те, що така відмова суперечить вимогам частини 4 статті 43 Закону України
«Про статус суддів», - просив визнати дії відповідача протиправними, з
покладенням на того обов'язку зарахувати період стажування на посаді слідчого
до стажу роботи, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді.

Постановою Рівненського районного суду
Рівненської області від 19 жовтня 2006 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області
від 13 грудня 2006 року, позов задоволено. Ухвалено зобов»язати відповідача
зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання
щомісячного грошового утримання, відповідно до частини 4 статті 43 Закону
України «Про статус суддів», період роботи стажистом на вакантній посаді
слідчого прокуратури з 31 липня 1990 року по 7 серпня 1991 року.

У касаційній скарзі Управління
державної судової адміністрації в Рівненській області, з посиланням на
порушення судами норм матеріального права, просить рішення скасувати та
постановити нове, яким відмовити у задоволені позову.

Заслухавши доповідача,
пояснення позивача, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на
скаргу, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що з 24
березня 1993 року позивач працює суддею
Рівненського міського суду.

Також встановлено, що після закінчення Харківського юридичного
інституту ОСОБА_1 наказом
прокурора області від 31 липня 1990 року
№85-1 призначений стажистом на вакантну посаду слідчого прокуратури
Чернігівського району Запорізької області.

Наказом прокурора Запорізької області від 18 червня 1991 року №
67-1 його направлено в прокуратуру Шевченківського району м. Запоріжжя для
подальшого проходження служби на вакантній посаді слідчого.

8 серпня 1991 року на займаній посаді позивач був атестований, а наказом
Генерального прокурора СРСР від 30.09.91 р. № 270-а йому присвоєно класний чин.

На підставі досліджених у судовому засіданні копій наказів,
атестації, посадових інструкцій та складених позивачем процесуальних
документів, суд встановив, що, як стажист на посаді слідчого, ОСОБА_1 був
самостійною процесуальною фігурою, виконував роботу слідчого та отримував заробітну плату згідно посадового
окладу останнього.

Таким чином, предметом
судового розгляду є питання проходження особою публічної служби, тобто
законності дій щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу судді роботи
стажистом на вакантній посаді слідчого.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень, у
тому числі і у справах про проходження публічної служби, обов»язок щодо
доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на
відповідача.

Правовий статус позивача, як
судді, визначається Конституцією України, законом України «Про статус суддів»,
іншими законами України.

Питання матеріального та
соціально-побутового забезпечення суддів врегульовано Розділом УІІІ Закону
України «Про статус суддів».

Частиною 4 статті 43 цього
Закону визначено право судді: на відставку за умови, що він працював на посаді
судді не менше 20 років; на виплату за його вибором пенсії на умовах,
передбачених ст.37 Закону України «Про державну службу» або щомісячного
довічного грошового утримання; надано
право включити до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного
довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України,
державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, часу роботи на посадах суддів і арбітрів у
судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що
раніше входили до складу СРСР, часу роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних
з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в
обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві
юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів
у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на
посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу
роботи на посаді судді не менше 10 років.

Заперечуючи проти позову,
представники відповідача у судах першої та апеляційної інстанцій зазначали, що
стаття 43 Закону України «Про статус суддів» містить виключний перелік посад
робота на яких зараховується до стажу,
що дає право на відставку, отримання
щомісячного довічного грошового утримання судді і в цьому переліку відсутнє
посилання на посаду стажиста в органах
прокуратури.

Відхиливши доводи відповідача,
суди дійшли правильного висновку, що таке буквальне трактування Закону не
узгоджується з його суттю.

Так, до стажу роботи, що дає
право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового
утримання, за умови наявності стажу
роботи на посаді судді не менше 10 років, включається час роботи на посадах
слідчого.

Зі змісту частини 2 статті 17
Закону України «Про прокуратуру» вбачається, що слідчим прокуратури визнається
особа, яка провадить попереднє слідство у справах про діяння, що містять ознаки
злочину, віднесені законом до їх підслідності, а також в інших справах,
переданих їм прокурором.

Це означає, що фактичне і повноцінне виконання
позивачем обов»язків слідчого породжує право на зарахування часу виконання
такої роботи до стажу, що дає право на відставку та отримання довічного
грошового утримання судді (за наявності інших умов).

За таких обставин рішення відповідають вимогам щодо законності та
обґрунтованості.

Доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують, оскільки не враховують різниці між посадою
стажиста органів прокуратури, не наділеного повноваженнями самостійно провадити
слідство і час стажування якого не може зараховуватися до стажу, що дає право
на відставку та отримання довічного грошового утримання судді, та стажиста на
вакантній посаді слідчого, якому такі
процесуальні права були надані та практично реалізовувались.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України, якщо суди не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень,
то суд касаційної інстанції відхиляє касаційні скарги, а судові рішення залишає
без змін.

Керуючись наведеним, статтями
223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а
:

Касаційну скаргу Управління
державної судової адміністрації в Рівненській області відхилити, а постанову Рівненського районного суду
Рівненської області від 19 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 13 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами у строк та
у порядку визначеними статтями 237 - 239 КАС України.

Головуючий М.І.
Цуркан

Судді: С.Є.
Амєлін

М.І. Гурін

М.Г. Кобилянський

Д.В. Ліпський