Справа № К-11581/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2007-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2007 року м.
Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого -
судді Фадєєвої Н.М.

Суддів -
Гончар Л.Я., Маринчак Н.Є., Рибчинко А.О., Юрченко В.В.

За участю секретаря - Кулеша А.О.

розглянувши у
судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства завод
хімічних реактивів НТК «Інститут монокристалів» НАН України на рішення
господарського суду Харківської області від 02.06.2005р. та постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 11.08.2005р. у справі за
позовом прокуратури Дзержинського району м. Харкова в інтересах держави в особі
Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про
стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Справа №К-11581/06

Доповідач Фадєєва Н.М.

Прокурор Дзержинського району м. Харкова
звернувся до господарського суду Харківської
області з позовом в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова
про стягнення з відповідача витрат на виплату та доставку пільгової
пенсії гр. ОСОБА_1 в сумі 460,44 грн., понесених позивачем за період
січень-грудень 2004 р.

Рішенням господарського суду Харківської від 02.06.2005р. задоволені позовні вимоги прокуратури Дзержинського району м. Харкова.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду
від 11.08.2005р. апеляційна скарга
Державного підприємства завод хімічних реактивів НТК «Інститут монокристалів»
НАН України залишена без задоволення, а рішення господарського суду Харківської
області від 02.06.2005р. - без змін.

Не погоджуючись з вищезазначеними судовими
рішеннями, Державне підприємство завод
хімічних реактивів НТК «Інститут монокристалів» НАН України звернулося з
касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просить
скасувати вищезазначені судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до п. „а" ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення" на
пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники,
зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України,
і за результатами атестації робочих місць;

чоловіки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах;

жінки - після досягнення
45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Згідно
наданої до матеріалів справи довідки № 92-ОК від 27.11.2002 р. вбачається, що гр. ОСОБА_1 працювала на
Харківському дослідному заводі НТК „Інститут
монокристалів" НАН України (яке реорганізовано в ДП "Завод хімічних реактивів") з 01.11.1984 р. на посадах, які
дають право на отримання пенсії на пільгових
умовах згідно списку № 1. Дана довідка була видана відповідачем для призначення пенсії на пільгових умовах.

Як
свідчать матеріали справи, згідно розпорядження Пенсійного фонду № 164555 пенсіонеру гр. ОСОБА_1,
яка працювала на підприємстві відповідача, було призначено пенсію відповідно до ч. 2 прикінцевих положень
Закону України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених згідно
п. „а" ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення" (список №
1).

Згідно з ч. 2
прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" підприємства та організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на
роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників затверджених Кабінетом Міністрів України, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на
10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат
на виплату і доставку цих пенсій.

Крім
того, згідно Інструкції "Про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами та
організаціями збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також
обліку їх надходження до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою Правління
Пенсійного фонду України 19.12.2003р. № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України
16.01.2004р. № 64/8663, відповідач зобов'язаний
вносити до Пенсійного фонду України кошти на покриття витрат на пенсії за віком на пільгових умовах у строки
встановлені згаданими нормативними документами.

Згідно
п.6.8. вищевказаної інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного
фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Згідно
матеріалів справи, судом встановлено, що позивачем була нарахована та виплачена пенсія гр.
ОСОБА_1, за період з січня 2004р. по грудень 2004р. у розмірі 460, 44 грн., що підтверджується довідкою
відділення призначення та виплати пенсії, а
також копіями відомостей на виплату пенсій.

Таким чином, згідно
Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з січня 2004р. по
грудень 2004р. пенсія гр.. ОСОБА_1 склала
2282 грн. * 20% (відсотковий розмір відшкодування) + 3,93 грн. (поштовий збір) =
460,44 грн. грн. -сума, яка підлягає відшкодуванню на виплату та доставку
пільгової пенсії .

Судом встановлено, що підприємству
відповідача з січня 2004р. по грудень
2004р. були направлені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових
пенсій, отримання яких
підтверджується
зворотними поштовими повідомленнями.

Посилання
відповідача на те, що порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсії гр. ОСОБА_1 здійснюється на підставі Закону
України „Про пенсійне забезпечення",
текст якого таке покриття за рахунок підприємств (роботодавців) відносно
осіб, що мають право на пільгову пенсію згідно списку № 1, не передбачає, законодавчо не обґрунтовані.

Так відповідач посилається на ст. 100
Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р., згідно якої особам, які працювали до введення в дію
цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за
віком

призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону
повний стаж на зазначених роботах, що давав
право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством. віком
призначаються на
таких умовах: а) особам, які -

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що ця норма стосується випадку, коли по раніш діючому
законодавству громадянин мав право на пенсію
на пільгових умовах, а після прийняття Закону України „Про пенсійне забезпечення" така пільга не передбачена
(назва професії та робіт не включена до списку, тощо).

Але як свідчать матеріали справи, а саме розпорядження
про призначення пенсії, довідка відповідача № 92-ОК від 27.11.2002 р. право на
пенсію громадянка гр. ОСОБА_1
отримала під час дії Закону України „Про пенсійне забезпечення", її посада та робота
підпадала під Список №1, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994
р., тобто її стаж рахувався по законодавству після набрання чинності Законом України "Про
пенсійне забезпечення", пенсія була призначена розпорядженням відповідно
без застосування ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Наведене розпорядження, як і наступні розпорядження про перерахування пенсії, згідно наданих документів не скасовані як
незаконні, недійсними не визнані.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду по те, що ч .З п.2 Прикінцевих
положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" застосуванню
не підлягає, позиція відповідача є помилковою. Відповідач повинен
відшкодовувати заявлені суми на
загальних підставах визначених Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким
чином, судом вірно
встановлено, що заборгованість відповідача по
відшкодуванню пільгових пенсій складає 460,44 грн., вказані кошти до бюджету
Пенсійного фонду України не
перераховано.

Відповідно до ст.. 224
Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що
суди першої та апеляційної інстанцій не
допустили порушень норм матеріального і процесуального права при
ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином,
суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У
Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу
Державного підприємства завод хімічних реактивів НТК «Інститут
монокристалів» НАН України залишити без
задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 02.06.2005р.
та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.08.2005р. - без
змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді :