Справа № 2-а-15212/2007
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2007-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2007
року
м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд

в
складі: головуючого судді Мельник-Томенко
Ж.М.

при
секретарі Олійник І.В.,

за участю сторін:

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, позивач ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності,

представників позивачів
- ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
діють на підставі довіреностей,

відповідач у судове засідання не з'явився, надавши
заперечення на позовні заяви та просив суд розглядати справу без участі
представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту
населення Калинівської районної державної адміністрації про стягнення
недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Подано позов до управління праці та соціального захисту населення
Калинівської районної державної адміністрації про стягнення недоплаченої
разової щорічної грошової допомоги.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що позивачі є учасниками війни, про що свідчать видані їм
посвідчення. Відповідно до ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вони
мають право на отримання щорічних до 5 травня відповідного року разових
грошових допомог.

Незважаючи на це, та без
урахування розмірів мінімальних пенсій, які встановлювались на 2004, 2005, 2006
та 2007 роки, відповідач з посиланням на Закони України «Про державний бюджет
України» на відповідні роки, зазначені допомоги деяким позивачам за 2004 роки
не виплачували взагалі, а за 2005, 2006 та 2007 роки виплачували в різних
розмірах за кожен рік.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-ІV мінімальна пенсія за віком у 2004
році була встановлена у розмірі 92,45 грн. Законом України від 23.12.2004 р. №
2291-ІV «Про внесення змін до Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законом
України від 25.03.2005 р. №2505-ІV «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» мінімальна пенсія за
віком у 2005 році встановлена у розмірі 332 грн. Відповідно до Закону України
від 20.12.2005 р. № 3235-ІV «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» у 2006 році мінімальна
пенсія за віком склала: з 01.01.2006 року - по 31.03.2006 року - 350 грн.,
01.04.2006 року по 30.09.2006 року - 359 грн. та з 01.10.2006 року по
31.12.2006 року - 366 грн.

Таким чином, позивачі
вважають, що їм недоплачена сума щорічної разової грошової допомоги як
учасникам війни.

У зв'язку з цим позивачі
просять суд стягнути з відповідача на свою користь недоплачену частину разової
грошової допомоги за 2004, 2005, 2006, 2007 роки.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2, представники позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтримали позовні заяви та просили
суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась,
надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач у судове
засідання не з'явився, надавши заперечення на позовні заяви, в яких просив суд
розглядати позов без участі представника відповідача. Згідно наданих письмових
заперечень, відповідач вказує, що Законами України про Державний бюджет України
на 2004, 2005, 2006, 2007 роки визначались категорії громадян, яким
виплачувалась разова грошова допомога до 5 травня і її розміри, в тому числі
для учасників війни відповідно: в 2004 році - розмір не визначався, 2005 р. -
50 грн., 2006 р. - 50 грн., 2007 - 55 грн. Зазначені суми і були виплачені
позивачам. Крім того, ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на
2006 рік» та ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» зупинено
дію ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального
захисту» в частині визначення розміру виплати щорічної разової грошової
допомоги про що були внесені відповідні зміни. Крім того, Управління праці та
соціального захисту населення Калинівської райдержадміністрації здійснює
виплату допомоги, а не встановлює розміри і не виділяє цільові кошти. Також
зазначено, що оскільки ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свої прав та
інтересів. Таким чином, відповідач, відповідно до ст. 100 КАС України, просить
відмовити в задоволенні позовних вимог позивачів за 2004-2006 роки, у зв'язку з
тим, що позивачі пропустили строк звернення до адміністративного суду.

Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» передбачено, що щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5
травня в розмірах,
передбачених статтями 12-16 зазначеного Закону, здійснюють органи
праці та соціального
захисту населення через відділення зв'язку
або через установи
банків (шляхом перерахування на особовий
рахунок отримувача) пенсіонерам
- за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх
проживання чи одержання грошового утримання.

Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.09.2000р. №1498 затверджено Типові положення про
головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської
міської державної адміністрації і управління праці та соціального захисту
населення Севастопольської міської державної адміністрації і про управління
праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та
Севастополі державної адміністрації, відповідно до якого головні управління
праці та соціального захисту населення обласних державних адміністрацій
здійснюють керівництво і контроль за роботою відповідних підрозділів з
нарахування та виплати соціальних виплат і допомоги.

Управління праці та
соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі
держадміністрації є структурним підрозділом районної, районної у містах Києві
та Севастополі держадміністрації, що утворюється головою цієї адміністрації,
підзвітним і підконтрольним голові держадміністрації та відповідно головному
управлінню праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської
держадміністрації, управлінню праці та соціального захисту населення
Севастопольської міської держадміністрації.

Розглянувши матеріали
справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов слід
задовольнити частково.

Позивачі
є учасниками війни про що свідчать відповідні
посвідчення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня
учасникам війни, нагородженим орденами
і медалями колишнього
СРСР за самовіддану
працю та бездоганну військову
службу в тилу в
роки Великої Вітчизняної війни,
виплачується разова грошова
допомога у розмірі чотирьох мінімальних
пенсій за віком,
іншим учасникам війни - у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 17-1 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями
12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення
через відділення зв'язку або через установи банків. Згідно наданих відповідачем
довідок, в
2004 році щорічна разова грошова допомога позивачам не виплачувалась взагалі, а
в 2005, 2006 та 2007 роках виплачувалась в різних розмірах за кожен рік.

На протязі 1995-2006
років в Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», неодноразово вносилися зміни, неодноразово призупинялась дія вказаних
вище статей Законами України «Про Державний бюджет України» на 2004-2006 роки.
У зв'язку із зупиненням дії цих статей,
Законами України «Про Державний бюджет України» встановлювались певні розміри
щорічної разової допомоги на відповідні роки.

Тобто, у 2004-2006
роках, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» взагалі не передбачалась виплата щорічної грошової допомоги, оскільки
дії статей, якими передбачено виплати,
на підставі внесених до Закону змін, відповідними Законами України «Про
державний бюджет України» були зупинені.

Отже, виплата щорічної
грошової допомоги, як і її розмір, який підлягав виплаті позивачам, було
встановлено не Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а Законами України
«Про державний бюджет України» на 2005-2006 роки.

Отримання позивачами
щорічної разової допомоги у розмірах, встановлених Законами України «Про
державний бюджет України», підтверджується наданими відповідачем доказами та не
заперечується позивачами.

Відповідно до ч.2 ст.95
Конституції України виключно законом про
Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно п.п. 3, 4 ст.22
Бюджетного кодексу України управління праці та соціального захисту населення,
як головний розпорядник коштів місцевого бюджету отримує бюджетні призначення
шляхом їх затвердження у Законі про Державний бюджет України чи рішення про
місцевий бюджет.

Статтею 23 Бюджетного
кодексу передбачено, що управління праці та соціального захисту населення може
здійснювати з бюджету будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення,
які встановлюються Законом про Державний
бюджет чи рішення про місцевий бюджет.

Відповідачем в 2004,
2005, 2006 роках щорічна разова грошова допомога була виплачена позивачам в
повному обсязі у межах сум, встановлених Законами України «Про державний
бюджет України» на відповідні роки. Що ж стосується вимог позивачів в частині
стягнення недоплачених сум щорічної разової грошової допомоги учасникам війни
за 2004, 2005, 2006 р.р., суд приходить до висновку, що вони не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Кодекс адміністративного
судочинства України набрав чинності з 1 вересня 2005 року. До набрання чинності
зазначеного Кодексу позивач мав би звертатися до суду за правилами Глави 31-А
ЦПК України (1963р.), статтею 248-5 якого передбачено двомісячний строк
звернення до суду, з моменту встановлення порушеного права.

Частиною 2 статті 99 КАС
України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, про порушення
своїх прав на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі,
встановленому Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
позивачі могли порушувати питання при отриманні зазначеної допомоги до 5 травня
відповідного року та звернутися до суду на протязі року - до 5 травня
наступного року.

Отже, суд, вважає, що відповідачі, здійснюючи
виплати в 2004-2006 роках щорічної разової грошової допомоги у відповідності до
розмірів, встановлених Законами України «Про державний бюджет України», діяли
на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено, діючими на час
здійснення виплат Законами України.

Положення ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо
виплати разової щорічної грошової допомоги
не діяли протягом 2004-2006 років, у зв'язку із змінами, внесеними у
зазначений закон, Законами України «Про державний бюджет» на 2004-2006 роки,
тому суд дійшов до висновку про
правильне застосування норм матеріального права, а саме ст. 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідачем.

З урахуванням
наведеного, суд, вважає, що рішенням, дією чи бездіяльність відповідача
будь-яких прав, свобод та інтересів позивачів не порушено. Відповідач діяв на
підставі, у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачено діючими
законами України.

Відносно стягнення
щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік, в цій частині суд вважає що
позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно рішення Конституційного
суду України від 09.07.2007р. положення ст. 29 Закону України «Про державний
бюджет на 2007 рік» щодо виплат щорічної разової допомоги відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту» визнано неконституційною, тому виплати за 2007 рік слід
проводити у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту» у
повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.95 Конституції України, п.п. 3, 4 ст.22, 23 Бюджетного кодексу
України ст.ст. ч.2 ст. 99, 100, 158 -
163, 186, 254 КАС України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», рішення Конституційного суду України від 09.07.2007р.,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення Калинівської районної державної
адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3 недоплачену щорічну разову грошову допомогу за 2007 рік
відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

В задоволенні позовних вимог позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_2 в частині
стягнення щорічної разової грошової допомоги за 2004-2006 роки, - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне
оскарження та апеляційна
скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, постанова суду першої інстанції набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Суддя:

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: