Справа № 22-а-1098/2007
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Костенко Л.А.
Категорія: Доповідач
оскарження рішення суддя
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2007 року

№ 22-а-1098/07

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи - приватного підприємця ОСОБА_1 на постанову Господарського суду Сумської
області від 07 травня 2007
року по справі № АС 12/70-07

за позовом Фізичної особи -
приватного підприємця ОСОБА_1

до
Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському
районі м. Суми

про
скасування
рішення про застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, фізична особа - приватний підприємець ОСОБА_1,
звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в
Ковпаківському районі
м. Суми про скасування рішення про застосування фінансових санкцій.

Постановою від 07 травня 2007 року по справі №АС 12/70-07
господарський суд Сумської області відмовив у задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України
в Ковпаківському районі м. Суми про
скасування рішення про застосування фінансових санкцій №496 від 14.11.2006 р.
та заяви про доповнення позовних вимог про скасування вимоги про сплату боргу
від 14.11.2006 р. №Ф-358/1.

Позивач, фізична
особа - приватний підприємець ОСОБА_1, не погоджується з вказаною постановою,
подав апеляційну скаргу, вважає, що зазначена постанова господарського суду
Сумської області ухвалена без з'ясування усіх обставин справи, які мають
суттєве значення для вирішення спору, належним чином необґрунтована, суд
неправильно визначив норми матеріального права, які слід застосовувати до
спірних правовідносин та не врахував норми адміністративного процесуального
законодавства.

Враховуючи вищевикладене, фізична особа - приватний
підприємець ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції постанову господарського
суду Сумської області від 07.05.2007 р. по справі №АС12/70-07 скасувати та
прийняти нову постанову, якою скасувати вимогу про сплату боргу від 14.11.2006
р. №Ф-358/1 та рішення управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському
районі м. Суми про застосування фінансових санкцій №496 від 14.11.2006 р.

Заслухавши осіб, які з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено та він виходив з
наступного.

Позивач - приватний підприємець ОСОБА_1 просить суд
скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі
м. Суми № 496 від 14.11.2006р. про застосування фінансових санкцій. Свої вимоги
позивач обґрунтовує тим, що в 2005-2006р.р. працював на спрощеній системі
обліку, оподаткування та звітності, тому не є платником збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, оскільки даний збір входить до складу єдиного
податку, який замінює сплату встановлених законодавством податків і зборів,
тому відповідач неправомірно донарахував збір.

Відповідач вимоги не визнає, пояснюючи, що донарахування
здійснив відповідно до діючого законодавства.

Встановлено, що за результатами перевірки правильності
повноти нарахування, своєчасності сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до
Пенсійного фонду приватним підприємцем ОСОБА_1 Управлінням Пенсійного фонду
України в Ковпаківському районі м. Суми
було складено акт №
317 від 14.11.2006р., в якому
зазначено, що позивач не зазначив в звітах фактичні витрати на оплату праці та
нарахування страхових внесків за період з 01.04.2005р. по 01.11.2006р. в сумі
16296,34 грн.

14.11.06р. відповідачу була виставлена вимога № Ф-358/1
про сплату недоїмки по страховим внескам в сумі 16296,34 грн., яка отримана
позивачем.

Позивач - приватний підприємець ОСОБА_1 не погоджується з
нарахованою сумою страхових внесків, посилаючись на Указ Президента України
«Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» від 03.07.1998р. №
727/98 в редакції Указу Президента № 746/99 від 28.06.1999р., стверджуючи, що
суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, є платником
вичерпного переліку податків і зборів (обов'язкових платежів), в тому числі і
збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, тому донараховані внески і
фінансова санкція суперечить чинному законодавству.

За результатом перевірки відповідач прийняв рішення № 496
від 14.11.2006р. про донарахування страхових внесків за період з 01.04.2005р.
по 01.11.2006р. в сумі 16296 грн. 34 коп. та застосував фінансову санкцію 8 335
грн. 89 коп.

Відносини з загальнообов'язкового державного пенсійного
страхування регульовані Законом України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та Законом України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ (далі -
Закон) та п.2.1.1. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного
фонду України 19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16.01.2004 року за № 64/8663 (далі Інструкція), підприємства, установи
і організації, створені відповідно до Законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності, та господарювання та інші особи (включаючи
юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які
використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або
на інших умовах, передбачених законодавством є страхувальниками (платниками
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування), тому
повинні сплачувати страхові внески за найманих (застрахованих) осіб на
загальних підставах, тобто 32 відсотка в 2005р. та 31, 8 відсотка в 2006р.

Відповідно до підпункту 1 пункту 8 Прикінцевих положень
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до
набрання чинності законом про спрямування частини страхових внесків до
накопичувального фонду страхові внески, що перераховуються до солідарної
системи, сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в
порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом України
"Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (4008/97-ВР)
для відповідних платників збору.

В статті 46 Конституції України зазначено, що громадяни
мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі
повної, часткової. або тимчасової втрати працездатності, а також у старості та
в інших випадках. передбачених законом. Це право гарантується
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ і організацій.

Несплата страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування позбавляє застрахованих осіб (працівників), права
на зарахування їм страхового стажу для обчислення пенсії, за ті періоди за які
не були сплачені страхові внески.

Указ Президента України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від
03.07.1998р. № 727/98 передбачає вичерпний перелік податків і зборів, однак,
страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування до них не
віднесені, а отже, нараховані внески не є збором на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

З метою уникнення сплати надмірних сум протягом періоду
внесення відповідних змін до законодавства при сплаті страхових внесків за
найманих працівників юридичними та фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності сума коштів, що спрямовується до Пенсійного фонду у
вигляді відрахувань від єдиного та фіксованого податків за таких працівників,
зараховується в рахунок сплати страхових внесків за відповідні звітні періоди.
Згідно з пп. 11.17 Інструкції суми надміру сплачених, чи помилково сплачених
страхових внесків та інших платежів (в тому числі частина єдиного та
фіксованого податків, що надходить за найманих працівників суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали відповідний, особливий спосіб
оподаткування) повертаються страхувальникам або за їх згодою зараховуються в
рахунок майбутніх платежів страхових внесків.

Крім того, Указ Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" являє собою нормативний акт, сфера дії якого
розповсюджується на податкові правовідносини.

На відміну від цього Закон України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", регулює відносини, що
виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно -
правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках передбачених
цим Законом, або в частині їло не суперечить цьому Закону (ч.1 ст.5 Закону).
Згідно з ч. 4 ст.18 Закону страхові внески не включаються до складу податків, інших
обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці відносини не
поширюється податкове
законодавство.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції вважає
правомірним згідно з актом перевірки, нарахування страхових внесків позивачу за
2005 рік за ставкою 32, 3 відсотки, та за 2006 рік за ставкою 31,8 відсотки.

Відповідно до п. 4 ст. 9 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за донарахування
територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових внесків, накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який
донараховано ці суми.

На підставі наведеного суд першої інстанції прийшов до
висновку, щодо відмови в задоволенні позову.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду
першої інстанції.

Суд першої інстанції правомірно зробив висновок про
обов'язок позивача сплачувати внески до пенсійного фонду, але не звернув уваги
на наступні фактичні обставини справи.

В позові позивач посилався на обов'язок сплачувати єдиний
податок, 42 відсотка від сум сплати якого зараховується до Пенсійного фонду.

На протязі періоду за який нараховані внески, позивач на
підставі Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" сплачував щомісячно
240 грн. єдиного податку, про що надані платіжні документи. Сума у 100,80 грн.
(42 відсотка від суми єдиного податку) зараховується на підставі наведеного
Указу до Пенсійного фонду.

Як вбачається з акту перевірки на підставі якого прийняте
оскаржене рішення, суми які вказані в акті як сплата внесків в сумі єдиного
податку не відповідає фактично сплаченим коштам по платіжних документах.
Додаток до акту перевірки з розрахунком сум внесків не відповідає висновкам
акту. Відповідач по справі, суб'єкт владних повноважень, не скористався своїм
правом довести правомірність свого рішення, та спростувати докази надані
позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України, доведення правомірності рішення покладено на відповідача.

Враховуючи наведене, з наданих матеріалів справи не
вбачається правомірність та обґрунтованість нарахування сум внесків та належне
врахування сум єдиного податку, які сплачені підлягають зарахуванню до
Пенсійного фонду.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції неповно
з'ясував обставини що мають значення для справи, в наслідок чого прийняв
помилкове рішення.

За таких обставин постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою позов необхідно
задовольнити в зв'язку з недоведеністю рішення суб'єкту владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 71, 160, 195, 196, 198, п. 1 ст. 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - приватного підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Господарського суду Сумської області
від
07 травня 2007 року
по справі № АС
12/70-07 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

Скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про застосування
фінансових санкцій № 496 від
14.11.2006р..

Стягнути з державного бюджету на
користь Фізичної особи - приватного підприємця ОСОБА_1 судові витрати у сумі
5,10 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено та
підписано 17 грудня 2007 року

Головуючий
Сіренко О.І.

Судді
Григоров А.М.

Подобайло З.Г.