Справа № 2-А-59/2007
Суддя: Мазурик О.Ф.
Дата ухвалення: 2007-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-A-59/07 ПОСТАНОВА
19 березня 2007 року м.
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Мазурик
при секретарі Чабанюк О.В.
з участю представника відповідача Гуменного Р.Є., розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної
адміністрації м. Запоріжжя про стягнення недоплаченої щорічної грошової
допомоги члену сім'ї учасника бойових дій,
звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Шевченківської районної адміністрації м.
Запоріжжя про стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги члену сім'ї
учасника бойових дій.
позивачка вказала, що вона є членом сім'ї загиблого учасника бойових дій.
Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", їй
повинна надаватися одноразова грошова допомога в розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком. Сума разової грошової допомоги, яку повинні сплатити позивачці
складає у 2006 році 1759 грн. Однак позивачці зазначена сума
виплачувалась не в повному обсязі, а саме їй було виплачено 130 грн. Тому сума
невиплаченої грошової допомоги члену сім'ї учасника бойових дій складає 1629 грн. У зв'язку з
зазначеними обставинами ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом
та просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної адміністрації
м. Запоріжжя 1629 грн. в рахунок відшкодування недоплаченої щорічної
допомоги члену сім'ї учасника бойових дій.
В судовому
засідання позивачка наполягла на задоволенні позову, мотивуючи тим, що
відповідачем порушені її права як члена сім'ї учасника бойових дій, оскільки
фактично отримала щорічну разову грошову допомогу в сумі, яка менше розміру,
встановленого ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» .
відповідача позов не визнав, пояснив суду, що щорічна разова грошова допомога
члену сім'ї учасника бойових дій здійснюється безпосередньо з Державного
бюджету України відповідно до Бюджетного
кодексу України. Так, ст. 30 Закону України "Про державний бюджет
України на 2006 рік"
встановлює, що щорічна разова допомога члену сім'ї учасника бойових дій на 2006 рік становить 130 грн. Тому, у 2006 році грошова
допомога члену сім'ї учасника бойових дій надавалась у розмірах відповідно до
чинного законодавства України в період її надання. Управління праці та
соціального захисту населення виконує функції виплати допомоги, а не встановлює
розміри цих виплат. Дію частини п'ятої статті 15 Закону України „ Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" зупинено на 2006 рік в частині
зазначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни
згідно із законом № 3235-VI від 20.12.2005 р. Тому представник відповідача просить
суд у позові відмовити, вважає, що УПСЗН є неналежним відповідачем у справі.
вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, представника
відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.
справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є членом сім'ї загиблого учасника бойових
дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим УСБУ в Запорізькій
області 25.04.1997 року, та цей факт визнається відповідачем.
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", вона, як член сім'ї загиблого учасника бойових дій має право
отримати грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.
Кодексу України названа щорічна допомога віднесена до видатків, які
здійснюються згідно з Державним бюджетом.
ст.95 ч.2 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України
визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування видатків.
Відповідно до ч.1 ст.171
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", на управління праці та соціального захисту населення покладено
функцію виплати разової щорічної грошової допомоги учасникам бойових дій.
З наведеного вище суд робить висновок про те, що оскільки виплата грошової
допомоги для позивачки, як члена сім'ї учасника бойових дій, потребує
фінансування за рахунок коштів державного
бюджету, її обсяги не можуть визначатися будь-яким іншим законом, крім Закону
«Про Державний бюджет України», а визначення її розміру не належить до
компетенції відповідача.
п.18 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 р.» зупинено на 2006 рік дію ч.5 ст. 12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в
частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги учасникам
Статтею 30 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2006
рік" встановлено, що виплата щорічної разової грошової допомоги
відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" здійснюється для членів сім'ї загиблого учасника
бойових дій у розмірі 130 грн.
Державним бюджетом розмірі позивака щорічну грошову допомогу отримала та ці
обставини не заперечувала.
Таким чином, позивачка
отримала суму щорічної разової грошової допомоги як член сім'ї загиблого
учасника бойових дій відповідно до закону, який діяв на час її призначення та виплати, відповідачем права позивача порушені не
були, а тому передбачених законом підстав для задоволення позову та
покладання на відповідача обов'язків по виплаті позивачу додаткових сум немає.
Керуючись ст. 95 ч.2 Конституції України, ст.87
Бюджетного Кодексу України, ст. 30, п.18 ст.77 Закону
України "Про державний бюджет України на 2006 рік", ст.171 Закону України "Про
статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту", ст. ст. 9, 11, 69-71,99-100, 128, 158-161,
163, 167, 186 КАС України, суд, -
позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Шевченківської районної адміністрації про стягнення недоплаченої щорічної
допомоги учаснику бойових дій відмовити.
Постанова може
бути оскаржена шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду
протягом 10 днів з
дня її проголошення та апеляційної скарги на постанову суду протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подання
апеляційної скарги без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження у строк, встановлений для подання
такої заяви, через суд першої інстанції з одночасним надсиланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.