Справа № 2-а-92/07/2007
Суддя: Слєзко Т.В.
Дата ухвалення: 2007-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а- 92/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
січня 2007 року Ялтинський
міський суд

у складі: головуючого судді - Слєзко Т.В.,

при секретарі - Воробйової О.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ялті адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Республіканського комітету по охороні культурної спадщини
Ради Міністрів АР Крим, про признання недійсним висновку, -

ВСТАНОВИВ:

У Ялтинський міський суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання
недійсним та відміну висновку Республіканського комітета по охороні культурної
спадщини Ради Міністрів Автономної Республіки Крим № 9446 від 17 серпня 2006р.
про неможливість відводу земельної ділянки № 15 площею 0,0360 га по АДРЕСА_1
для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель.
Також просить зобов'язати відповідача надати висновок про можливість надання
вказаної земельної ділянки.

Вимоги мотивовані тим,
що земельна ділянка, яка відводиться, не відноситься до охоронної зони, у якій
заборонено будівництво.

Представник відповідача проти
позову заперечував, так як на земельній ділянці заборонено будівництво
відповідно до Постанови Уряду АР Крим № 330 від 16 листопада 1995 року.

Дослідивши докази суд вважає, що
позовна заява являється законною та обґрунтованою і підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим 4 листопада 1950 року),
ратифікованою Верховною радою України 17 липня 1997 року, кожен при вирішенні
питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості
будь - якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на
справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим законом.

Складовою частиною справедливого
судочинства є доступ до процедури з усіма атрибутами контролю, тобто право на
судовий контроль органів державної влади. Це означає, що рішення
Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Автономної Республіки
Крим не може бути остаточним і підлягає судовому контролю.

Конвенція про захист прав і
основних свобод людини являється складовою частиною загальнонаціонального
законодавства України.

Згідно ст. 55 Конституції
України права свободи громадян захищаються судом.

Це означає, що суд не може
відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без
громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушаються,
створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші
ущемлення прав та свобод.

Положення Конвенції та
Конституції України з цього питання відтворені в ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України про завдання адміністративного
судочинства.

Судом встановлено, що
рішенням Кореїзської селищної ради від 25 квітня 2003р. за № 603, ОСОБА_1
наданий дозвіл на сбір матеріалів вибору та узгодження місця розташування
земельної ділянки орієнтовною площею 0,036 га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно до ч. 6 ст. 123
Земельного кодексу України проект відведення за земельної ділянки погоджується
із землекористувачем, органом по земельним ресурсам, природоохоронним і
санітарно - епідеміологічним органами, органами архітектури та культурної
спадщини.

Республіканським комітетом з
охорони культурної спадщини 17 серпня 2006р. за № 9446 видано висновок про
неможливість відведення вказаної земельної ділянки, оскільки земельна ділянка
входить в охоронну зону на підставі Постанови Уряду АР Крим № 330 від 16 листопада
1995 року.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд
вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних
договорів , згода на обов'язковість надана Верховною Радою України , а також
нормативно - правових актів, прийнятих органом на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, передбачених Конституцією та законами України. У разі
невідповідності нормативного акта Конституції України, закону України,
міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою
України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Постанова Уряду АР Крим № 330
від 16 листопада 1995 року, яка покладена в основу висновку Комітету з охорони
культурної спадщини АРК, була прийнята на підставі повноважень наданих Уряду АР
Крим частиною 2-ю ст. 29 Закону України «Про охорону і використання пам'ятників
історії та культури». Однак цей закон втратив силу у зв'язку з прийняттям
Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08 червня 2000 року №
1805- ІІІ.

Постановою Уряду АР Крим № 330
від 16 листопада 1995 року затвердженні історико-архітектурний план і
комплексне охоронне зонування пам'ятників історії, культури та природи
адміністративного району «Великої Ялти» відповідно до яких, в ряді цих зон
заборонено нове будівництво. Однак ці положення Постанови суперечать п. 3 ст.
32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», яка у діючій редакції
(зміненої законом від 16 грудня 2004 року № 2245 - ІV) містить не безумовну заборону на здійснення місто -
будівних, архітектурних або ландшафтних перетворень, будівельних,
меліоративних, шляхових, земельних робіт на охоронюваних архітектурних
перетвореннях, у межах зон охорони пам'яток, історичних ареалів населених
місць, занесених до списку історичних населених місць України, а лише на
здійснення робіт без дозволу органу охорони культурної спадщини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робите те, що не передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Вимоги Постанови Уряду АР Крим №
330 від 16 листопада 1995 року входять в пряме протиріччя з Конституцією
України та законами України «Про місцеве самоврядування», «Про основи
містобудування», «Про планування і забудову територій», «Про охорону культурної
спадщини», «Про Верховну раду Автономної Республіки Крим», а також прийнятим на
їх виконання нормативним актам.

Окрім того, всупереч Указу
Президента України «Про державну реєстрацію нормативно - правових актів
міністерств та інших органів державної виконавчої влади», правова реєстрація
Постанови Уряду Верховної Ради АР Крим № 330 від 16 листопада 1995 року не
здійсненна. Немає відомостей і про публікацію повного тексту постанови та
затверджених нею додатків у 12-ти томах.

Відповідно до ст. 16 Цивільного
кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України права та
інтереси громадян можуть бути захищені в тому числі й шляхом визнання
протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання його вчинити
певні дії .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 17, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства України; ст. ст. 118, 123 Земельного Кодексу
України; ст. ст. 1, 2, 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст.
16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 19, 55 Конституції України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Республіканського комітету по охороні
культурної спадщини Ради Міністрів АР Крим, про признання недійсним висновку -
задовольнити.

Визнати недійсним та відмінити висновок Республіканського комітету по
охороні культурної спадщини Ради Міністрів Автономної Республіки Крим № 9446
від 17 серпня 2006р. про неможливість відводу земельної ділянки № 15 площею
0,0360 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та
господарських будівель.

Зобов'язати Республіканський комітет по охороні культурної спадщини Ради
Міністрів Автономної Республіки Крим надати ОСОБА_1 висновок про можливість
надання земельної ділянки № 15 площею 0,0360 га по АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку та господарських будівель

Постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано.

Рішення може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС
України.

Суддя