Справа № 2а-283/2007
Суддя: Русанова Т.Т.
Дата ухвалення: 2007-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а- 283
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2007 року
Первомайський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді
Русанової Т.Т.

при секретарі Колесніковій
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Первомайське справу за позовом позивача ОСОБА_1за участі його представника
ОСОБА_2. до відповідача Управління Пенсійного Фонду України в м.
Первомайську про визнання розпорядження
про відмову в виплаті пенсії згідно проведеного перерахунку нечинним, про
покладення обв'язку виплачувати пенсію відповідно до проведеного перерахунку ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він є пенсіонером та отримує пенсію за
віком. Його пенсійна справа знаходиться в управління Пенсійного фонду України в
м. Первомайську Луганської області.

З 01.01.2006
року по 31.01.2006 року він працевлаштувався
черговим в ТОВ «Первомайське спецуправління 2236». З його заробітної
плати, відповідно до ст..19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 1058-1У від 09.07.2003р., були нараховані та сплачені
страхові внески та внески фонду заробітної плати, що надало йому право на
зарахування терміну праці до страхового стажу роботи.

16.06.2006 року
разом із заявою про перерахунок пенсії, він подав до ПФУ у м. Первомайську
необхідні документи для перерахунку. Пенсію йому не перерахували, в жовтні він
звернувся до ПФУ м. Первомайська за роз'ясненням причин неперерахування пенсії.
Усно спеціаліст відповідача роз'яснив, що виплата пенсії з врахуванням
додаткового стажу за зданою заявою йому не буде здійснена. Письмового рішення
про відмову в перерахунку йому пенсії в 2006році не видали.

17.09.2007 року
він звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив надіслати йому
рішення про відмову в перерахунку пенсії. 21.09.2007 року він отримав лист УПФУ
в м. Первомайську №1011002-25 від 21.09.2007 року в якому йому роз'яснювали причини
відмови у перерахунку його пенсії з врахуванням стажу з 01.01.2006 року по
31.01.2006 року.

Причиною відмови
у перерахунку пенсії вказано лист Головного управління ПФУ в Луганській області
№395802-09 від 26.09.2006 року, в якому
вказано: « …у разі, якщо документи, подані заявником до УПФУ для
проведення перерахунку пенсії не відповідають умовам, зазначеним вище, тобто 24
місяців страхового стажу, але по ним в даний час здійснено перерахунок пенсії
та виплата пенсії з урахуванням такого перерахунку жодного разу не провадилась,
виплату пенсії на жовтень місяць таким особам припинити». Але в своєму листі
від 04.09.2007 року відповідач не повідомив йому ні дату, ні номер рішення про відмову в
перерахунку його пенсії. Крім листа від 21.09.2007 року №1011002-25 відповідач
не надав йому будь - якого іншого документу про відмову в перерахунку його
пенсії, тобто рішення про відмову у перерахунку його пенсії відповідач не
приймав, Але фактично відмовив - вчинив дію.

За результатами
спілкування з іншими пенсіонерами йому стало відомо, що на підставі листа
Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України
№26807-06 та №347002-20 від 23.03.2006 року та до відміни такого перерахунку
УПФУ в м. Первомайську було оброблено біля 4000 заяв. Рішення (розпорядження)
про перерахунок пенсії таким особам скасовані не були.

Згідно до ст.1
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-1У
від 09.07.2003 року застрахована особа, це фізична особа, яка відповідно до цього
Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і
сплачує та або за яку сплачуються чи
сплачувались у встановленому законом порядку страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до
ч.4 ст.42 Закону №1058 у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з урахуванням
страхового стажу після призначення пенсії, крім того, відповідно до листа
Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України
№26807-06 та №347002-20 від 23.03.2006 року, щодо застосування ст..42
вищевказаного Закону, передбачалось, що в разі продовження роботи застрахованої
особи, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням наявного страхового стажу
тривалість якого може бути від одного місяця до двох років.

Дію частини 4
ст. 42 Закону №1058 зупинено на 2007 рік згідно із Законом України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» № 489 -У від 19.12.2006 року, де
встановлено, що у 2007 році порахунок пенсії відповідно до ч.4 ст.42
провадиться з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після
призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Але 16.06.2006
року, коли він звернувся до відповідача, діяла ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне забезпечення» №1058-1У від 09.07.2003 р., а саме, у разі якщо
застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться
перерахунок пенсії з урахуванням стразового стажу після призначення пенсії.

В першому абзаці
цієї норми права не йдеться про якийсь конкретний страховий стаж після
призначення пенсії, а лише задекларовано право на перерахунок у разі його
збільшення, та зазначено, що цей необмежений будь - яким терміном стаж повинен
бути врахований.

В абзаці другому
цієї ж частини зазначено, що кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не
раніше, як через два роки після проведеного перерахунку з урахуванням
страхового стажу після призначення пенсії. Тобто в ньому мова йде про обмеження
кількості перерахунків мінімальним строком в два роки після попереднього
перерахунку. Посилання в Законі №1058 на урахування страхового стажу після
призначення пенсії не містить обов'язкового збільшення саме на два роки, а
зазначає лише на те, що страховий стаж ( будь-яке його збільшення) повинен
враховуватися при перерахунку.

Також необхідно
зазначити, що згідно ст..58 Конституції України Закони та інші нормативно -
правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Це свідчить про те, що
Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» не вносилося змін до
інших законів України до початку 2007 року, а це в свою чергу говорить про
бездіяльність посилення на відповідний закон про державний бюджет України, як
на аргумент на користь відповідача.

Для усунення
непорозумінь щодо застосування до спірних правовідносин ст..69 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» слід зазначити, що відповідна ст.. 69 регулює
(регулювала) правовідносини щодо перерахунку пенсій з більш високого заробітку,
ніж той на підставі якого призначено пенсію за ст..64-67 цього ж Закону.

У зв'язку зі вступом в дію Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України
«Про пенсійне забезпечення» повинно застосовуватися в частині, що не суперечить
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Так, у
прикінцевих положеннях Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» прямо зазначено про те, що до приведення законодавства
України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно -
правові акти застосовуються в частині,
що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне
забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на
пільгових умовах і за вислугу років. З цього випливає, що положення Закону
України «Про пенсійне забезпечення» застосовується тільки в частині визначення
права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. До процедури
визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років не
входить перерахунок пенсії з більш високого заробітку.

Вважає, що
Рішення УПФУ у м. Первомайську від 26.09.2007 року порушує його права
гарантовані ст..21 Конституції України: «усі люди є вільні і рівні у своїй
гідності та правах», а також вважає, що конституційні принципи, на яких
базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і
право на пенсійне забезпечення , передбачені ст..1,3,ч.2 ст.6, ст..8,ч.2 ст.19,
ст..22,ст..23, ч.1 ст.24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного
забезпечення, не може бути скасоване, звужене чи обмежене.

9 липня 2007
року Конституційний Суд України розглянув на пленарному засіданні справу за
конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності
Конституції України «Про державний бюджет України на 2007 рік» №489-У від
19.12.2006 року.

В своєму рішенні
Конституційний суд України дійшов висновку про зупинення дії положень законів,
якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав
і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом
України. У ст.64 Конституції України вичерпно визначено такі випадки, а саме
передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть
встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії
цих обмежень, та визначено ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за
жодних обставин.

Внаслідок
зупинення на певний час дії чинних законів України, якими встановлено пільги,
компенсації чи інші форми соціальних гарантій, відбувається фактичне зниження
життєвого рівня громадян, який не може бути нижчим від встановленого законом
прожиткового мінімуму (частина 3 ст. 46 Конституції України), та порушується
гарантоване у ст.. 48 Конституції України право кожного на достатній життєвий
рівень.

Відповідно до
ч.3 ст.22, ст..64 Конституції України
право громадян на соціальний захист, інші соціально - економічні права можуть
бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише
в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Таку правову
позицію Конституційний Суд України висловив у рішенні від 20.03.2002 року
№5-рп2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) (пункт 6 мотивувальної
частини). Утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими
законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що
є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами
здійснення цього права, а тому відповідно до ч.2 ст.6, ч.2 ст.19, ч.1 ст.68
Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають
додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими
особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб
ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що
закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Пунктом 4
мотивувальної частини рішення встановлено наступне:

Ч.2 ст.95
Конституції України, ч.2 ст.38 Бюджетного кодексу України перелік
правовідносин, які регулюються законом про Державний бюджет України, є
вичерпним.

Зі змісту
положень Конституції України та Бюджетного кодексу України вбачається, що закон
про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету
як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет
регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно
встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема
і видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на
соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть
вноситися зміни, зупинятися дії чинних законів України, а також встановлюватися
інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів
України. Таке положення закріплено і в ч.3 ст.27 Бюджетного кодексу України.

Оскільки предмет
закону про Державний бюджет України, чітко визначений у Конституції
України, Бюджетному кодексі України, то
цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг,
компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.

Проаналізувавши
зазначені положення Конституції України, Бюджетного Кодексу України, практику
зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України,
Конституційний Суд України дійшов висновку, що зупинення законом про Державний
бюджет України дії інших законів України, Конституційний Суд України дійшов
висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів
України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших
законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання
відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає ст..1,3, ч.2 ст.6,
ч.2 ст.8, ч.2 ст.19, ст..21,22, п.1 ч.2 ст.92, ч.1 -3 ст.95 Конституції
України. Таким чином, Верховна Рада
України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України
включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України,
зупиняти дію окремих законів України таабо будь - яким чином змінювати
визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Виходячи з вище
наведеного вважає, що зупинення дії ч.4 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та внесення змін до цього
закону в частині установлення у 2007 році перерахунку пенсії за ч.4 ст. 42
цього Закону провадиться з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу
після призначення (попереднього перерахунку) пенсії ст..102 Закону України «Про
Державний бюджет на 2007 рік» є не конституційним.

З урахуванням
змін до адміністративного позову просить суд визнати дії Управління пенсійного
фонду України в м. Первомайську у відмові в виплаті пенсії в розмірі 1951,19
грн. з 01ю07.2006 року з наступним збільшенням даного розміру пенсії згідно розпорядження УПФ України в м.
Первомайську від 31.08.2006 року № 147348 незаконними; визнати дії Управління
пенсійного фонду України в м. Первомайську виражені в прийнятті ним
розпорядження від 27.09.2006 № 147348 незаконними; зобов'язати відповідача УПФУ
в м. Первомайську проводити виплату пенсії в розмірах, передбачених
розпорядженням відповідача від 31.08.2006 року
виходячи з суми 1951,19 грн. за станом на 01.07.2006 року х урахуванням
подальшого її збільшення згідно діючого законодавства України.

В суді позивач
та його представник повністю підтримали позовні вимоги посилаючись на викладені
в позовній заяві підстави.

Представник відповідача Рязанцева Т.М. позов не визнала, надала письмові пояснення, що в управлiннi ПФУ в мiстi Первомайську
знаходиться на обліку ОСОБА_1. як одержувач пенсiї за вiком на
пільгових умовах з 22.12.1993 р. На час призначення
пенсії враховано стаж роботи по дату
звернення за призначенням пенсiї. Пiсля
призначення пенсiї ОСОБА_1 продовжував працювати.

3 01.01.2004 р. вступив в дію Закон України „Про затальноо6ов'язкове
державне пенсійне страхування" N 1058 -
IV вiд 09.07.2003 р. Відповідно до ст.. 43 Закону перерахунки
пенсій, призначених до набрання чинності цим законом ( до 01.01.2004р.), здійснювалися за нормами цього закону на
підставі документів про вік, страховий
стаж, заробітну плату та інших документів, що
знаходились на час перерахунку в пенсiйнiй справі, а також додаткових
документів, одержаних органами ПФУ. Перерахунок раніше призначеної пенсії
позивачу управління ПФУ також проводило в загальному порядку за матеріалами пенсійної справи з 01.01.2004 р.

Згідно листа Пенсійного фонду України від 06.01.2004 р. за № 45103, у разі

надання для
перерахунку пенсії документів про заробіток i стаж протягом 2004 року, перерахунок проводиться з 01.01.2004 року. Позивач
скористався цим правом 14.04.2004 та 08.11.2004 p., надавши заяви про перерахунок,
нову довідку про заробіток за 60
мiсяцiв. Загальний стаж роботи збільшився та
розмір пенсії склав з 01.01.2004 р. - 742,40 грн. 01 липня 2006 року розмір
пенсії склав 983,93 грн.

Згідно Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",
а саме ст. 42, у разі, якщо застрахована
особа пiсля призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок з
урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок провадиться не раніше
як через 2 роки після попереднього з урахуванням страхового
стажу після призначення пенсії. Тобто,
право на наступний перерахунок згідно абз.2 ч.4 ст.
42 Закону мають лише ті особи, які
відпрацювали не менше 2-х років після останнього перерахунку. Норми
абзацу 2 ч. 4 ст. 42 Закону не ставлять у залежність о6ов'язковість проведення перерахунків через кожні 2 роки, а в
залежність від відпрацьованого страхового
стажу не менше 2 роки після попереднього. Указана частина ст. 42 регламентує право на перерахунок пенсії тільки у
разі , якщо пенсіонер продовжує працювати,
тобто постійно триваюча дія, а не просто випадково відпрацьований деякий час . Дане тлумачення Закону підтверджує лист
Міністерства юстиції від 26.07.2006 р № 21-46-915.

Ст.. 69 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року передбачено аналогічні
умови здійснення перерахунку пенсій, а саме якщо пенсіонер пропрацював після призначення пенсії не менше як 2 роки.
Кожний наступний перерахунок пенсії проводиться не раніше як через 2 роки після
попереднього перерахунку.

16 червня 2006 року позивач звернувся за перерахунком
пенсії з урахуванням стажу роботи, набутого в січні 2006 року. Документи
були прийняті та перерахунок було здійснено на підставі Огляду № 9 від
23.03.06 р., виданим спільно міністерством праці та соціальної політики та Пенсійним фондом
України за № 268/07/-06, які рекомендували проводити перерахунки з урахуванням
наявного страхового стажу. Даний лист-
Огляд № 9 було відкликано згідно спільного листа цих відомств від 05.07.06. Але
протягом 3-х місяців Управління ПФУ в м. Первомайську при перерахуванні пенсій
керувалось даним роз'ясненням по
застосуванню ст.. 42 Закону.

Перерахунок
пенсії було проведено 31.08.2006 року. Пенсію у новому розмірі та доплату з
липня по жовтень позивач мав отримати у жовтні 2006 року. Але на підставі
листів Пенсійного фонду України від 01.09.06 та Головного управління ПФУ в
Луганській обл. від 26.09.06 припинилась виплата пенсій по перерахункам в новому розмірі на жовтень тим особам, які
відпрацювали менше ніж 24 місяці після отримання останнього перерахунку
пенсії.

Розпорядженням
від 27.09.2006 року управління ПФУ в м. Первомайську скасувало
рішення про перерахунок пенсії, а саме розмір пенсії було приведено до норм
чинного законодавства. Приведення
розміру пенсії у відповідність до норм чинного законодавства не повинно
вважатись порушенням прав позивача, т.я. була виправлена помилка.

Згідно ст.. 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Строк
обчислюється з дня коли особа дізналася
або повинна була дізнатися про порушення
своїх прав, свобод чи інтересів. Так як позивачу було відомо про порушення його
права на перерахунок пенсії ще в серпні 2006 року, то вважає що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду, подавши
адміністративний позов 12 жовтня 2007 року.

Дослідивши
надані докази, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

В суді
встановлено:

ОСОБА_1. є пенсіонером за віком з 1993 року.

Згідно з
записами в трудовій книжці з 1999 року
позивач не працював. З 01.01.2006 року по 31.01.2006 року працював сторожем в
ООО «Первомайське спецуправління 22/36».

З заявою про
перерахунок пенсії в зв'язку з
відпрацьованим часом після 01.01.2004 року
позивач звернувся 16.06.2006 р,
розпорядження по цій заяві прийнято 31.08.2006 року /с. 8 /, нараховано 1951,19
грн. пенсії, але виплата пенсії в новому розмірі не проводилась. Розпорядженням
№ 147348 від 29.09.2006 року відповідач перерахував позивачу розмір пенсії,
встановивши в розмірі 986,73 грн. з 01.10.2006 року.

Наявність 1 місяця
страхового стажу станом на 16.06.06 та факт перерахування страхових
внесків до пенсійного фонду сторонами не заперечується. Сторонами також прийнято без заперечень, що
розмір пенсії ОСОБА_1. міг би скласти
1951,19 грн. з 01.07.06, якби відповідно
до перерахунку від 31.08.06 з врахуванням страхового стажу за 2006 рік та
наявних у пенсійній справі даних про
заробітну плату позивача проводилась виплата пенсії.

Таким
чином, позивач дійсно не мав 24
страхового стажу після останнього порахунку.
Але ч.4 ст. 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачає обов'язкового
страхового стажу 2 роки (24 місяці), а
має застереження лише щодо кількості таких перерахунків, - не частіше ніж через
два роки.

Про таку волю
законодавця свідчить те, що лише при прийнятті Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» ст.. 102
було встановлено, що у 2007 році
перерахунок пенсії відповідно до частини четвертої ст.. 42 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» провадиться з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу
після призначення (попереднього перерахунку) пенсії .

Станом на
16.06.2006 року, коли позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою
такого обмеження не існувало, тому його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Пенсія
відповідно до проведеного перерахунку у
розмірі 1951,19 грн. повинна виплачуватись позивачеві з 01 липня 2006 року.

Наведені в
позові посилання на Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року не стосуються правовідносин,
що склались між сторонами.

Суд прийшов до
висновку, що позивачем не прощений строк звернення до адміністративного суду,
передбачений ст. 99 КАС України. Позов подано 12.10.2007 року. Розпорядження
про повернення розміру його пенсії до попереднього стану, тобто про фактичну відмову в виплаті
перерахованої пенсії винесено
29.09.2006р., при цьому відповідач про
це рішення позивача не повідомив ні в усній, ні в письмовій формі. Представник
позивача зазначала, що пенсію у новому розмірі та доплату з липня по жовтень
позивач мав отримати у жовтні 2006 року, але безпідставно наполягає на тому, що
про порушення свого права він дізнався в липні 2006 року, коли не отримав
підвищення до пенсії. Таким чином, остаточно
довідатись про порушення свого права позивач мав протягом жовтня 2006
року. Позивач реалізував своє право на судових захист, звернувшись до суду в
жовтні 207 року.

На підставі викладеного і керуючись ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року, ст.8,9, 159-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов
позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати розпорядження № 147348 від
29.09.2006 р. управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську нечинним.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м.
Первомайську з 01 липня 2006 року виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до розпорядження про перерахунок
пенсії від 31.08.2006 року № 147348 (1951,19 грн. на місяць з наступними
підвищеннями).

Постанова
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання заяви
на апеляційне оскарження.

Постанова
може бути оскаржена протягом 10 днів з для її проголошення в Донецькому
апеляційному адміністративному суді області через Первомайський міський суд.

Суддя Русанова
Т.Т.