Справа № 2-а-13273/2007
Суддя: Сторчак В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул. Островського, 14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007 року
Справа №2-а-13273/07

Вінницький окружний адміністративний суд в складі
головуючого:

судді Сторчака
В.Ю.

при
секретарі: Гонті І.О.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Кудрик Я.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до
Управління Пенсійного Фонду України у Ленінському районі м. Вінниці про
визнання дій незаконними та зобов'язати Управління пенсійного фонду в
Ленінському районі виплачувати пенсію в раніше призначеному розмірі, -

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про
визнання дій незаконними та зобов'язати Управління пенсійного фонду в
Ленінському районі виплачувати пенсію в раніше призначеному розмірі.

Обґрунтовуючи
позовні вимоги, позивач зазначив, що він довгий час працював на Вінницькому
заводі «Кристал», що підтверджується трудовою книжкою та пенсійним
посвідченням. Йому було своєчасно призначена пенсія на пільгових умовах за
списком № 2. З 01.04.2007 року йому було припинено виплату пенсії на пільгових
умовах, про що свідчить довідка.

Позивач вважає
такі дії незаконними та просить поновити виплату в раніше призначеному розмірі.

Крім того,
позивачем до розгляду справи по суті було додано доповнення до позовної заяви,
в якому зазначено, що згідно довідки Вінницького заводу «Кристал» № 12/226 від
14.09.2006року, він працював 15 років 05
місяців 13 днів в виробництві «оброблення металу» огранувальником алмазів у діаманти, що передбачено
Списком № 2 розділом ХІУ підрозділом
11 пунктом «а» з 21.03.1974 року по 04.09.1989 року.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року «Про затвердження списків виробництв, робіт,
професій, посад і показників, зайнятість в яких дає
право на пенсію за віком на пільгових умовах» (діяла до
16.01.2003 року) та Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003
року (є чинною на день розгляду справи), посаду, яку займав позивач та виконувана ним робота відноситься (згідно з п.
а) підрозділу 11 розділу ХІУ Списку №
2, до робіт, професій, посад звільнення з яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

З розпорядження Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Вінниці № 163603 від 21.03.2007 року
вбачається, що позивачу ОСОБА_1. призначено пільгову пенсію
з 21.11.2006 року, яку з 01.04.2007 року припинено у
зв'язку з тим, що на день звільнення 04.09.1989 року професія огранувальника алмазів у діаманти не була
передбачена пільговим списком.

Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення на пільгових умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на
інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць.

Позивач вважає, що на час призначення пільгової пенсії йому (листопад 2006
року), відповідач вірно виходив з положень
Закону України «Про пенсійне забезпечення»,
Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, та представлених ними документів, згідно яких
роботи виконувані позивачем дає йому право на
призначення пільгової пенсії.

Той факт, що на
час звільнення позивача його робота не відносилась до шкідливих згідно Постанови КМ СРСР №1173 від 12.08.1956 року, на думку позивача, не може бути підставою щодо
відмови в призначенні пільгової пенсії , а тим більше підставою щодо припинення вже призначеної пенсії.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадянам гарантовано право на
соціальний захист, яке згідно ст.ст. 24, 64 Конституції України, не може бути обмежено за ознаками раси, кольору шкіри,
політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану,
місця проживання, за мовними або іншими ознаками, так громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є
рівними перед законом.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні
правосуддя», звернуто увагу, що оскільки Конституція
України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних
справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і
в усіх необхідних випадках
застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Таким чином, припиняючи виплату пільгової пенсії позивачу відповідач врахував, що на час призначення пенсії, робота раніше
виконувана ним відноситься до Списку № 2, а особи,
які працюють на тих же посадах, на яких раніше працював позивач має право на призначення в подальшому пільгової пенсії відповідно до Списку № 2.

Позивач вважає,
що в його випадку, відповідач допустив порушення принципу верховенства права рівності конституційних прав, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
оскільки відсутність у 1982 році та наявність у 1994 році і в подальшому професії позивача у Списку № 2, не може
обмежувати прав людини та
встановлювати привілеї одним працюючим на тих же посадах та за тих же умов перед іншими.

Тому позивач просить зобов'язати
відповідача виплачувати йому пенсію в раніше призначеному розмірі.

В судовому
засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач
проти позову заперечив, зазначивши, що відповідно до Розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими
умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України ( 36-2003-п ), та за
результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років, які
відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових
умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом
через професійні та корпоративні фонди.

На цій підставі
в позові просив відмовити.

Розглянувши
матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до
довідки Вінницького заводу «Кристал» від 14.09.2006 року №12/226 Позивач
пропрацював повний робочий день з 21.03.1974 року по 04.09.1989 року (15 років
5 місяців 13 днів) огранувальником алмазів на Вінницькому заводі «Кристал».

Позивачу
призначено пенсію згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників з шкідливими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України
від 16.01.2003 року №36.

Проте, в березні
2007 року розпорядженням № 163603 начальника відповідача, позивачу було
відмовлено в призначенні пенсії в зв'язку з тим, що в нього відсутнє право на
пільгову пенсію. Дане розпорядження підписали начальник Салюк В.А., спеціаліст
Альчинська Л.Г. З березня 2007 року позивачу припинили виплату пенсії. Позивач
не був запрошений для надання пояснень, додаткових документів, здійснення іншим
способом права на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до
п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими
умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до ст.100 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», пенсії призначаються за нормами цього
Закону, виходячи з вимог віку та стажу, встановленого раніше діючим
законодавством.

Відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої
роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах з
шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при
стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах. Працівникам, які мають менше половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням
пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи - чоловікам.

Виходячи з трудового стажу огранувальника алмазів,
позивач має право на зниження пенсійного віку на 2 роки.

Відповідно до
п.4.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників з шкідливими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, у разі підтвердження
цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року
(впродовж 5 років після введення в дію Порядку
проведення атестації робочих місць), до стажу який дає право на пенсію
на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у
виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами
праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення
атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахування п.4.2 цього
Порядку.

Як вбачається з
матеріалів справи атестація на Вінницькому заводі «Кристал» була вперше
проведена в 1994 році, тобто до 21.08.1997 року - впродовж 5 років після
введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці,
затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442,
яка набула чинності 21.08.1992 року. Результати атестації, тобто перелік
професій робітників з шкідливими умовами праці, які дають право на пільгове
забезпечення пенсією по Списку №2, затверджені наказом по заводу №123 від
21.03.1994 року.

За результатами
даної атестації за умовами праці професія «огранувальник алмазів у діаманти»
відноситься до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з
шкідливими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від
16.01.2003 року №36 (позиція 14.11а, шифр професії 15418).

Таким чином, до
пільгового стажу позивача повинен відноситись увесь стаж роботи огранувальником
алмазів на Вінницькому заводі «Кристал» до дати видання наказу про результати
проведення атестації, тобто до 21.03.1994 року.

Крім того,
розпорядження начальника відповідача прийняте з порушенням вимог ст.ст. 45, 49
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та
Положення про управління Пенсійного Фонду України в районах, містах і районах у
містах, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від
30.04.2002року №8-2.

Згідно ч.5 ст.45
зазначеного Закону документи про призначення пенсії розглядає територіальний
орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження
приймає рішення про призначення або відмову в призначенні пенсії. Даною нормою
Закону при розгляді документів про призначення пенсії передбачено винесення
двох видів рішень: про призначення або про відмову в призначенні пенсії у чітко
визначені терміни - не пізніше 10 днів з дня надходження цих документів.
Законом не передбачено прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії після
прийняття рішення про призначення пенсії та у строк, більший ніж 10 днів з дня
отримання документів від претендента на отримання пенсії.

Але як
вбачається з матеріалів справи, в листопаді 2006 року відповідачем було
прийнято рішення про призначення позивачу пільгової пенсії, а оспорюване
розпорядження про відмову у призначенні пенсії - в березні 2007 року, тобто не
в порядку, не у спосіб та не у строки, передбачені ч.5 ст.45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи той
факт, що відповідач попередньо прийняв рішення про призначення позивачу пенсії,
суд прийшов до висновку, що оспорюваним розпорядженням відповідач припинив
подальшу виплату позивачу вже призначеної пенсії.

Проте, згідно
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч.1 ст.49 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачений
вичерпний перелік випадків припинення виплати пенсії за рішенням
територіального органу Пенсійного фонду України, а саме:

1. якщо пенсія
призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2. на весь час
проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою
України;

3. у разі смерті
пенсіонера;

4. у разі
неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5. в інших
випадках, передбачених законом.

Як вбачається з
матеріалів справи, відповідач прийняв рішення про припинення виплати позивачу
пенсії з порушенням закону, оскільки підстави прийняття цього рішення не
передбачені ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а також іншими законами України.

Згідно ч.1 цієї
статті Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними
владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2
ст.162 Кодексу у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти
постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні
дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи
протиправність розпорядження відповідача, з метою захисту прав позивача від
порушень з боку суб'єкта владних повноважень, суд прийшов до висновку про
необхідність захисту цих прав шляхом зобов'язання відповідача поновити виплату
позивачу пільгової пенсії з 01.04.2007 року. А тому і в цій частині позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи
вищевикладене, керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції України, ст.ст. 45, 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 13, 100
Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.4.3 Порядку застосування Списків
№1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими умовами
праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005
року №383, ст.ст. 2, 6, 7, 71, 86, 159, 162, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов
задовольнити повністю.

2. Визнати дії
Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі по припиненню виплати
пільгової пенсії ОСОБА_1з 01.04.2007 року - незаконними.

3. Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Вінниці поновити
виплату пільгової пенсії ОСОБА_1з 01 квітня 2007 року.

Заява про
апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі
відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або у термін,
встановлений для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений КАС України, постанова суду першої
інстанції набирає сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя