Справа № 22ас-103/2006
Суддя: Сундуков В.М.
Дата ухвалення: 2007-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
22ас-103/2006г. Головуючий
інстанції Нестерук В.В.
Категорія 42 Доповідач
інстанції Сундуков В.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2007 року колегія судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі: головуючого - Куцеконя І.П.

суддів - Сундукова В.М., Водяхіної Л.М., при
секретарі- Кравченко О.С., за участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Севастополі апеляційні скарги ОСОБА_1 на
постанову місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 02 листопада
2006р. та додаткове рішення від 08 лютого 2007р. по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до військової частини А-0235 про стягнення надбавки за
безперервну службу, -

ВСТАНОВИЛА :

У липні
2006р.ОСОБА_1 звернувся зо суду із адміністративним позовом до військової
частини А-0235 і просив стягнути з відповідача не виплачену надбавку за
безперервну службу у сумі 12327,01 грн.

Вимоги
мотивовані тим, що в період з травня 2003р. по грудень 2005р., в порушення
Указу Президента України № 38 9 від 05.05.2003р. "Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, МВС... за безперервну службу",
відповідач неправильно нараховував та не в повному обсязі виплачував йому грошове
забезпечення, у зв'язку з чим виникла заборгованість у вказаній сумі .

Постановою
місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 02.11.2006р. в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим
рішенням місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 08.02.2007р. з
ОСОБА_1 на користь держави стягнено недоплачений судовий збір в розмірі 119,87
грн.

В апеляційних
скаргах ОСОБА_1 просить скасувати постанову і додаткове рішення суду та
направити справу на новий розгляд, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушені
норми матеріального та процесуального права. Вважає, що суд неправильно
застосував Указ Президента України №38 9 від 05.05.2003р. та не з'ясував всі
обставини, що мають значення для справи. Вказує, що суд безпідставно стягнув з
нього судовий збір, оскільки відповідно до Декрету КМУ "Про державне
мито" від сплати державного мита він, як військовослужбовець, звільнений.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що
апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи
ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову, суд першої . інстанції виходив
з того, що нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення проведено
відповідачем з додержанням норм закону.

З такими
висновками погоджується колегія суддів, оскільки вони зроблені на підставі
повного та всебічного розгляду всіх обставин справи, з дотриманням вимог
матеріального та процесуального закону.

Відповідно до
Указу Президента України №389 від 05 травня 2003р. „Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Державного комітету у справах охорони державного кордону та Управління
державної охорони України за безперервну службу", з 01.05.2003р.
встановлені граничні розміри щомісячної надбавки за безперервну військову

2

службу у відсотках до грошового
забезпечення, та залежно від стажу служби
(понад 5 років - до 10%, понад 10 років - до 30%, понад 15 років -до 50%, понад 20 років - до 70%, понад 25 років до
90%) . Даним Указом Президента
України, право призначення цих надбавок, у тому числі й визначення порядку і умов їх виплати, надано
Міністру оборони України.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється позивачем, що в період з
травня 2003р. по грудень 2005р. йому нараховувались та виплачувались надбавки в залежності від наявного фонду заробітної плати
в розмірах 15%, 50%, 65%, 70% його
грошового забезпечення (арк. справи 7-10).

Дані нараховування та виплати не суперечать вимогам вищевказаних нормативних
актів.

Відповідно до
п.2.4 Інструкції "Про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України", яка затверджена Наказом Міністра
оборони України від 2 6.05.2003 року
N 149, виплата надбавки здійснюється в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисах
військових частин, військових навчальних закладів, організацій, установ.

За таких обставин суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що Міністр Оборони України належним чином реалізував надане
йому Указом Президента України N'389 від
05.05.2003р. право встановлювати військовослужбовцям щомісячні
надбавки за безперервну військову службу, виходячи з розміру бюджетних асигнувань, та порушень при нарахуванні надбавок та їх виплаті ОСОБА_1 відповідачем не допущено.

Крім того, стягуючи з ОСОБА_1 недоплачений ним судовій збір, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що сплата
даних витрат передбачена Декретом Кабінету
Міністрів України "Про державне мито".

Судова колегія не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивач звільнений від сплати державного мита,
оскільки зміни до ст.4 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про державне мито", зокрема п.47, відповідно до якого військовослужбовці звільняються від сплати державного мита, введено Законом України від 03.11.2006р. №328-У,
тобто після розгляду справи та ухвалення постанови по справі.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального або
процесуального права, що призвело б до неправильного вирішення справи.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а
тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційні
скарги ОСОБА_1 підлягають залишенню без
задоволення, а постанова та додаткове рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Постанову місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 02
листопада 2006р. та додаткове рішення цього ж суду від 08 лютого 2007р. -залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги до Вищого Адміністративного Суду
України протягом одного місяця.