Справа № 22-а-6755/2007
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2007-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 22 - а - 6755/07 Головуючий
у 1-й інстанції: Грибан І.О.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
«02» жовтня 2007 року м. Київ
суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого -
судді Межевича М.В., суддів Бараненка І.І. та Малиніна В.В., при секретарі
Ковальчук А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державної судової адміністрації України на постанову Богунського районного суду
м. Житомира від 27.06.2007 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до територіального управління Державної судової адміністрації України в
Житомирській області, Державної судової адміністрації України, Головного
управління державного казначейства при
Міністерства фінансів України про стягнення грошової компенсації сум податку з
доходів фізичних осіб, -
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі - позивачі), що працюють суддями
Чуднівського районного суду Житомирської області, звернулися з адміністративним
позовом в бо гунський районний суд м. Житомира до територіального управління
Державної судової адміністрації України в Житомирській області, Державної
судової адміністрації України, Головного управління державного казначейства при
Міністерства фінансів України (далі - відповідачі) про стягнення грошової
компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, справленого з їх, позивачів,
заробітної плати за період з 1 січня по 31 грудня 2007 року.
Постановою Богунського районного суду
м. Житомира від 27.06.2007
року позовні вимоги задоволено у зв»язку з їх
обґрунтованістю: стягнуто з
Державної судової адміністрації
України шляхом списання з
рахунків Державного казначейства України,
на користь ОСОБА_3 - 2117,60 грн., - 6385 грн., ОСОБА_2
- 2282,85 грн., ОСОБА_1 - 2753,40 грн., ОСОБА_4 - 2366, 81 грн.; зобов»язано державне Казначейство України провести видатки з державного
бюджету, передбачені Державній судовій адміністрації України для проведення
відповідних виплат. В позові до територіального управління Державної судової
адміністрації України в Житомирській області відмовлено.
вищезазначеним судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати
постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та ухвалити
нове рішення про відмову
в задоволенні адміністративного
Заслухавши суддю-доповідача, представника
апелянтів, яка підтримала апеляційну скаргу, пославшись на доводи, викладені в
ній, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.
з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.
Судом встановлено, що позивачі
працюють суддями Чуднівського районного суду Житомирської області і відповідно
до Конституції України та Закону України «Про статус суддів» мають право на
належне матеріальне та соціальне забезпечення. Протягом січня - грудня 2004 р.
з нарахованої позивачам заробітної плати було утримано податок з доходів
фізичних осіб, що не відповідає вимогам названих правових актів та Указу
Президента України від 10.07.1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо
соціального захисту суддів».
Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки такі доводи
ґрунтуються на Законі.
Основного Закону України закріплено положення, згідно з яким незалежність і
недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України. Складовою
цих гарантій відповідно до ч.1 ст.130 цього Закону є обов'язок держави
забезпечувати фінансування та належні умови функціонування судів і діяльності
суддів.
Відповідно до Закону
України «Про статус суддів» суддя є носієм судової влади, здійснення правосуддя
є видом професійної діяльності, держава повинна створити належні умови
діяльності суддів на задоволення професійних, матеріальних і соціальних потреб.
Гарантії незалежності суддів не можуть бути скасовані чи змінені нормативними
Колегія суддів вважає, що
надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту, у тому
числі заробітної плати, що відповідає його високому статусу, є гарантією
забезпечення незалежності судді.
У рекомендаціях Комітету Міністрів Ради
Європи від 13.10.1994 року 3(94) 12 (994 323) зазначається: «Незалежність,
дієвість та роль суддів має забезпечити те, щоб статус і винагорода суддів
відповідали гідності їхньої професії та відповідальності, яку вони беруть на
Пунктом 6.1 Європейської
Хартії передбачено, що судді, які виконують професійно свої суддівські функції,
мають право на винагороду, рівень якої повинен бути таким, щоб вони були
захищені від тиску при прийнятті ними рішень і в роботі взагалі, щоб ніщо не
могло вплинути на їх незалежність та неупередженість.
Отже, особливий порядок
фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх
незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення
незалежного правосуддя.
Втім, розгляд даної справи
посвідчує те, що матеріальне забезпечення суддів України, у тому числі
позивачів, знаходиться не на належному рівні.
Згідно із ч. 1 ст. 44
Закону України «Про статус суддів» заробітна плата суддів складається з
посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу
років та інших надбавок.
Конституційного Суду України від 01.12.2004 року норми про матеріальне і побутове
забезпечення суддів, їх соціальний захист не можуть бути скасовані чи знижені
без відповідно компенсації, а надання суддям пільг, компенсацій і гарантій, не
може ставитися у залежність від бюджетного фінансування.
На забезпечення гарантованої
Основним Законом України та Законом України «Про статус суддів» незалежності
суддів, Президентом України 10.07.1995 року видано Указ «Про додаткові заходи щодо соціального
захисту суддів» №584/95, відповідно до абзацу 4 статті 1 якого заробітна плата суддів
не обкладається прибутковим податком.
25.12.2003 року №1497/2003 Президент України зазначену гарантію незалежності
суддів визнав такою, що втрачає чинність з 1 січня 2004 року.
Обговорюючи питання про
можливість застосування до спірних правовідносин даного Указу Президента
України, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно приписам ст. 9 КАС
України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на
підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода
на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У
разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України,
міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою
України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу
Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової
влади» звернуто увагу, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не
підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими
скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові
закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними
законами прав і свобод (абз.1 п.19).
На підставі статті 8
Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні
Відповідно до статті 22
Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 102 Конституції
України визначено, що Президент України є главою держави і виступає від її
імені. Також він є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності
України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.
Частиною 3 статті 106
Конституції України встановлено, що Президент України видає укази і
розпорядження на основі та на виконання Конституції і законів України.
Відповідно до статті 68
Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції
України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність
Утверджуючи і забезпечуючи
права і свободи громадян, незалежність судової влади, держава в особі
Президента України шляхом видання останнім Указу від 10.07.1995 року «Про
додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» встановила певні соціальні
гарантії суддям, що є складовою конституційного права на соціальний захист і
юридичним засобом здійснення цього права.
Невиконання державою своїх
соціальних зобов'язань щодо окремих осіб, у тому числі щодо суддів, підриває
принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення
принципів соціальної правової держави.
держави втілено у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті
про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європейській соціальній
хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року та рішеннях Європейського суду з прав людини.
Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої)
1996 року, держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального
забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового
За змістом положень частин
2 і 3 статті 22 Основного Закону України конституційні права гарантуються, а
держава повинна утримуватись від прийняття будь-яких актів, які призводили б до
скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Отже, Указ Президента
України від 25.12.2003 року № 1497/2003, яким визнано нечинним положення Указу
Президента України від 10.07.1995 року № 584/95 про не обкладання заробітної
плати суддів прибутковим податком, фактично скасовує конституційну гарантію
незалежності суддів та забезпечення державою належних умов їх діяльності.
З огляду на вищенаведене,
судом першої інстанції обґрунтовано не застосовано до спірних правовідносин
Указ Президента України від 25.12.2003 року.
Відповідно до ст. 126
Закону України «Про судоустрій України» Державна судова адміністрація України
здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів та виконує функції
головного розпорядника бюджетних коштів на утримання останніх, а тому суд
першої інстанції правильно визначився про стягнення з зазначеної судової
установи утриманих із заробітної плати позивачів сум податку та зобов'язання
Державне Казначейство України провести відповідні видатки з державного бюджету.
Таким чином, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про
задоволення позовних вимог.
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія
суддів
Апеляційну скаргу Державної судової
адміністрації України залишити без задоволення.
Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 27.06.2007 року у
справі за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до територіального
управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області,
Державної судової адміністрації України, Головного управління державного
казначейства при Міністерства фінансів
України, про стягнення грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб
- залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді
: