Справа № 22а-80/07
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2007-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 80/07
Головуючий суддя у 1
Категорія статобліку -49 інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 серпня
2007 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого суді -
Проценко О.А.,

суддів - Поплавського В.Ю., Туркіної Л.П.,

при секретарі: Серьогіній О.В.,

за участі
представників:

від позивача -
Тітов Є.Г.

від відповідача-1
- ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу
Західно-Донбаської об'єднаної Державної
податкової інспекції у Дніпропетровській
області

на постанову
господарського суду Дніпропетровської
області від 15.02.2007 року по справі №
А 23/3

за позовом Західно-Донбаської об'єднаної
Державної податкової інспекції у
Дніпропетровській області

до відповідача-1 - Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3,

відповідача-2 -
Приватного підприємства «Укрпродукт - 2002», м. Донецьк

про визнання недійсною усної угоди
(правочину), укладеної 15.04.2003 року між відповідачами; про стягнення з
відповідача - 2 на користь відповідача - 1 грошових коштів за отриманий товар
на суму 2358,48грн. та стягнення з відповідача - 1 на користь держави грошових
коштів у сумі 2358,48грн.

ВСТАНОВИЛА:

До господарського суду
Дніпропетровської області звернувся позивач - Західно-Донбаська об'єднана Державна податкова інспекція у Дніпропетровській області із позовом про
визнання недійсною усної угоди (правочину), укладеної 15.04.2003 року між
відповідачами - Суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_3 та
Приватним підприємством «Укрпродукт -
2002», про стягнення з відповідача-2 на
користь відповідача-1 грошових коштів за отриманий товар на суму 2358,48грн. та
стягнення з відповідача-1 на користь держави грошових коштів у сумі 2358,48грн.

За результатами
розгляду справи господарський суд Дніпропетровської області постановою від 15.02.2007р. в
задоволенні адміністративного позову відмовив повністю. При вирішенні
адміністративної справи господарський суд Дніпропетровської області посилався
на норми ст.ст. 4, 41, 49, 151, 224
Цивільного кодексу УРСР, що діяв на момент укладення спірної угоди,
ст.ст.207,208 Господарського кодексу
України, Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб
- підприємців». Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції
зазначив, що визнання в судовому порядку недійсними установчих документів ПП «Укрпродукт - 2002», свідоцтва платника
податку на додану вартість не є підставою для визнання спірної угоди такою, що укладена з метою,
суперечною інтересам держави та суспільства. А відомості, внесені відповідно до вимог ч.1 ст.18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» до
Єдиного державного реєстру, вважаються достовірними і можуть бути використані в
спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. На момент
укладення спірної угоди ПП «Укрпродукт - 2002» перебувало в Єдиному державному
реєстрі, дієздатності не позбавлено, особа, яка виступила засновником, не
заперечувала проти факту заснування підприємства на своє ім'я. На думку суду
першої інстанції, обставини, які б підтверджували наявність у сторін за
оскаржуваним договором, зокрема у ПП «Укрпродукт-2002», умислу на укладення
цього договору всупереч інтересам держави та суспільства не встановлені.

Не погодившись з
висновками суду першої інстанції, позивач оскаржує постанову від
15.02.2007р. В апеляційній скарзі
апелянт зазначає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального права,
неповно з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, а саме: судом першої інстанції не враховано, що в порушення
вимог ст.8 Закону України «Про підприємництво» відповідачем-2 не подавалась податкова звітність з квітня
2002 року. Також згідно з актом № 28-013-7-38 від 18.06.2002 року анульовано
свідоцтво про державну реєстрацію платника податку на додану вартість ПП
«Укрпродукт - 2002». Враховуючи вищезазначене, апелянт просить скасувати
постанову господарського суду Дніпропетровської
області від 15.02.2007р. у справі № А23/3 та задовольнити в повному обсязі
позовні вимоги Західно-Донбаської ОДПІ.

Відповідач-1 заперечує проти задоволення
апеляційної скарги позивача, висновки суду першої інстанції вважає
обґрунтованими, а постанову господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2007р. - законною. Обґрунтовуючи свої доводи,
відповідач зазначає що визнання установчих документів ПП «Укрпродукт - 2002»
недійсними не означає підтвердження протиправного умислу на укладення договору всупереч інтересам держави та
суспільства. Неподання податкової звітності, на думку представника
відповідача-1, також підтверджує наявність у відповідача-2 умислу
не платити податки, тому ці обставини не можуть бути підставою для визнання
угоди недійсною.

Відповідач-2 проти
апеляційної скарги не заперечив.

Розглянувши апеляційну
скаргу, заслухавши доводи апелянта та заперечення на апеляційну скаргу,
проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що з
зазначеними вище висновками суду першої інстанції не можна погодитись, постанова господарського
суду Дніпропетровської області від 15.02.2007 року підлягає скасуванню в
частині відмови у задоволенні позову щодо визнання недійсною угоди від
15.04.2003 року, укладеної між відповідачами, а позов Західно-Донбаської
ОДПІ у Дніпропетровській області підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, при проведенні документальної перевірки СПД -
фізичної особи
ОСОБА_3, працівниками Західно-Донбаської ОДПІ встановлено факт укладення
15.04.2003р. між СПД - фізичною
особою ОСОБА_3 та ПП «Укрпродукт - 2002» угоди
(правочину); відповідно до податкової накладної №112 від 15.04.2003р.
відповідачем - 1 здійснено купівлю товару на загальну суму 2358,48 грн. (в т.ч.
ПДВ 393,08 грн.); за отриманий товар СПД - фізична особа ОСОБА_3 розрахувався з
ПП «Укрпродукт - 2002» готівкою в розмірі
2358,48грн., що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордеру № 27
від 15.04.2003р. Результати перевірки
зафіксовані в акті №16-17/10- від 02.03.2006р.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги факти, встановлені рішенням
Петровського районного суду м.Донецька від 17.09.2002 року по справі №
2-5700/2002, яким визнані
недійсними статут приватного
підприємства «Укрпродукт-2002» від
22.02.2002 р. та свідоцтво про державну реєстрацію даного суб'єкта
підприємницької діяльності, видане 22.02.2002 р. виконавчим комітетом Донецької
міської ради. Не враховано також рішення господарського суду
Донецької області від 18.06.2002 року по
справі 28/305в, яким скасована державна
реєстрація приватного підприємства
«Укрпродукт-2002». Зазначеним
рішенням суду встановлено що, ОСОБА_4 не мав наміру здійснювати підприємницьку
діяльність, зареєстрував підприємство за винагороду. Тобто судом встановлені
факти, згідно з якими реєстрація даного підприємства проводилась з
використанням документів особи, яка ніякого відношення до
фінансово-господарської діяльності ПП «Укрпродукт - 2002» не мала, дане підприємство створювалось тільки
з метою отримання винагороди ОСОБА_4, а не з метою здійснення підприємницької діяльності.
Згідно з актом № 28-013-7-38 від 18.06.2002р. анульовано свідоцтво про державну
реєстрацію платника податку на додану вартість ПП «Укрпродукт - 2002». Відповідно до листа ДПІ у Петровському районі
м. Донецька № 10374/7/23-013 від
17.05.2002 року останній податковий звіт
ПП «Укрпродукт - 2002» подавався
в квітні 2002 року.

Судом першої інстанції не враховано те, що діяльність ПП
«Укрпродукт - 2002» з моменту
його реєстрації здійснювалось протиправно, особа, на ім'я якої зареєстровано
підприємство, не була власником підприємства, її волевиявлення не було
спрямовано на створення підприємства,
ПП «Укрпродукт - 2002» було зареєстровано в органах державної
влади невстановленими особами, установчі документи, печатка ПП «Укрпродукт - 2002» використовувалась невстановленими особами з
метою здійснювати діяльність від імені підприємства, що суперечить інтересам
держави та суспільства та ведуть до порушення встановленого державою порядку
дотримання законності у сфері оподаткування з моменту державної реєстрації ПП «Укрпродукт - 2002». На підставі
вищезазначеного рішення суду анульовано
свідоцтво про державну реєстрацію платника податку на додану вартість ПП «Укрпродукт - 2002».

Відповідно до ст.207 Господарського Кодексу України, господарське зобов'язання,
що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з них - господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в
частині.

За сукупністю вищезазначених фактичних обставин, фактів, встановлених вищезазначеними
рішеннями районного та господарського судів, матеріалів документальної
перевірки СПД - фізичної особи ОСОБА_3, проведеної
позивачем, якою підтверджено виконання господарського зобов'язання, здійснення діяльності від імені
підприємства «Укрпродукт - 2002» невстановленими
особами, неподання звітності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при здійсненні угоди
(правочину) 15.04.2003р. ПП «Укрпродукт -
2002» діяло всупереч інтересам держави і суспільства, а відповідно до
вимог ст.207 Господарського Кодексу України
таке зобов'язання має бути визнано
недійсним.

Стосовно задоволення решти позовних вимог, то суд
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача-2 повернути
відповідачу-1 грошові кошти, отримані за договором, та стягнення з відповідача-1
на користь держави товарно-матеріальних цінностей, отриманих за
господарським зобов'язанням.

Згідно до ч.1 ст.208 Господарського Кодексу України якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох
сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за
рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої
сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного.

Таким чином,
стаття 208 Господарського Кодексу
України надає можливість стягнення в
доход держави одержаного за зобов'язанням лише за наявності наміру в обох
сторін договору на укладення договору з метою, яка завідомо суперечила
інтересам держави та суспільства, а під час розгляду даної справи судом першої
інстанції не було надано доказів на
підтвердження наявності у відповідача СПД ОСОБА_3,
наміру на укладення оспорюваного договору з метою, яка б завідомо
суперечила інтересам держави та суспільства, а навпаки, було встановлено, що СПД ОСОБА_3
сплатив за отриманий ним товар кошти на загальну суму
2358,48 грн. згідно правочину (договору).

У ч.4 ст.13 Конституції України, ст.208 ГК України, Постанові Пленуму
Верховного Суду України від 28.04.1978р. зазначено, що визнаючи угоду
недійсною, суд має зобов'язати сторони провести реституцію. А оскільки умисел
на укладення спірної угоди (правочину) з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави та суспільства, мало підприємство відповідача-2, яке фактично
відсутнє, застосувати правові наслідки, передбачені ст.208 Господарського
кодексу України неможливо, тому поновити порушене право позивача у вигляді
сплати до бюджету податків і зборів з боку відповідача-2 без порушення прав
відповідача-1 також неможливо. Тому рішення суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні решти позовних вимог, в частині відмови у стягненні з
відповідача ПП «Укрпродукт - 2002» на користь СПД - фізичної особи ОСОБА_3
грошових коштів за отриманий товар на суму 2358,48 грн. та стягнення з СПД - фізичної особи ОСОБА_3 на користь
держави коштів в сумі 2358,48 грн.
слід - залишити без змін.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, постанова господарського суду
Дніпропетровської області від 15.02.2007 року - скасуванню в частині відмови у
задоволенні позову щодо визнання недійсною угоди від 15.04.2003 року, укладеної
між відповідачами. Позов Західно-Донбаської ОДПІ у Дніпропетровській області слід задовольнити частково, визнавши
угоду (правочин) від 15.04.2003 року, укладену між відповідачами, недійсною. В решті
позовних вимог щодо відмови в задоволенні позову постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 15.02.2007 року в частині відмови у стягненні з
відповідача ПП «Укрпродукт - 2002» на користь СПД - фізичної особи ОСОБА_3
грошових коштів за отриманий товар на суму 2358,48 грн. та стягненні з СПД - фізичної особи ОСОБА_3 на користь
держави коштів в сумі 2358,48 грн. слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,202,205,207
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Західно
Донбаської об'єднаної ДПІ у Дніпропетровській області на постанову
господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2007 року у справі А23/3 задовольнити частково.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від
15.02.2007 року частково скасувати, в
частині відмови у задоволенні позову щодо визнання недійсною угоди від
15.04.2003 року, укладеної між відповідачами.

Позов Західно-Донбаської ОДПІ у
Дніпропетровській області задовольнити
частково. Визнати недійсною угоду, укладену 15.04.2003 року між СПД - фізичною особою ОСОБА_3, та приватним підприємством «Укрпродукт - 2002».

В решті позовних вимог щодо відмови
в задоволенні позову постанову господарського суду Дніпропетровської області
від 15.02.2007 року в частині відмови у стягненні з відповідача ПП «Укрпродукт
- 2002» на користь СПД - фізичної особи ОСОБА_3 грошових коштів за отриманий
товар на суму 2358,48 грн. та стягненні з
СПД - фізичної особи ОСОБА_3 на користь держави коштів в сумі 2358,48
грн. - залишити без змін.

Постанова набирає
законної сили у відповідності до ст.254 КАС України і може бути оскаржена
протягом місяця до Вищого адміністративного суду України.

Колегія суддів :

головуючий суддя О.А. Проценко

судді:

В.Ю.Поплавський

Л.П.Туркіна