Справа № 22а-147/07р.
Суддя: Козаченко В.І.
Дата ухвалення: 2007-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-147/07р. Головуючий по 1-й інстанції Костюченко Г.С.
Категорія 39 Суддя - доповідач
апеляційного суду Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

головуючого -
Козаченка В.І., суддів: Кутової Т.З., Довжук Т.С,

при секретарі судового засідання Цвєтковій Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Коростиля
О.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну
справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на постанову
Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 06 грудня 2006
року за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

Миколаївського
обласного управління юстиції (далі -управління юстиції)

про визнання дій неправомірними,
стягнення недонарахованих сум та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

03 травня 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до управління юстиції про визнання дій
неправомірними, стягнення 11074
грн. 10 коп.
заробітної плати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників; 4529 грн. 53 коп. грошової
компенсації за неотриманий формений одяг; 48
грн. грошової компенсації за перебування у службовому відрядженні; 6524 грн. 74 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, а всього 22 176 грн. 37
коп. Також просив стягнути з відповідача на його користь 11500 грн. моральної
шкоди та зобов'язати управління юстиції змінити дату звільнення на час повного
розрахунку.

Позивач
вказував, що з 29 квітня 2003 року працював у
Центральному відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського
управління юстиції (далі -відділ
виконавчої служби) на посаді державного виконавця. Згідно до наказу управління
юстиції, 01 грудня 2005 року він був
звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Однак про ций наказ він дізнався лише 07
грудня 2005 року, а
до цього часу виконував свої обов'язки. Крім того, 185 днів виконував
обов'язки тимчасово відсутніх працівників, які перебували у відпустках і за
хворобою та не отримав грошову компенсацію за формений одяг. 04 травня 2005 року він
перебував у службовому відрядженні у м. Одесі, але до теперішнього часу грошову
компенсацію

2

не отримав. Також з дня звільнення він змушений
перебувати у вимушеному прогулі, що потрібуе додаткових зусиль для організації
його життя.

Постановою
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 грудня 2006
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати і постановити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. На думку апелянта
рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального
права

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Суд першої
інстанції, в межах заявлених вимог, повно з'ясував обставини справи, дав
належну оцінку доказам, які були представлені сторонами, і дійшов правильного
висновку про те, що відповідачем при звільненні позивача було проведено повний
розрахунок коштів. Тому суд обгрунтовано відмовив йому в задоволенні позову по
суті позовних вимог.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що з 29
квітня 2003 року
позивач працював у Центральному відділі державної виконавчої служби на посаді
державного виконавця. Наказом управління юстиції від 01 грудня 2005 року він був
звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України,
тобто за скороченням штату працівників (а.с. 6-7). Про наступне звільнення позивач був повідомлений в
встановлені ст. 49-2 КЗпП
України строки, що не оспорював в суді (а.с. 41).

Згідно довідок
управління юстиції, заборгованості по заробітної платі та за відрядження немає
і всі кошті, які належало виплатити позивачу при звільненні, було йому
перераховано (а. с. 50-51).

З посадовій
інструкції державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої
служби вбачається, що державний виконавець заміщає іншого державного виконавця
на Період останнього та може бути сам заміщений у такому порядку (а.с. 55-56, 58), про що позивачу
було доведено (а.с. 57,
59).

Крім того,
Порядком видачі, обліку та носіння форменого одягу працівників органів
державної виконавчої служби, затвердженим наказом Міністерства юстиції України,
грошова компенсація за формений одяг не передбачена.

Доводи
апеляційної скарги про те, що рішення суду постановлено з порушенням норм
матеріального і процесуального права, є безпідставними та не підтверджуються
матеріалами справи.

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим і
підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195,198,200,206
КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва
від 06 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала вступає в
законну силу з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного Суду України

протягом одного
місяця.

Головуючий:
Судді: