Справа № 22а-7599/2007
Суддя: Денісов А.О.
Дата ухвалення: 2007-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22а-7599/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2007 року м.
Київ

Київський
апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого
судді Денісова А.О.

Суддів: Бараненка І.І.

Маслія
В.І.

при
секретарі Мальцевій
К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Вищої ради
юстиції та Верховної Ради України на постанову Оболонського районного суду
міста Києва у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України та Вищої ради
юстиції про визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії,

ВС Т А Н О В И В

Постановою Оболонського
районного суду міста Києва від 10 липня 2007 р. позов задоволено. Постановлено
визнати протиправними та скасувати рішення Вищої ради юстиції № 450 від
06.06.2007 р. та постанову Верховної Ради України від 07.06.2007 р. про
звільнення ОСОБА_1 з посади судді у зв'язку з порушенням процедури прийняття
зазначених рішень.

На вказану постанову суду відповідачі подали апеляційні
скарги.

Верховна Рада України в апеляційній скарзі просила
рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити з тих
підстав, що постанова про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Печерського
районного суду м. Києва не стосувалася дисциплінарної відповідальності судді, а
мала місце конституційна оцінка Верховною Радою України факту порушення присяги
суддею. На думку апелянта вирішення даного спору віднесено до юрисдикції
Конституційного Суду України. Апелянт також вважав, що суд першої інстанції безпідставно
відмовив у задоволенні клопотання про залучення Печерського районного суду м.
Києва до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору.

Вища рада юстиції в апеляційній скарзі також просила постанову
суду скасувати, а справу направити на новий розгляд з тих підстав, що судом
першої інстанції не доведені обставини, що мають значення для справи, її
розгляд здійснювався упередженим складом суду, а також, що подання Вищої ради
юстиції не є нормативно-правовим актом,
який можна оскаржити в порядку адміністративного судочинства, оскільки
вказане рішення не зачіпає прав, свобод та інтересів громадян та не має
міжвідомчого характеру.

Представники
ОСОБА_1 вважали апеляційні скарги безпідставними і просили в їх задоволенні
відмовити.

Суд¸ вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів адміністративної справи, єдиною підставою для
звільнення ОСОБА_1 з посади за порушення присяги судді стало допущення, на
думку відповідачів, колегією суддів у складі головуючого судді ОСОБА_3, суддів
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 порушень норм чинного законодавства при винесенні ухвали про
забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Верховної Ради України,
треті особи Голова Верховного суду України, Голова Вищого адміністративного
суду України, Голова Вищого господарського суду України, Рада суддів України,
Рада суддів адміністративних судів України, Рада судді господарських судів
України та Вища рада юстиції, про визнання незаконним та скасування постанови
Верховної Ради України від 30.05.2007 р. «Про тимчасовий порядок призначення
суддів на адміністративні посади та звільнення з цих посад».

До
такого висновку відповідачі дійшли на підставі довідки про перевірку
відомостей, викладених у депутатському зверненні народних депутатів України
Сокола А.О. та інших щодо неправомірних дій суддів Печерського районного суду
м. Києва ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4при розгляді справи за позовом ОСОБА_2про
зупинення дії постанови Верховної Ради України від 30 травня 2007 року «Про
тимчасовий порядок призначення суддів на адміністративні посади та звільнення з
цих посад». Вказана довідка була складена членом Вищої ради юстиції Задорожним О.В.

Відповідно
до ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно
судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими
органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на
всі правовідносини, що виникають у державі. Судочинство здійснюється
Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції. Судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій
території України

Одним
із основних засад судочинства є, зокрема, забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом
(ст.129 Конституції України, ст.7 КАС України).

На час
складання вказаної вище довідки ухвала Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2007
р. не була скасована або змінена в установленому законом порядку, так саме як і
на час розгляду справи судом апеляційної інстанції. Вказане судове рішення було
ухвалене іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території
України.

Не
дивлячись на це, член Вищої ради юстиції Задорожний О.В. у довідці від 04.06.2007 р. про перевірку
відомостей, викладених у депутатських зверненнях народних депутатів України
Сокола А.О. та інших щодо неправомірних дій суддів Печерського районного суду м.
Києва при розгляді справи за позовом ОСОБА_2про зупинення постанови Верховної
Ради України від 30.05.2007 р. «Про тимчасовий порядок призначення суддів на
адміністративні посади та звільнення з цих посад», дійшов висновку, що суддями
ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 при прийнятті справи до свого провадження,
попередньому її розгляді і застосуванні заходів забезпечення позову були
порушені вимоги чинного законодавства України та допущена несумлінність при
виконанні своїх службових обов»язків, що потягло за собою істотні наслідки.

На вказані порушення вимог законів
Вища рада юстиції належним чином не реагувала, а навпаки погодилася з ними і
06.06.2007 р. звернулася з поданням до Верховної Ради України про звільнення
ОСОБА_1 з посади у зв»язку з порушенням присяги судді.

В поданні до Верховної Ради України
Вища рада юстиції послалася на те, що суддями ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 при
прийнятті справи до свого провадження, попередньому її розгляді та застосуванні
заходів забезпечення позову були порушені вимоги чинного законодавства України,
зокрема, ст.ст. 2, 104, 105, 106, 107, 110, 111, 117 КАС України. На цій
підставі був зроблений висновок про допущення суддями несумлінності при
виконанні своїх службових обов»язків, що потягло за собою істотні наслідки (які
саме в поданні не зазначено). Наведене на думку Вищої ради юстиції (далі пряма
мова) «… викликає сумнів у об»єктивності та неупередженості вказаних вище
суддів при здійсненні правосуддя».

З
викладеного вбачається, що Вища рада юстиції дійшла висновку про необ»єктивність
та неупередженість суддів на підставі наявних у неї сумнівів, а не конкретних
фактів. Крім того, при оцінці прийнятого
судом рішення Вища рада юстиції вийшла за межі наданих їй повноважень,
перебрала на себе функції суду апеляційної інстанції і фактично визнала
незаконною ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2007 р. про
забезпечення позову, в той час як ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.07.2007 р. зазначена ухвала залишена без змін.

З
огляду на викладене суд вважає, що при зверненні з подання до Верховної Ради
України Вища рада юстиції допустила порушення вимог п.п.1 - 10 ч.3 ст.2 КАС
України, відповідно до яких суб'єкти владних повноважень повинні приймати
рішення або вчиняти дії на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів
особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням
права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

За таких умов постанова Верховної
Ради України від 07.06.2007 р. № 1144-V про
звільнення ОСОБА_1 з посади судді Печерського районного суду м. Києва у зв»язку
з порушенням нею присяги судді є незаконною як така, що прийнята на підставі
подання Вищої ради юстиції прийнятого з порушеннями вимог чинного
законодавства.

Твердження Верховної Ради України, що оскаржувана постанова має
конституційно-правову природу, а тому не може бути предметом розгляду в суді
загальної юрисдикції є безпідставними і необґрунтованими і не можуть бути взяті
до уваги з огляду на слідуюче.

Згідно
з п.1 ч.1 ст.17 КАСУ компетенція адміністративних судів поширюється на спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

В своїй
ухвалі від 19.06.2007 р. у справі за конституційним поданням 53 народних
депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності)
Указу Президента України «Про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Конституційного
Суду України» від 1 травня 2007 року № 370 Конституційний Суд України зазначив,
що постанови Верховної Ради України є підзаконними актами, а тому вони можуть перевірятися на відповідність не
тільки Конституції, а й законам України.

Представники ОСОБА_1 в цій частині суду пояснили, що позивачка звернулася
до суду саме з приводу незаконності постанови Верховної Ради України, а не її
конституційності.

Суд вважає безпідставними твердження апелянта, що рішення Вищої ради
юстиції не є нормативно-правовим актом, який можна оскаржити в порядку
адміністративного судочинства, оскільки вказане рішення не зачіпає прав, свобод
та інтересів громадян та не має міжвідомчого характеру.

Відповідно
до ст.131 Конституції в України діє Вища рада юстиції, статус та повноваження
якої визначені ЗУ «Про вищу раду юстиції». На виконання покладених на неї
повноважень Вища рада юстиції приймає відповідні акти, зокрема, подання про
звільнення суддів з посади (ст.27 Закону). За невиконання чи несвоєчасне
виконання актів Вищої ради юстиції посадові особи несуть відповідальність
згідно із законом (ст.28 Закону).

Викладене
свідчить, що подання Вищої ради юстиції до Верховної Ради України про
звільнення ОСОБА_1 з посади є правовим актом індивідуальної дії, на який
відповідно до ст.17 КАС України поширюється компетенція адміністративного суду.

В судовому засіданні представник Верховної Ради України з підстав невірного
вирішення заявлених клопотань, а представник Вищої ради юстиції з підстав
продовження розгляду справи після 18.00 заявляли клопотання про відвід всьому
складу суду.

В ст.27 КАС України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді. Із
заявлених клопотань таких підстав не вбачається, а тому суд першої інстанції
обгрунтованно відмовив в їх задоволенні.

В матеріалах справи також відсутні
будь-які дані, які б свідчили, що справа була розглянута і вирішена
неповноважним складом суду, у зв»язку з чим апеляційна скарга в цій частині
задоволенню не підлягає.

Стосовно
незалучення судом першої інстанції Печерського районного суду м. Києва до
участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет
спору, суд апеляційної інстанції виходить із слідуючого.

Згідно
із ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за
позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог.

Визначення
обсягу вимог, що підлягають судовому захисту, є диспозитивним правом позивача.
Оскільки ОСОБА_1 не заявляла вимог про присудження заробітної плати, іншого
грошового утримання або інших позовних вимог, вирішення яких може вплинути на
права та обов»язки Печерського районного суду м. Києва, суд першої інстанції
обгрунтованно не залучив вказаний суд до участі у справі в якості
співвідповідача чи третьої особи без самостійних вимог.

На
підставі наведеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А
Л И В:

Апеляційні скарги Верховної Ради України та Вищої ради юстиції залишити без
задоволення, а постанову Оболонського районного суду міста Києва від 10 липня
2007 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки,
визначені ст.212 КАСУ.

Головуючий суддя

Судді: