Справа № 22-а-3036/2007
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Андрущенко С.А.
Категорія: Доповідач
оскарження дій або бездіяльності суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2007 року

№ 22-а-3036/07

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

за участі:

позивач - ОСОБА_1

представник відповідача - Даниленко
А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Полтавської
митниці на постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2007
року по справі № 2а-50/07

за позовом ОСОБА_1

до
Полтавської митниці

про визнання недійсною відмови в митному оформленні та
зобов'язання здійснити пільгове оформлення автомобіля,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до
Полтавської митниці про визнання недійсною відмови в митному оформленні та
зобов'язання здійснити пільгове оформлення автомобіля.

23.08.07 р. Ленінський районний суд м. Полтава
розглянувши позовну заяву гр. ОСОБА_1 до Полтавської митниці виніс постанову,
якою визнав нечинною та скасував відмову в митному оформленні, зобов'язав
митницю здійснити митне оформлення автомобіля з наданням пільг, як при переїзді
на постійне проживання в Україну.

Полтавська митниця не погоджується з вказаною постановою,
подала апеляційну скаргу, вважає, що зазначена постанова суду винесена з
порушенням норм матеріального права та не відповідає обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, Полтавська митниця просить суд
апеляційної інстанції скасувати постанову Ленінського районного суду м. Полтава
від 23.08.07 р. у справі за позовом гр. ОСОБА_1 до Полтавської митниці та
постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши осіб, які з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено та підтверджено у
суді апеляційної інстанції наступне.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Полтавської
митниці про визнання недійсною відмови в митному оформленні та зобов'язання
здійснити пільгове оформлення автомобіля.

У позові вказував, що 11 липня 2007 року відповідач
безпідставно відмовив йому в пільговому митному оформленні автомобіля Лінкольн
ЕХС, 2000 р.в., колір білий, кузов № НОМЕР_1, який він завіз з Канади.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні
вимоги.

Представник Полтавської митниці проти позову заперечував.

Встановлено, що 11 липня 2007 року (лист № 19/09-5336)
відповідач відмовив позивачу в пільговому митному оформлені автомобіля Лінкольн
ЕХС, 2000 р.в., колір білий, кузов № НОМЕР_1 мотивуючи своє рішення тим, що
автомобіль ввезений з країни Канада, в той час, як попередньою країною
постійного місця проживання позивача був
Ізраїль, що суперечить п. 14 ст. 8 Закону України від 13 вересня 2001 р. № 2681-III
"Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну територію України".

Відповідно до ст. 8 Закону України від 13 вересня 2001 р. № 2681-III
"Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться,
(пересилаються) громадянами на митну територію
України" при ввезенні
на митну територію
України звільняються від
оподаткування особисті речі, в тому числі транспортні засоби за кодами 87.01,
87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної
діяльності громадян за умови, що вони є власниками такого транспортного засобу
не менше року та за умови перебування такого транспортного засобу на обліку в
країні постійного місця попереднього проживання не менше року.

У ст. 1 Закону наведено визначення постійного місця
проживання, як місця проживання на території будь-якої держави не менше одного
року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших
держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого
строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке
проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або
зобов'язань за договором (контрактом).

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеного Закону
транспортні засоби, що ввозяться громадянами, які переселяються, з інших держав
в Україну для постійного проживання, звільняються від оподаткування при дотриманні таких умов: постійного
проживання громадянина на території країни (попереднього місця проживання не
менше одного року; тривалість права власності на транспортний засіб не менше
одного року; перебування цього транспортного засобу на обліку в країні
постійного місця попереднього проживання його власника не менше року.

З наданих до суду документів вбачається, що в 1994 році
позивач емігрував з України до країни Ізраїль, де отримав громадянство та
проживав до 2004 року.

18.02.04 р. паспорт громадянина країни Ізраїль був
анульований і 29.02.04 р. позивач

емігрував до Канади, де отримав статус біженця, буд
зареєстрований як підприємець, отримав

медичну страховку та права водія.

Доводами представника відповідача, що зазначена відмітка
свідчить про постійне проживання позивача до 25.06.07 р. в країні Ізраїль,
оскільки вони спростовуються документами офіційних органів Канади, що
підтверджують факт постійного проживання позивача в країні Канада з 2004 року.

02 травня 2007 року ОСОБА_1 переїхав на постійне місце
проживання в Україну.

Таким чином позивач проживав в країні Канада більше трьох
років, не мав постійного місця

проживання на території інших Держав, проживання не
обмежено певною метою та не є

наслідком виконання позивачем службових обов'язків або
зобов'язань за договором

(контрактом).

Також встановлено, що відповідно до реєстраційних
документів виданих в країні Канада, позивач є власником автомобіля з 02 лютого
2006 року, автомобіль був зареєстрований за позивачем в країні Канада з
02.02.06 р. по 02.07.07 р., тобто більше одного року.

За таких обставин, позовні вимоги позивача правомірні та
обґрунтовані

і тому підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позов
підлягає задоволенню. В суді апеляційної інстанції, представник відповідача не
заперечував проти даних документів наданих позивачем.

Доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції. Правомірність прийнятого рішення та не
здійснення митного оформлення, відповідачем, суб'єктом владних
повноважень, відповідно до ч. 2 ст. 71
КАС України не доведена.

За таких обставин
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.
Полтави від 23 серпня 2007 року по
справі №
2а-50/07
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та
підписано 17 грудня 2007 року

Головуючий
Сіренко
О.І.

Судді
Григоров А.М.

Подобайло
З.Г.