Справа № 2а-464/2007
Суддя: Лугвіщик A.M.
Дата ухвалення: 2007-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

код суду 2702
Справа № 2а-464/07
Категорія № 39
ПОСТАНОВА

ІМ "ЯМ
УКРАЇНИ

15 березня
2007 року
Гагарінський районний суд м. Севастополя в складі:

головуючого-судді Лугвіщик A.M.,

при секретарі Кравчук О.Е.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в м. Севастополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
військової частини А 0235
про зобов"язання зарахувати строк навчання у
загальний строк військової служби та стягнення недоплаченої грошової надбавки,
компенсації втрати частини доходів та індексації грошових доходів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини
А 0235 про зобов"язання зарахувати строк навчання в Ленінградському
Нахімовському військово-морському училищі в період з 29.06.1989 р. по 17.06.1991
р. в загальний строк військової служби, мотивуючи тим, що
командиром військової частини безпідставно відмовлено йому в зарахуванні строку
навчання у строк служби, поскільки відповідно до ст. 24 Закону України "Про загальний військовий обов"язок і військову
службу" початком перебування на
військовій службі вважається день прибуття на навчання до
військово-навчального закладу /військового ліцею/, вказаний в приписі, виданому
військовим комісаріатом -
для допризовників, призовників і військовозобов"язаних.
Навчання в військово-навчальному закладі зараховується курсантам як строкова
військова служба. Також позивач просить здійснити перерахунок раніше
нарахованої надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України за період з
01 травня 2003 року по липень 2004 року виходячи з розміру 30% його грошового
забезпечення, а з 01 серпня 2004 року по жовтень 2006 року виходячи з розміру
50% його грошового забезпечення мотивуючи тим, що командуванням занижувалася
виплата грошової надбавки за безперервну службу згідно Указу Президента України
від 05.05.2003 року № 389 "Про надбавки військовослужбовцям ЗС України,
МВС України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
Державної охорони

України за
безперервну службу". Крім того, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на його користь індексацію грошових доходів в сумі 964 гр. 47
коп. та компенсацію
втрати частини доходів в сумі 2984 грн. 15 коп.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі,
просив позов задоволити, зобов"язати командира військової частини А 0235 зарахувати строк навчання в Ленінградському Нахімовському
військово-морському училищі в період з 29.06.1989 р. по 17.06.1991
р. в загальний строк військової служби, провести перерахунок
вислуги років вважаючи початком військової служби 29 липня 1989
року, внести зміни в усі відповідні документи, стягнути з
відповідача недоплачене грошове забезпечення у сумі 12328 грн. 08
коп., індексацію грошових доходів в сумі 964 гр. 47
коп. та компенсацію втрати частини доходів в сумі 2984 грн. 15
коп., а всього 16276 грн. 70 коп.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надав заяву з
проханням розглянути справу за його відсутності, з позовом згоден.

Суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 58
Коституції України закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом"якшують або
скасовують відповідальність осіб. І відповідно до практики тлумачення Коституційним Судом України принципу
незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів
закони та інші нормативно-правові акти України не поширюються на
правовідносини, які виникли і не закінчилися до набуття чинності таких законів
та інших нормативно-правових актів.

У ході судового слідства встановлено, що ОСОБА_1 в період з 29.07.1989
р. по 17.06.1991
навчався в Ленінградському
Нахімовському військово-морському училищі.
Училище відносилося до системи військової освіти та знаходився в оперативному
управлінні Міністерства оборони, тобто мало статус військово-навчального
закладу.

Відповідно до ст. 24
Закону України " Про загальний військовий обов"язок і військову службу" та п.4
розділу 1
"Тимчасового положення про проходження військової
служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами", затвердженого
Указом Президента України від 13.05.1993 року № 174/93 чинних в період здійснення правовідносин щодо навчання в Ліцеї, початком
перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до
військово-навчального закладу /військового ліцею/, вказаний в приписі, виданому
військовим комісаріатом -
для допризовників, призовників і
військовозобов"язаних.

У даному випадку правовідносини щодо проходження військової служби в
Збройних Силах України ОСОБА_1 виникли 29.07.1989 року і на день набрання чинності Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про

загальний військовий
обов'язок і військову службу" № 766-X1V від 18.06.1999
року /відповідно до якого норма, що містилася у статті 24 вказаного Закону стосовно військових
ліцеїв та військово-навчальних закладів втратила чинність/ не припинялися.

Як встановлено в судовому засіданні з 01.03.2003 року позивач мав стаж служби понад 10 років, з 1 серпня 2004
року - понад 15 років.

Відповідно до ст. 1
Указу Президента України № 389 від 05.05.2003
року " Про надбавки
військовослужбовцям ЗС України, Міністерства внутрішніх справ України,
Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України
за безперервну службу" у військовослужбовців, які мають безперервну
військову службу в Збройних Силах України і високі результати у службовій
діяльності є право на отримання у відсотках до грошового забезпечення, залежно
від стажу служби щомісячні надбавки, так понад 10 років -30
% грошового забезпечення, понад 15 років -
50 % грошового забезпечення.

У судовому засіданні встановлено, що на позивача протягом 2003 - 2006 років дисциплінарні стягнення не покладалися.

Згідно ст. 2
Закону України "Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей" ніхто не вправі обмежувати
військовослужбовців та членів їх сімей у правах та свободах, визначених
законодавством України.

Згідно розрахунку позивачу не виплачена надбавка за безперервну службу у ЗС
України у розмірі 12328
гривень 08 коп. за період з травня
2003 року по жовтень 2006
року, яка підлягає стягненню відповідно до наказу МО України №
149 від 26.05.2003 року на підставі Указу
Президента України від 05.05.2003
року № 389 "Про надбавки
військовослужбовцям ЗС України, МВС України, Адміністрації Державної
прикордонної служби України та управління Державної охорони України за
безперервну службу".

Також на підставі Порядку компенсації громадянам втрати частини грошових
доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація втрати
грошових доходів в сумі 2984
грн. 15 коп.

Відповідно до Закону України "Про Індексацію грошових доходів
населення" з відповідача на користь позивача підлягає стягненню
недоплачене грошове забезпечення з
урахуванням індексації грошових коштів у сумі 16590
грн. 95 коп.

На підставі наведеного і керуючись ст. 69,
71, 94, 130, 158-163, 174, 185-187 КАС України, ст. 3,8, 19, 22, 58 Коституції України, ст. 24 Закону України
"Про загальний військовий обов'язок і військову службу", Законом
України "Про Індексацію грошових доходів населення", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов"язати командира військової частини А 0235 зарахувати строк навчання ОСОБА_1 в Ленінградському Нахімовському
військово-морському училищі в період з 29.06.1989 р. по 17.06.1991
р. в загальний строк військової служби.

Стягнути з військової частини А 0235 на користь
ОСОБА_1 недосплачену грошову надбавку за безперервну службу за період з травня 2003 року по жовтень 2006
року в сумі 12328 гривень 08 коп., індексацію грошових доходів в сумі 964 гр. 47
коп. та компенсацію втрати частини доходів в сумі 2984 грн. 15
коп., а всього 16276 грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційний суд м. Севастополя через
Гагарінський районний суд м. Севастополя шляхом подання у 10-денний строк з дня
проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20
днів апеляційної скарги, або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України.