Справа № 22-а-447-Ф/2007
Суддя: Іщенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007 року м.
Феодосія

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого
судді: Моісеєнко Т.І., судців Іщенка В.І.,

Мамасуєвої
Л.О., при секретарі: Піцик Н.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Феодосії цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до прокуратури АР Крим про зміну формулювання звільнення, стягнення
матеріальної допомоги і матеріального збитку і до Управління Пенсійного фонду
України у м. Керчі АР Крим про визнання рішення неправомірним, зобов'язання
провести перерахунок стажу та перевести на інший вид пенсії за апеляційними
скаргами представника прокуратури АР Крим -
Лісничої Ю.В. та Управління пенсійного фонду України у м. Керчі АР Крим на
постанову Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 14 грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до прокуратури АР Крим про зміну формулювання звільнення,
стягнення матеріальної допомоги і матеріального збитку і до. Управління ПФУ у
м. Керчі АР Крим про визнання рішення неправомірним, зобов'язання провести
перерахунок стажу та перевести на інший вид пенсії. Позовні вимоги ОСОБА_1 до
прокуратури АР Крим мотивовані тим, що з 20
березня 1984 р. по 31 серпня 2005 р. вона
працювала в органах прокуратури на посаді завідуючого канцелярією та
спеціаліста 1-2 категорій;
присяга державного службовця була складена позивачкою 04 червня 1996 р. У
зв'язку з досягненням позивачкою пенсійного віку і відмовою їй продовжити строк
перебування на державній службі ОСОБА_1 була звільнена з органів прокуратури за
ст.38 КЗпП України, що вона вважає неправомірним, оскільки вона є державним
службовцем і повинна бути звільнена за ст. 30. п.3 та ст.37 ЗУ „Про державну
службу" з виплатою грошової допомоги у розмірі 10 місячних окладів у
розмірі 8648 грн. 80 коп. Протягом трьох місяців після звільнення відповідач
відмовляв ОСОБА_1 у видачі їй довідки про розмірі зарплати, у зв'язку з чим їй
довелося їхати до Сімферополя на прийом до прокуратури АР Крим і на проїзд ї
позивачкою було витрачено 73 грн. 26 коп., які вона також просить стягнути з
відповідача. Позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФУ у м. Керчі АР Крим мотивовані тим, що
рішення, яким позивачці
відмовлено у переводі
на пенсію за
віком,

Справа №
22-а-447-Ф/07р. Головуючий
у першій інстанції

Белоусов Е.Ф. Суддя-доповідач Іщенко В.І.

2

обгрунтоване
тим, при загальному стажі у 38
років 10 місяців
і 10 днів,
стаж державної служби склав 5
років 3 місяця 14 днів і підстав
для заліку періодів роботи з 20
березня 1984 р. по 27
березня 1989 р.
на посаді завідуючою
канцелярії прокуратури
Орджонікідзевського району м. Керчі та з 28 березня 1989 р. по 19 травня 1996
р. на посаді завідуючої канцелярії Керченської транспортної прокуратури
відповідач не знайшов, оскільки відповідно
до даних трудової
книжки посада завідуючого канцелярією переіменована на
спеціаліста 2-ї категорії з 20 травня 1996 р. і відповідно' саме з цього
моменту їй наданий 13 ранг державного службовця. У даному випадку, на думку
позивачки, УПФУ в м. Керчі АР Крим не були враховані вимоги п.2 Порядку
вирахування стажу державної служби, затвердженому Постановою КМУ від 03 травня 1994 р. №283.

Постановою
Керченського міського суду АР Крим від 14
грудня 2006 р. позов
ОСОБА_1 був задоволений частково: прокуратура АР Крим зобов'язана змінити
формулювання причин звільнення ОСОБА_1 на звільнення за п.З ст.30 ЗУ „Про державну
службу" і ст.38 КЗпП України у зв'язку з досягненням граничного віку
перебування на державній службі і виходом на пенсію; стягнуто з прокуратури АР
Крим на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні зі служби у розмірі 3140 грн.; визнано
неправомірним рішенням УПФ України в м. Керчі АР Крим від 29 червня 2006 р. і зобов'язано
зарахувати ОСОБА_1 в стаж державної служби періоди роботи на посаді завідуючої
канцелярією Орджонікідзевської районної прокуратури м. Керчі та Керченської
транспортної прокуратури з 20
березня 1984 р. по 19 травня 1996 р. і перевести
її на пенсію за віком за ЗУ
„Про державну службу".

Представником прокуратури АР Крим -
Лісничою Ю.В. на вказане судове' рішення була подана апеляційна скарга, в
якій вона просить оскаржуване нею рішення скасувати та ухвалити по справі нове,
яким відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 В обгрунтування своїх вимог апелянт
посилається на неправильне застосування судом матеріального і процесуального
права, неповне з'ясування суттєвих обставин по справі і надання неналежної
правової оцінки доказам, які надавалися апелянтом. Такі саме вимоги містить і
апеляційна скарга Управління ПФУ в м. Керч АР Крим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачка наказом № 12 від 14.03.1984 р. з 20.03.1984 року була
прийнята на роботу завідуючою канцелярією прокуратури Орджонікідзевського
району м.Керчі, а з 27.03.1989
р. була звільнена по ст.40 п.1 КЗпП України, в зв'язку з ліквідацією
прокуратури. Наказом № 3
від 28.03.1989р. була прийнята зав.канцелярією Керченської транспортної
прокуратури. Відповідно до наказу Генерального прокурора України № 83-ш від 13.05.1996 року посада
завідуючого канцелярії була переіменована на спеціаліста 2-ої категорії і
згідно до ЗУ «Про державну
службу» віднесена до сьомої категорії посад
державних службовців, 04.06.1996р. вона
прийняла присягу, а 30.05.1996
р. їй присвоєно 13-й
ранг держслужбовця. 15.09.2005
року вона була звільнена за
наказом № 1556 від
12.09.2005р. за ст..38 КЗпП
України за власним бажанням, в зв'язку з виходом на пенсію. На думку суду
позивачку необхідно було звільнити по п. З ст.30 ЗУ «Про державну службу»і
ст.38 КЗпП України у зв'язку з досягненням
граничного віку перебування на державній службі і виходом на пенсію,
так як
відповідно ухвали КМУ
№ 283 від
03.05.1994р. в стаж
держслужби зараховується робота на посадах керівних працівників і
фахівців апарату органів прокуратури і їй необхідно в стаж держслужби
зарахувати період з 20.03.1984р. по 19.05.1996р. період роботи на посадах
завідуючої канцелярією. Крім того необхідно

3

стягнути вихідну допомогу в розмірі 10-ти посадових
окладів відповідно до ст.37 ЗУ
«Про державну службу».

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів,
оскільки вони не грунтуються на законі.

Відповідно до ст.2 ЗУ
«Про державну службу» від 16
грудня 1993 року № 3723-XII, посадовими
особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники
керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких
законами або іншими нормативними актами покладено здійснення
організаційно-розпорядчих функцій та консультативно-дорадчих функцій.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка з 20.03.1984р. по 27.03.1989р.
працювала в прокуратурі Орджонікідзевського району м.Керчі на посаді завідуючої
канцелярією, а з 28.03.1989р. в Керченській транспортній прокуратурі на посаді
завідуючої канцелярією, а потім посада завідуючої канцелярією, на якій
працювала позивачка ОСОБА_1
з 20.05.1996 року
відповідно до наказу Генерального прокурора України № 83-ш від
13.05.1996р. перейменована на спеціаліста 2-ї
категорії і відповідно до ст.26 ЗУ
«Про державну службу» віднесена до сьомої категорії посад державних службовців,
а 30.05.1996р. їй присвоєно 13
ранг державного службовця наказом Придніпровського транспортного
прокурора(а.с.47).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України 3 397 від 08.06.1995р.
«Про доповнення постанови Кабінету Міністрів від 10 листопада 1994р. №
758» встановлено, що для службовців, які після прийняття цієї постанови при
просуванні по службі зайняли посади державних службовців стаж для призначення
пенсії державного службовця обчислюються з дня призначення на посаду.

Крім того відповідно до листа Управління державної служби Головного
управління державної служби України в Автономній Республіці Крим від 19.01.2004р. № 18/01-09 вбачається, що
посади завідуючих канцеляріями не відносилися до посад державних службовців,
оскільки працівники, які їх обіймали, не мали передбачених ст.2 ЗУ «Про державну службу»
організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій. Наказом
Генерального прокурора України № 107-ш від 03.07.96р. зі штатів прокуратур
Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, міських,
міжрайонних, районних та прирівняних до них були виключені посади завідуючих
канцеляріями і введені посади державних службовців-спеціалістів 1 та 2
категорій. У зв'язку з тим, що призначення працівників на посади спеціалістів
було проведено після 08.06.95р., то стаж роботи завідуючих канцеляріями до
стажу державної служби не зараховується, а обчислюється тільки з дня
призначення на посаду спеціалістів.

Відповідно до Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, на
яку посилається позивачка, працівники канцелярії не наділені організаційно-розпорядчими
та консультативно-дорадчими функціями.

За таких обставин період роботи ОСОБА_1 на посадах завідуючої канцелярією
Прокуратури Орджонікідзевського району м. Керчі та Керченської транспортної
прокуратури в період з 20.03.1984р. по 27.03.1989р. не може бути зараховано до
стажу державної служби в зв'язку з тим, що посади на яких вона працювала в той
час не були пов'язані з державної службою.

Виходячи з наведеного не підлягають задоволенню й інші вимоги позивачки,
так як вони витікають з головної вимоги.

Таким чином
колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням
вимог матеріального права і його необхідно скасувати з ухваленням нового
рішення про відмову в позові.

4

На підставі наведеного, керуючись статтями 195,196, 198, 202 205 207 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів судової палати по
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м.Феодосії,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційної
скарги представника прокуратури
Автономної Республіки Крим Лісничої Ю.В. та Управління пенсійного фонду України
у м.Керчі задовольнити

Постанову Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 14 грудня 2006 року скасувати
та ухвалити нову постанову, якою в позові ОСОБА_1до Прокуратури Автономної
Республіки Крим про зміну формулювання причин звільнення, стягнення грошової
допомоги та матеріальної шкоди та до Управління пенсійного фонду України в м.
Керчі про визнання рішення про відмову в переводі на пенсію за віком відповідно
до Закону України «Про державну службу» неправомірним, зобов'язання провести
перерахунок стажу та переведення на інший вид пенсії за віком за Законом
України «Про державну службу» відмовити

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом
одного місяця до Вищого адміністративного суду України