Справа № 22-а-1872/2007
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Яризько В.О.
Категорія: Доповідач
оскарження дій або бездіяльності суддя
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2007 року

№ 22-а-1872/07

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло
З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

за участі:

представник позивача - Войтенко
В.В.

представник відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Куп'янської
ОДПІ Харківської області на постанову Господарського суду Харківської області
від 27 червня 2007 року по справі № АС-42/222-07

за позовом Куп'янської ОДПІ
Харківської області

до
СПД ФО ОСОБА_1

про стягнення 530,00
грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Куп'янська ОДПІ Харківської області, звернувся
до суду з позовом до СПД ФО ОСОБА_1 про стягнення 530,00 грн..

Постановою господарського суду Харківської області від
27.06.2007 року по справі №
АС-41/222-07 в задоволенні позовних вимог Куп'янської ОДПІ про стягнення
530,00 грн. з СПД ФО ОСОБА_1 відмовлено.

Куп'янська ОДПІ вважає, що господарським судом Харківської
області неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено
норми передбачені ст. ст. 99,100 Кодексу адміністративного судочинства України,
ст. 257 Цивільного Кодексу України що
полягає в наступному.

Статтею 257 ЦКУ передбачено, що загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Заборгованість СПД ФО ОСОБА_1 виникла внаслідок
перевірки, проведеної уповноваженими фахівцями Куп'янської ОДПІ 13.04.2004
року, складено акт за № 20260098/23-6, згідно якого було виявлено факти
порушення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 06.07.1995р. № 265/95-ВР в редакції Закону України від
01.06.2000р. № 1776-ІІІ із змінами і доповненнями, а саме : надання послуг по
перевезений пасажирів легковим автомобілем за період з 01.01.2003 р. по
31.12.2003 р. на загальну суму 106,00грн., без використання зареєстрованого і
опломбованого в установленому порядку
РРО - таксомотора.

У зв'язку з цим, відповідно до вимог чинного
законодавства Куп'янською ОДПІ 16.04.2004 року винесено податкове повідомлення
рішення № 416/236 про застосування штрафних санкцій у розмірі 530,00 грн., яке
вручено особисто відповідачу 19.04.04 р. Граничний строк сплати встановлений
29.04.2004 р. Зазначене рішення отримане Відповідачем - 19.04.2004 р. в
адміністративному та судовому порядку не оскаржене.

КАСУ вступив в силу з 01.09.2005 р., а податкове
повідомлення - рішення винесено 16.04.2004р. Таким чином термін позовної давності
необхідно відраховувати, керуючись ст. 257 ЦКУ.

Строк позовної давності в три роки, встановлений ст. 257
ЦКУ, слід відраховувати з моменту, коли СПД ФО ОСОБА_1 фактично не сплатив
зазначену суму боргу, тобто з моменту коли платник податків був зобов'язаний
сплатити суму штрафних санкцій, а саме, з 29.04.2004 р.

Таким чином, термін позовної давності закінчується
29.04.2007 р., а позов Куп'янської ОДПІ про стягнення коштів в розмірі 530,00
грн., з СПД ФО ОСОБА_1 поданий 26.04.2007 р., що підтверджується штампом на
позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАСУ пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

СПД ФО ОСОБА_1 при розгляді даної справи не наполягав на
відмові у задоволенні позову Куп'янської ОДПІ на підставі пропущення строків
звернення до адміністративного суду.

На підставі зазначеного, Куп'янська ОДПІ просить суд
апеляційної інстанції скасувати постанову господарського суду Харківської
області від 27.06.2007 року по справі № АС-42/222-07, якою відмовлено в
задоволенні позовних вимог Куп'янської ОДПІ, та прийняти нову постанову про
задоволення позовних вимог Куп'янської ОДПІ про стягнення з СПД ФО ОСОБА_1 коштів у розмірі 530,00 грн..

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

Позивач, Куп'янська ОДПІ, просить стягнути з відповідача
заборгованість зі сплати штрафної санкції в сумі 530,00 грн.

Відповідач проти позову заперечує, в обґрунтування своїх
заперечень проти позову посилається на те, що позивачем пропущений строк
звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Вислухавши представників сторін, перевіривши матеріали
справи, суд встановив, що працівниками Куп'янської ОДПІ проведена перевірка
відповідача щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності, про
що складений акт перевірки № 20260098/23-6 на бланку № 000035 від 16.04.2004р.

В ході проведення перевірки встановлено, що відповідач
надає послуги по перевезенню пасажирів легковим автомобілем без використання зареєстрованого
та опломбованого в установленому порядку РРО - таксометра, за період з
01.01.2003р. по 31.12.2003р. були надані послуги на загальну суму 106,00 грн.

В акті перевірки зроблений висновок про порушення п. 1
ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

На підставі висновків вказаного акту перевірки позивачем
прийнято податкове повідомлення-рішення № 416/236 від 16.04.2004р. про
застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 530,00 грн. на підставі п.1
ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Вказане податкове повідомлення-рішення отримано
відповідачем особисто 19.04.2004р.

Вичерпний перелік податків і зборів (обов'язкових
платежів) визначено у ст. 14 та 15 Закону України "Про систему
оподаткування" . У цих статтях штрафні санкції за порушення норм Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг" не передбачена як один із видів
податків або зборів. Тому сплата таких штрафних санкцій не належить до
категорії податкового зобов'язання або податкового боргу, ДПІ помилково
застосувало таку форму рішення як податкове повідомлення-рішення, в якому
помилково визначило вказані штрафні санкції, як податкове зобов'язання.

А отже для стягнення суми штрафної санкції застосовуються
положення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Відповідно ст.25 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг" суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17-24 цього Закону, підлягають перерахуванню
суб'єктами підприємницької діяльності до відповідного місцевого бюджету за
місцем їх реєстрації в десятиденний термін з дня прийняття органами державної
податкової служби України рішення про застосування таких
фінансових санкцій.

Враховуючи, що податкове повідомлення-рішення отримано
відповідачем 19.04.2004р., то з 30.04.2004р. у позивача виникло право на
звернення до суду з позовом про стягнення застосованої суми штрафної санкції.

Діючим на той момент законодавством строк позовної давності
встановлювався в три роки.

З 01.09.2005р. в силу вступив Кодекс адміністративного
судочинства України, ч.2 ст.99 якого передбачає, що для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів осіб
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Закон України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" не встановлює інших строків на звернення до суду з позовом щодо
стягнення штрафних санкцій, застосованих на підставі даного Закону.

Оскільки на момент набрання законної сили Кодексом
адміністративного судочинства України строк позовної давності не сплинув, то з
01.09.2005р. був встановлений річний строк позовної давності.

Тобто в даному випадку строк позовної давності сплинув
01.09.2006р.

Таким чином, на момент звернення позивача з даним позовом
до суду, а саме 26.04.2007р., позивачем пропущений строк позовної давності, на
застосуванні якого наполягає відповідач, що згідно ст. 100 КАС України є
підставою для відмови позивачу в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин судом першої інстанції було відмовлено
в задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з
висновком суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що відповідач не надав
заперечень щодо визначення штрафної санкції.

Закон України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не
містить строків давності на стягнення застосованих санкцій.

Суд не погоджується з застосуванням ст.99 КАС України,
оскільки ця стаття передбачає річний термін для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи. Враховуючи положення ст. 3
КАС України стосовно визначення позивача в адміністративному процесі (позивач -
особа, на захист прав, свобод та інтересів
якої подано адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду), суб'єкт
владних повноважень звертається до суду не за захистом прав, свобод та
інтересів особи, а на виконання повноважень. Тому положення стосовно річного
терміну по зверненню з даним позовом не може бути застосовано.

Також помилкове посилання суду на трирічний строк
давності, оскільки він встановлювався цивільним законодавством (Цивільними
Кодексами), яке не розповсюджується на спірні відносини.

Стосовно інших обставин справи, а сам наявності боргу, терміну сплати, суд першої
інстанції правомірно послався на закон та встановив обставини справи.

Враховуючи наведене позов підлягає задоволенню, а
постанова суду першої інстанції скасуванню на підставі п. 4 ст. 202 КАС
України.

Задовольняючи позов колегія суддів зазначає, що позивач
помилково визначив санкції податковим зобов'язання, оскільки Закон України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами «, який регулює визначення податковим органом податкових
зобов'язань, не розповсюджується на спірні відносини. Але наведене не звільняє
відповідача від сплати санкцій за порушення Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг».

Враховуючи викладене, колегія суддів, вважає, що
необхідно скасувати постанову Господарського суду Харківської області від 27
червня 2007 року по справі № АС-42/222-07 та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Куп'янської ОДПІ Харківської області задовольнити.

Постанову Господарського суду Харківської області від 27 червня 2007 року по справі № АС-42/222-07 скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з СПД ФО
ОСОБА_1 кошти у розмірі 530,00 грн. до державного бюджету (код бюджетної
класифікації: 21080900).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено та підписано 26 листопада 2007
року

Головуючий
Сіренко О.І.

Судді Григоров А.М.

Подобайло З.Г.