Справа № 22-а-2215/2007
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2007-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22-а- 221507
Головуючий 1 інстанції: Мамалуй О.О.
Категорія : визнання
Доповідач: Подобайло З.Г.
протиправним та скасування акту
Постанова

Іменем України

22 листопада 2007 року

М.Харків

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Мельнікової Л.В.

Суддів -
Подобайло З.Г.

-
Сіренко О.І.

за участю
секретаря судового засідання - Спесивцевої О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу СПДФО
ОСОБА_1на постанову господарського суду Харківської області від 09.07.2007 року по справі №
АС-27/18-07

за позовом
СПДФО ОСОБА_1

до
Лозівської ОДПІ, м. Лозова

про
визнання нечинним податкового повідомлення-рішення.

встановила :

Позивач, суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до
Лозівської об'єднаної державної податкової інспекції в Харківській області про
визнання недійсним податкового повідомлення - рішення від 25 листопада 2004
року № 000151700/2 та стягнути судові
витрати.

Постановою господарського суду Харківської області від 9 липня 2007 року по
справі № АС-27/18-07 було відмовлено у задоволенні позовних вимог Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1до Лозівської об'єднаної державної податкової
інспекції в Харківській області про визнання недійсним податкового повідомлення
- рішення .

Не погоджуючись з зазначеною рішеннями СПД - ФО ОСОБА_1 звернувся з
апеляційною скаргою, у якій просить
постанову Господарського суду Харківської області від 9 липня 2007 року
скасувати та прийняти рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим,
що позивач не погоджується з висновком
суду про те, що ним не надано доказів використання комп'ютера та мобільного телефону в господарській
діяльності та пов'язаності витрат з господарською діяльністю, а надані
документи не є таким підтвердженням.

Позивач , СПД - ФО ОСОБА_1 у
судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної
скарги.

Відповідач Лозівської об'єднаної державної податкової інспекції в
Харківській області З доводами апеляційної скарги не погоджується, просить
постанову залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважає
постанову прийнятою у відповідності до вимог матеріального та процесуального
права і при повному встановлені усіх обставин справи.

Представник ОДПІ у судовому засіданні підтримав надані суду заперечення на
апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи апеляційної
скарги, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

В основу оскаржуваної постанови покладено висновок про те, що позивачем
безпідставно включено до складу валових витрат суми, сплачені за придбання
мобільного телефону, вартість послуг мобільного зв'язку та витрат на ремонт
комп'ютера.

При цьому суд першої інстанції послався на те, що позивачем не було віднесено до 4 групи основних фондів мобільний телефон та комп'ютер та не було
нараховано амортизаційні відрахування на послуги з ремонту комп'ютера та
вартість мобільного телефону та не було доведено використання мобільного
телефону у господарській діяльності.

Однак з таки висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не
може.

Як встановлено судом першої інстанцій та не спростовано сторонами в суді апеляційної інстанції 30
червня 2004 року
працівниками Лозівської об'єднаної держаподаткової інспекції в
Харківській області було проведено документальну перевірку підприємницької
діяльності позивача з питання дотримання ним вимог податкового законодавства за
період з 14 жовтня 2003 року по 1 січня 2004 року, за результатами якої було складено
акт б/н від 30 червня 2004 року.

Зазначеною перевіркою були встановлені порушення ст. ст. 19, 20, 21 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» № 13-92 від 26
грудня 1992 року та п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» № 2181-111 від 21 грудня 2000 року, а саме - завищення
валових витрат у сумі 2333,40 грн. Так, по результатам перевірки не включено до
складу валових, витрат за 2003 рік:

- витрати по сплаті послуг за
користування мобільним зв'язком за жовтень -

грудень 2003 року на суму 569,00 грн.

- витрати по сплаті послуг за
ремонт комп'ютера за жовтень - грудень 2003 року на

суму 1764,40 грн.

Вказаний акт перевірки від 30 червня 2004 року став підставою для прийняття
оспорюваного податкового повідомлення-рішення №/0 від 02.07.04р. про визначення позивачу суми податкового
зобов'язання з прибуткового податку у розмірі 478,25 грн. : 308,25 грн.
основний платіж, 170,0 грн. штрафна санкція.

Не погодившись із прийнятим рішенням позивач скористався правом
адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, яке передбачено
п.п. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» шляхом
направлення первинної та повторної скарг.

За результатами розгляду повторної скарги та за рішення ДПА у Харківської області №
13401/7/25-010 від 26 жовтня 2004 року, яким скарга позивача була задоволена
частково та скасовані санкції у розмірі 170,0 грн., Лозівською ОДПІ було
винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 000151700/2 від 25
листопада 2004 року про визначення СДПФО ОСОБА_1. податкового зобов'язання з
прибуткового податку в сумі 308,25 грн. - основний платіж.

Згідно з частинами другою та третьою статті 13 Декрету кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з громадян» оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та
натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо
пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені
документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні
остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою
інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та
Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать
витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або
підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Зазначеними правовими нормами можливість застосування Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» передбачена лише щодо переліку витрат, які
включаються до валових або підлягають амортизації, однак не передбачено
застосування механізмів даного закону, таких як - ведення обліку та
амортизація.

З огляду на викладене є безпідставним посилання суду першої інстанцій на
норми статті 8 зазначеного Закону, оскільки позивач мав включати до складу
витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, всі витрати, включення
яких передбачено як до складу валових витрат, так і до складу основних фондів,
згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2. статті 5 вищезазначеного Закону до
складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Підпунктами 5.3 - 5.8. згаданого Закону не передбачено жодних обмежень
стосовно віднесення до складу валових витрат по сплаті послуг за користування
мобільним зв'язком та витрат по сплаті послуг за ремонт комп'ютера.

Згідно з частиною четвертою підпункту 5.3.9. пункту 5.3. статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких
передбачена правилами ведення податкового обліку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надає юридичні та
інформаційно-консультативні послуги, а відповідно і має витрати на користування мобільним
телефоном з клієнтами та витрати на ремонт комп'ютера , який вочевидь
необхідний та пов'язаний з отримання доходу позивачем.

Оскільки ні Декрет Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з
громадян», ні Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» , ані
жодний інший нормативний акт з питань оподаткування не містять вимог відносно переліку
документів, якими можливо підтвердити витрати та зв'язок таких витрат з
господарською діяльністю , суд першої інстанції неправомірно не взяв до уваги
надані позивачем квитанції, рахунки та інші документи в підтвердження витрат.

Колегія судів зазначає, що обов'язковість ведення і зберігання розшифровок
телефонних переговорів чи розпечаток будь-яких документів, що
виготовляються позивачем на комп'ютері чи будь-яких носіїв інформації,
що використовуються для роботи на комп'ютері не передбачена жодним нормативним
актом України.

Позивач надав відповідачу відповідні документи, що підтверджують здійснення
витрат, а саме: рахунки на оплату телефонних переговорів, ремонту комп'ютера ,
товарні чеки, квитанції і виписки банку, що підтверджують оплату підприємством
послуг телефонного зв'язку та витрат на ремонт комп'ютера .

Висновки суду першої інстанції про
безпідставне включення позивачем до складу валових витрат сум, сплачених за
придбання мобільного телефону, вартість послуг
мобільного зв'язку та витрат на ремонт комп'ютера та не доведеність
використання мобільного телефону та комп'ютера
у господарській діяльності не відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином , колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, не маючи
законних підстав, донарахував позивачу прибуткового податку в сумі 308,25 грн.
та прийняв оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № 000151700/2 від 25 листопада 2004 року про визначення
СДПФО ОСОБА_1. податкового зобов'язання у вказаній сумі ( основний платіж).

Відповідно п.3, п.4 статті 202 КАС України підставами для скасування
постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам
справи та порушення норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку про наявність
підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Судові витрати стягуються на користь позивача відповідно ст.94 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, 202,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

постановила:

Апеляційну скаргу СПДФО ОСОБА_1на постанову господарського суду
Харківської області від 09.07.2007 року
по справі № АС-27/18-07 задовольнити.

Постанову господарського Харківської
області від 09.07.2007 року по справі № АС-27/18-07 скасувати.

Позовні вимоги суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1до Лозівської об'єднаної
державної податкової інспекції в Харківській області про визнання недійсним
податкового повідомлення - рішення від 25 листопада 2004 року №
000151700/2 про визначення податкового
зобов'язання з прибуткового податку в сумі 308,25 грн. - основний платіж
задовольнити.

Сягнути з Державного бюджету на користь СДПФО ОСОБА_1судові витрати у
розмірі 85,0 грн. сплачених при подачі позову, 42,50 грн. за подачу апеляційної
скарги, 42,50 грн. за подачу касаційної скарги.

Постанова апеляційного
адміністративного суду набирає законної
сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця.

Повний текст виготовлено та підписано 27 листопада 2007 року.

Головуючий
суддя
Мельнікова Л.В.

Суддя
Подобайло З.Г.

Суддя
Сіренко О.І.