Справа № 22-а-406/07
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2007-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст. Гайдур
А.Ю. Справа
№22-а-406/07
Міжгірський райсуд Закарпатської
Рядок статзвіту №39
Доповідач : Обрізко І.М.
11 червня 2007 року
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого
суддів:
за участю секретаря - Соколовській А.С.
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міжгірської районної ради
Закарпатської області на постанову Міжгірського районного суду цієї ж області
від 13 лютого 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1до Міжгірської районної ради
про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу ,-
ОСОБА_1. звернувся 22 грудня 2006
року до суду з вище вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 22.05.2001
року працював у Міжгірській районній раді на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1виконавчого
апарату. Розпорядженням виконуючого голови вказаної ради від НОМЕР_1 його звільнено
з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці.
Вважає звільнення незаконним з тих
підстав, що жодних змін в організації виробництва і праці не проводилось, а на
базі одних підрозділів створювались нові. Крім цього, відповідачем не враховані
вимоги ст.ст. 40, 42, 43 КЗпП України.
Посилаючись на зазначені обставини,
а також на те, що у місячний термін не зміг звернутися до суду, оскільки
хворів, то просив суд поновити йому, пропущений з поважної причини, строк
звернення до суду з адміністративним позовом, задоволивши його в повній мірі.
Постановою Міжгірського районного суду від 13 лютого 2007
року позов задоволено повністю.
Міжгірська районна рада, не погодившись із вказаним
судовим рішенням, подала апеляцію, в якій із-за порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності
висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нову
постанову по суті позовних вимог у справі.
При цьому вказується на ті ж підстави, що і в
запереченнях на позовну заяву, а також на те, що суд безпідставно поновив
пропущений без поважних причин строк звернення позивача до суду. Крім цього,
мається немотивоване рішення та поновлено особу на ту посаду, яка є відсутньою
у виконавчому апараті районної ради.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає
за необхідне її відхилити.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_1., районний суд виходив з
того, що фактично жодних змін в організації
виробництва і праці не проводилось, і на базі одних підрозділів виконавчого
апарату райради створювались нові та, зокрема, функції відділу по зв'язках з територіальними громадами сіл та селища
виконавчого апарату Міжгірської райради увібрав новостворений відділ
організаційного забезпечення діяльності ради, її постійних та інших комісій,
депутатських фракцій, протокольної роботи, зв'язків з виконавчими органами
влади та органами місцевого самоврядування. В даному відділі були і є дві
вакантні посади, однак жодна з них не була запропонована позивачеві, натомість
в даному відділі відповідачем прийнята на роботу ОСОБА_2., яка раніше працювала
підлеглою у ОСОБА_1., має невеликий стаж державної служби та неповну закінчену
вищу освіту.

Крім цього, на день звільнення
ОСОБА_1., у виконавчому апараті Міжгірськоі райради була ще вакантною одна
штатна одиниця, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка також не була запропонована при звільненні
позивачеві.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд
повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який
їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що з 22.05.2001 року ОСОБА_1. працював у Міжгірській райраді
на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1виконавчого апарату райради.

Розпорядженням виконуючого
обов'язки голови районної ради від НОМЕР_1, його було звільнено із займаної
посади, роботи, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку зі змінами в
організації виробництва і праці.

Виходячи зі змісту розпорядження,
вбачається, що воно ґрунтувалося на основі рішення III сесії 5 скликання
Міжгірської райради від НОМЕР_3"Про внесення змін до рішення XX сесії IV
районної ради N НОМЕР_2року та в зв'язку із змінами структури виконавчого
апарату Міжгірської райради".

Беручи до уваги рекомендації
Верховного Суду України, викладені в п. 19 постанови "Про практику
розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року за № 9 із подальшими
змінами, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП
України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці, чи додержано власником або уповноваженим ним
органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази
щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за
два місяці про наступне вивільнення.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що фактично жодних змін в організації виробництва і праці
не проводилось, а на базі одних підрозділів виконавчого апарату райради
створювались нові. Функції відділу
по зв'язках з територіальними громадами сіл та селища виконавчого апарату
Міжгірськоі райради, де працював позивач, увібрав новостворений відділ
організаційного забезпечення діяльності ради, її постійних та інших комісій,
депутатських фракцій, протокольної роботи, зв'язків з виконавчими органами
влади та органами місцевого самоврядування, що вбачається із затвердженого
Положення, розпорядженням голови Міжгірської районної ради від НОМЕР_4.

Наведене підтверджується і виходячи
з даних про посади та працівників виконавчого апарату Міжгірської районної ради
станом на жовтень 2006 року та зі структури та чисельності виконавчого апарату
цієї ж ради, затвердженої рішенням III сесії 5 скликання Міжгірської райради
від НОМЕР_3. Чисельність штрату працівників являється однаковою.

За наявності вакантних посад у
новоствореному відділі, жодна з них не була запропонована позивачеві з боку
відповідача, натомість в даному відділі відповідачем прийнята на роботу
ОСОБА_2. , яка працювала підлеглою у відділі, яким керував позивач ОСОБА_1.,
має невеликий стаж державної служби та неповну вищу освіту.

У відповідності до частини 2 статті
71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач із поданих матеріалів,
що є у справі, не спростував висновків суду першої інстанції.

Доводи Міжгірської районної ради на безпідставне
поновлення строку на звернення до суду ОСОБА_1. є неаргументовані, позаяк
останній хворів в останні дні вказаного строку, що підтверджується довідкою
медустанови, яка не оспорена, а тому факт притягнення його до адміністративної
відповідальності у вказаний термін правового значення для даних правовідношень
немає.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивача
поновлено на ту посаду, яка є відсутньою у виконавчому апараті районної ради,
не відповідають рекомендаціям Верховного Суду
України, викладені в п. 19 постанови "Про практику розгляду судами трудових
спорів" від 06.11.1992 року за № 9 із подальшими змінами, у відповідності
яким, працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється
на роботі в тому підприємстві, де зберігалося його попереднє місце роботи.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Міжгірської районної ради Закарпатської
області залишити без задоволення, а постанову Міжгірського районного суду цієї
ж області від 13 лютого 2007 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
протягом одного місяця після набрання нею законної сили безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
Обрізко І.М.

Судді
Багрія В.М.

Улицький В.З.