Справа № 22-а-1099/07
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2007-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий по 1-ій інст. Боровицький О.А. Справа
№ 22а-1099/07
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької обл. (№
2а-79/07) Рядок
статзвіту № 38
Доповідач: Шавель Р.М.
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2007 року м.Львів
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Шавеля
суддів: Олендера
при секретарі - Поворознику
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької обл. від
28.03.2007р. у справі № 2а-79/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державної виконавчої служби /ДВС/ у Старокостянтинівському районі Хмельницької
обл. про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу,
в с т а н о в и л а:
19.01.2007р. позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом, в якому просить
визнати неправомірною та скасувати постанову начальника ДВС у
Старокостянтинівському районі Хмельницької обл. від 12.12.2006р. про накладення
штрафу в розмірі 255 грн. згідно ст. 88 Закону України «Про виконавче
Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької обл. від
28.03.2007р. в задоволенні позову відмовлено.
Постанова суду мотивована тим, що постанова начальника ДВС у
Старокостянтинівському районі Хмельницької обл. від 12.12.2006р. є законною та
обґрунтованою, стягнення на позивача накладено у відповідності до вимог ст. 88
Закону України «Про виконавче провадження», у межах санкції вказаної статті;
позивачем не доведено, а судом не встановлено будь-яких порушень законодавства
України, які б давали підстави визнати оскаржувану постанову незаконною чи
необґрунтованою.

Постанову суду оскаржив позивач ОСОБА_1., який просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову,
якою позов задоволити.

Апелянт вважає, що судом оскаржувана постанова не містить аналізу
зазначених в позовній заяві аргументів, тому за мотивацією є обмеженою: судом
не з'ясовано обґрунтування накладення штрафу, встановлення
працівниками ДВС причин його неявки; перед накладенням штрафу від нього не
витребовувалися пояснення і не встановлювалася його вина.

Також судом не дотриманий принцип, передбачений ст. 71 КАС України, згідно
якого в адміністративних справах про протиправність рішень (дій чи
бездіяльності) суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну
скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 88 Закону України «Про виконавче провадження»
за порушення вимог цього Закону, невиконання
законних вимог державного виконавця громадянами чи посадовими особами, втрату
або несвоєчасне відправлення виконавчого документа, неподання або подання
неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, а також
неповідомлення боржником про зміну місця роботи (знаходження), якщо ці дії не
мають ознак злочину, а також за неявку без поважних причин за викликом
державного виконавця на винних осіб за постановою начальника відповідного
органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований,
накладається штраф від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян у порядку, передбаченому законом.

Як слідує з роз'яснень, що містяться в п.13 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників
виконавчого провадження», у справах за скаргами
на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб
державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення,
дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби (дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби
щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів).

Судом першої інстанції встановлено, що 06.12.2006р. державним виконавцем на
адресу позивача був направлений виклик в державну виконавчу службу та попередження
про можливість у разі неявки застосування приводу та накладення штрафу (а.с.
3).

Оскільки позивач без поважних причин у встановлений строк не з'явився на виклик державного виконавця, то начальником
державної виконавчої служби у Старокостянтинівському районі 12.12.2006р. було
винесено постанову про накладення на позивача штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.
3).

У зв'язку з тим, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою,
стягнення на позивача було накладено у відповідності до вимог ст. 88 Закону
України «Про виконавче провадження», в межах санкції вказаної статті, судом не
встановлено будь-яких порушень законодавства, які б давали підстави для
визнання оскаржуваної постанови незаконною чи необгрунтованою, то суд першої
інстанції прийшов до правильного висновку про її законність.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з мотивувальної частини постанови суду першої інстанції слід
виключити помилкове покликання на те, що позивачем всупереч ст. 71 КАС України
при розгляді справи не доведено будь-яких порушень законодавства,
які б давали підстави для визнання оскаржуваної постанови
незаконною чи необгрунтованою, оскільки
відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України такий обов'язок покладений на відповідача
як суб'єкта владних повноважень.

Відповідач під час розгляду справи довів правомірність накладення штрафу на
позивача, представив належні докази, тобто виконав обов'язок щодо доказування
правомірності своїх дій та рішень.

Відповідно до ст. 201 КАС України однією з підстав для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання,
але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по
суті вирішив справу, однак помилкового застосував положення ч.2 ст. 71 КАС
України, поклавши обов'язок доказування наявності порушень
законодавства, які б давали підстави для визнання
оскаржуваної постанови незаконною чи необгрунтованою, на позивача, через що постанову суду першої інстанції слід змінити шляхом
виключення з мотивувальної частини покликання суду на вимоги ч.2 ст. 71 КАС
України.

В решті постанова суду ухвалена з додержанням норм
матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків постанови суду, а тому підстави для її скасування чи
зміни відсутні.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 201, ч.2 ст. 205, ст.ст. 207, 254
КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Змінити постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької обл.
від 28.03.2007р. в частині мотивів відмови у задоволенні позову та виключити з
мотивувальної частини постанови покликання на те, що позивачем всупереч ч.2 ст.
71 КАС України при розгляді справи не доведено будь-яких порушень
законодавства, які б давали підстави визнати оскаржувану постанову незаконною
чи необґрунтованою, залишивши в решті постанову суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом одного місяця після набрання нею законної
сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Р.М.Шавель

Судді І.Я.Олендер

М.А.Пліш