Справа № 22-а-640/07
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2007-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
22-а-640/07 Категорія - оскарження
податкового повідомлення-рішення
інстанції - Яризько В.О. Доповідач - Шевцова Н.В.
Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду в складі :
Головуючого - судді Філатова Ю.М.
Суддів Шевцової
Н.В., Водолажської Н.С.
за участю секретаря Хоміцькій О.О.
представника позивача: ОСОБА_2
представника відповідача: Пузій О.В., Глазунова О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі
м.Харкова на постанову господарського суду Харківської області від 24.04.2007
року по справі № АС-4266-07
за позовом Фізичної
особи підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі
про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И Л А:
Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м.Харкова (надалі по
тексту відповідач, ДПІ у Фрунзенському районі), в якому просить визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Фрунзенському районі м.Харкова НОМЕР_1 (НОМЕР_2, НОМЕР_3 НОМЕР_4, НОМЕР_5) про визначення податкового
зобов'язання з податку на додану вартість та
дійсним обставинам справи.
Постановою господарського суду
Харківської області від 24.04.2007 року позов задоволено повністю. Визнано недійсними податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Фрунзенському районі м.Харкова НОМЕР_1, НОМЕР_6 НОМЕР_2, НОМЕР_7, НОМЕР_3, НОМЕР_8, НОМЕР_5 НОМЕР_9. Стягнути з державного бюджету на
державне мито в сумі 3,40
Не погоджуючись з постановою суду, відповідач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову
та прийняти нову, якою у позові відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги
відповідач посилається на неврахування судом першої інстанції, що валовий доход
позивача згідно декларації про доходи складає 1206662 гривень 16 копійок, а
згідно письмових пояснень позивача, які додано до справи, валовий доход склав
тільки 1182193 гривні 80 копійок. Крім
того, судом першої інстанції не було враховано, що згідно наданих позивачем до
ДПІ звітів про використання РРО, всього відпущено пального по талонам через РРО
під назвою „Чек” на суму 842340,71 гривень, а в постанові суду першої інстанції
зазначено, що всього через РРО надійшло переплати за пальне 929335,03 гривні,
тому виникає розбіжність, яка свідчить про те, що позивач не розрахувався з
судом першої інстанції норм п.п.7.2.4п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на
Позивачем надані заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких
він посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить залишити його змін, а апеляційну скаргу без
Перевіривши доводи апеляційної
скарги та заперечення на неї, рішення суду першої інстанції, заслухавши
пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої
інстанції встановлено, що позивач в період, що перевірявся здійснював реалізацію
паливно-мастильних матеріалів, автомобільної хімії та інших ТМЦ через АЗС.
Реалізація відбувалась як безпосередньо за готівкові кошти через РРО на АЗС, так і шляхом отримання безготівкових розрахунків на
поточний рахунок в установі банку. У випадку надходження безготівкових коштів в
якості передплати за паливо, покупець
отримував розпоряджувальні карти, по яким відбувалось отримання палива на АЗС. Паливо, відпущене по розпоряджувальній
карті, проводилось через РРО під назвою
"чек", тобто без отримання готівкових коштів безпосередньо до каси
РРО, оскільки РРО на АЗС включений
до єдиного нерозривного технологічного циклу по відпуску пального, і без видачі
чека РРО неможливо провести відпуск пального.
того, покупці проводили передплату за паливо готівкою через РРО (запрограмованою
під назвою "передплата"), з послідуючим отриманням розпоряджувальної
карти. Відпуск пального проводився в тому ж порядку.
дохід позивача за період, що перевірявся складався з готівкових коштів,
проведених через РРО у вигляді передоплати, плати
за паливо, плати за мастила, автомобільну хімію та супутні товари, з
безготівкових коштів, які надійшли на розрахунковий рахунок за дизельне
пальне та бензин. Також позивачем в перевіряємому періоді був проданий ангар
металевий розбірний.
з даними журналу РРО та 2 - звітів за період з 28.03.2005 року по 01.09.2005
року до каси позивача надійшли готівкові кошти від продажу бензину і дизпалива
у сумі 733185 гривень 85 копійок.
При цьому на поточний
рахунок НОМЕР_10 у філії № 2 АСУБ «Грант» надійшло
6041 гривень 00 копійок, як валовий доход від продажу масел, автомобільної
хімії та інших ТМЦ, безготівкових
коштів за паливо - 549403 гривень 82 копійки на поточний рахунок НОМЕР_11 у відділенні № 1 ХГРУ «Приватбанк», а
також надійшло безготівкових коштів
від продажу ангару - 130000 гривень 00 копійок та відсотки на залишок коштів-1 гривня 79 копійок.
Всього сума валового доходу ФОП
ОСОБА_1 за перевірений період склала:
грн. + 733185,85 грн. + 6041,00 грн. + 130000,00 грн. + 1,79 грн. = 1418632
гривень 46 копійок, та за вирахуванням ПДВ - 1182193 гривень 80 копійок.
дохід позивача згідно декларації про доходи за 2005 рік склав 1206662
донараховуючи позивачу податок з доходів фізичних осіб виходив з того, що всього
позивачем було відпущено пального через РРО під назвою "чек" на суму
842340 гривень 71 копійок, а надійшло за пальне в якості передплати на суму
683105 гривень 62копійки, в тому числі
553105 гривень 62 копійки на розрахунковий рахунок та 130000 гривень 00
копійок, таким чином відпущено
пального по талонам без проведеної оплати на суму 159235 гривень 09 копійок,
яку відповідач вважає доходом позивача (842340,71 - 683105,62 = 159235,09), у
зв'язку з чим занижено чистий дохід в сумі 135519 гривень 14 копійок, податок з
позов у частині визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, якими
копійок суд першої інстанції виходив з того, що у
обліку позивача завжди будуть неминучі розбіжності в кількості
придбаного та відпущеного палива, але такі обставини
відповідачем під час перевірки не з'ясовувались та не перевірялись, тому твердження відповідача,
що різниця в сумі між відпущеним паливом через РРО з позначкою "чек" та сумою передплати є прихований валовий
необґрунтованим та не відповідає дійсним обставинам справи.
Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої інстанції.
Розбіжність в сумі відпущеного по
талонам пального та суми отриманої передплати відповідач вирахував на підставі
наданих позивачем Z-звітів
сплату готівкою за пальне в якості передплати на суму 130000 гривень 00 копійок
та суми безготівкових коштів по
розрахунковому рахунку в розмірі 553105 гривень
62копійки, але, як вбачається з матеріалів справи позивач надав відповідачу тільки частину Z-звітів РРО, як доказ
проведення через РРО готівкових коштів у формі передплати, на які відповідач
не звернув уваги під час проведення
Всього ж через РРО надійшло
передплати за пальне в сумі 376229 гривень 41
копійка, що загалом складає
553105,62+376229,41=929335 гривень 03 копійки, перевищує
суму пального, на яку було відпущено через РРО під назвою "чек".
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в
судовому засіданні представник відповідача зазначив, що під час перевірки позивача не проводився
порівняльний аналіз кількості придбаного та відпущеного пального. Перевірка проводилася тільки в грошовому вираженні відпущеного
пального. Тобто, за таких обставин
неможливо встановити наявність чи
відсутність розбіжностей в кількості придбаного та відпущеного пального.
розбіжності в кількості відпущеного пального через РРО з позначкою
"чек", тобто без оплати готівкою під час отримання палива, та сумою
передплати за паливо, що надходила через РРО та на розрахунковий
рахунок виникала також внаслідок того, що позивачем
28.03.2005 року було укладено договір з ПП «АЗС Дизель» щодо
надання послуг зі збереження та відпуску автомобільного бензину та дизпалива,
яке було реалізовано ПП «АЗС Дизель» покупцям у попередніх періодах. При цьому ФОП ОСОБА_1
зобов'язався здійснити послуги з заправлення автотранспорту
покупців зазначеним паливом та з метою контролю за цим процесом надати ПП "АЗС Дизель" погашені
розпорядчі карти. Вартість послуг сторони встановили у розмірі 300 гривень 00 копійок. Паливо було передане
виконавцю послуг відповідно до акту приймання - передачі від 28.03.2005
за відпуском палива, право власності на яке на момент відпуску належало
покупцям з причин повної попередньої оплати його вартості на користь ПП "АЗС
Дизель", був організований таким чином, що ФОП ОСОБА_1 через РРО
проводилися погашені розпорядчих карт, по яких здійснювався відпуск палива. З цих причин до журналу
РРО підшивалися звіти, запрограмовані під назвою «передоплата»/«чек», в яких відображалася вартість палива, відпущеного
покупцям згідно з договором.
доход від продажу зазначеного палива відображався у податковому обліку
ПП "АЗС Дизель" в момент отримання передоплати від покупців. Валовий доход ФОП ОСОБА_1 від
здійснення послуг згідно з договором склав 300 гривень 00 копійок.
колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що
за таких обставин у обліку позивача будуть неминучі розбіжності в кількості
придбаного та відпущеного палива, але ці обставини відповідачем під час
проведення перевірки не досліджено.
Судом
першої інстанції також встановлено, що позивачем податковий
визначений на підставі податкової накладної НОМЕР_12, виданої ТОВ
„Максі-Трейд”. Відповідачем було зменшено
від ТОВ "Максі Трейд" у зв'язку з ліквідацією такого підприємства, установчі документи та свідоцтво
платника ПДВ якого рішенням Святошинського районного суду м.Києва
були визнані недійсними у зв'язку з
порушенням чинного законодавства при його
позов у частині визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, яким
позивачу визначено податкове забов'язання з ПДВ та застосовано фінансові
визначений на підставі податкової накладної НОМЕР_12. Правочин між ФОП ОСОБА_1
та ТОВ «Максі-Трейд», а також первинні документи,
що видані на підставі цього правочину, не були визнані недійсними у встановленому цивільним законодавством порядку, а
тому не має підстав не приймати зазначену податкову накладну.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду
до пп. 7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону не підлягають включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого податку у зв'язку з придбанням товарів, не підтверджені
податковими накладними.
Таким чином, право покупця на
податковий кредит, що підтверджується податковою накладною, є його
матеріальним правом, яке він втрачає лише у
випадку відсутності такої накладної або визнання в судовому порядку недійсною угоди, на підставі якої таку
податкову накладну було видано.
Відповідача не заперечував, що він
не звертався до суду з позовом про визнання недійсною угоди, на підставі, якої
ТОВ „Максі-Трейд” було видано позивачеві податкову накладну НОМЕР_12, тому
колегія суддів вважає, що відсутні підстави для виключення суми з податкового
кредиту позивача, яка підтверджена зазначеною накладною, то має всі необхідні
Отже, суд першої інстанції правильно та
повно встановив всі обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги виводів суду не спростовують.
Керуючись ст. ст.. 160 ,195, ч.1 ст. 198, ст. 200, ч.1 ст. 205, 206 КАС України, колегія суддів ,-
Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Фрунзенському районі м.Харкова - залишити без задоволення,
постанову господарського суду Харківської області від 24.04.2007 року по справі № АС-4266-07 - без змін.
Ухвала набирає чинності негайно з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з
дня складання ухвали в повному обсязі,
шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий Ю.М. Філатов

Судді Н.В. Шевцова

Н.С.
Водолажська