Справа № 122ас
Суддя: Ювченко Л.П.
Дата ухвалення: 2007-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 122ас Головуючий у 1 інстанції Добнєв
36 Доповідач
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2007 року Апеляційний
суд Донецької області у складі:

Головуючої: Ювченко Л.П., Суддів: Єлгазіної Л.П. Дзевича
В.Б. При секретарі: Баклановій
Ю.В.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку апеляційну скаргу Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Донецькій області(ГУМВС) на постанову Куйбишевського
районного суду м.Донецька Донецької області від 24 листопада 2006
року,

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України у Донецькій області
,Головного Управління Державного казначейства України в Донецькій області про
визнання звільнення незаконним, визнання трудового договору продовженим,
визнання необхідності залишення на службі, зобов»язання начальника Головного
управління МВС України в Донецькій області продовжити строк служби на п»ять
років в порядку встановленому «Положенням про проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ Української РСР», поновлення на службі та стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення по справі, суд апеляційної інстанції,-

ВСТАНОВИВ:

Апеляційною скаргою відповідача
оскаржується постанова Куйбишевського районного суду м.Донецька від 24 листопада 2006 року, якою
частково задоволено позов ОСОБА_1.Визнано незаконними дії відповідача по
звільненню ОСОБА_1., його поновлено на посаді старшого оперуповноваженого в
особливо важливих справах УБОЗ УМВС України в Донецькій області з
20.06.2006року.Стягнено на користь ОСОБА_1. з Управління Міністерства
Внутрішніх Справ в Донецькій області середньомісячну зарплату за час вимушеного
прогулу з 20.06.2006року до 24.11.2006року
в сумі 8 253,49грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування
постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови, якою відмовити в
позові ОСОБА_1.

З матеріалів справи вбачається, що в липні 2006 року позивач
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління МВС України в Донецькій

2

області. Позов мотивував тим, що з 01.11 1988року був
прийнятий на службу органів внутрішніх справ МВС України. З червня 2004 року проходив
службу на, посаді старшого оперуповноваженого по особливо важливим справам
відділу стратегічної та тактичної розвідки РАЦ, який пізніше був ліквідований,
при Управлінні по боротьбі з організованою злочинністю УМВД України в
Донецькій області. Стаж роботи у пільговому розрахунку має 26 років 6 місяців 4 дні, а у
календарному 19 років 10 місяців 11 днів.

Наказом начальника УМВС України в
Донецькій області №143 від
25.05.2006року,та №191 від
04.07.2006року був звільнений на підставі п.64 «а» Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР
(далі Положення),за віком, в запас. Вважає звільнення незаконним і просив
поновити на роботі, та стягнути заробіток за час вимушеного прогулу.

Приймаючи постанову по справі, суд
першої інстанції не врахував, що з 10
серпня 2006 року,
відповідно до наказу МВС України в Донецькій області від 10 серпня 2006р. № 802 Управління МВС
України в Донецькій області реорганізоване в Головне управління МВС України в
Донецькій області (а.с.24).Отже відповідачем про даній справі, суд апеляційної
інстанції визнає Головне управління Міністерства Внутрішніх Справ України в
Донецькій області.

В зв»язку з постановлениям рішення про
стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1. середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу в сумі 8
253,49 грн, суд апеляційної інстанції притягнув до участі по
справі в якості другого відповідача- Головне управління Державного казначейства
України.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку що відповідно до ч1 ст.18
Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції
регламентуються «Положенням про проходження служби особовим складом органів
внутрішніх справ Української РСР» затвердженим постановою КМУ від 29.07.1991р. №114, яким передбачено
в п.7,що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, залежно від
присвоєних їм спеціальних звань, перебувають на службі в органах внутрішніх
справ до такого віку особи середнього і старшого начальницького складу, за
винятком полковників міліції та полковників внутрішньої служби-45 років.

П.8- особи середнього, старшого і
вищого начальницького складу, які досягли встановленого для них п.7 цього
Положення віку, підлягають звільненню в запас з постановкою на військовий облік
або у відставку.

-При необхідності на службі в
органах внутрішніх справ можуть бути залишені на строк до п»яти років.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1року народження на момент звільнення мав звання
підполковника міліції, входив до старшого начальницького складу, досяг віку 45 років. Мав стаж
служби у пільговому розрахунку-26років 6
місяців 4 дні, у
календарному-19 років 10 місяців 11 днів, мав право
на пенсійне забезпечення.

Звільнення позивача проведено 25.05.2006року за наказом №143 о/с відповідно
до п.64»а» Положення. При цьому враховано, що позивач ОСОБА_1 досяг віку
встановленого п.7 Положення, має вислугу більше 20 років (у пільговому обчисленні) відповідно до вимог ст.64
п.»а».Наказ видано на підставі акту УБОЗу УМВС області від 28.03.2006р.,та
рішення комісії по РП УМВС області від 25
квітня 2006 року.(а.с.28)

3

Відповідно до
протоколу №38 від 26 грудня 2005 року комісії по
роботі з персоналом УМВС України в Донецькій області, обговорювалось питання
щодо продовження строку служби в ОВС щодо ОСОБА_1.,
але встановлено, що клопотання про продовження строку служби позивачу в ОВС
на 2006 рік від
керівництва УБОЗ УМВС області не надходило.(а.с.30) Строк служби позивачу понад
граничиний вік не було продовжено. Він був ознайомлений з вказаним рішенням та
порядком звільнення від служби(акти від 13.01.2006р. та 28.03.2006р)

В зв»язку з тим, що позивач ОСОБА_1
перебував на лікарняному, в червні 2006року надав листок непрацездатності від
19.06.2006року, то наказом №191
о/с від 04.07.2006 року, він був
звільнений з 20 червня 2006 року, а не з 30 травня 2006року
з тих же підстав за п.64 «а»Положення, (за віком) у запас.З 21 червня 2006 року ОСОБА_1
призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Суд першої інстанції не врахував,
що позивача не були порушені в зв»язку зі зміною наказу про дату звільнення.
Відповідачем врахованого звільнення з роботи не допускається в період
перебування працівника на стаціонарному лікуванні, тому наказ про звільнення
був змінений до дати закінчення лікування, відповідно до наданого листка
непрацездатності.

Висновки суду першої інстанції про
те, що ОСОБА_1 має право бути залишеним на службі в органах внутрішніх справ на
строк до 5 років і
рішення суду про поновлення позивача на попередній роботі, не відповідає
вимогам діючого законодавства.

Такі висновки суду не відповідають
вимогам Закону України «Про міліцію», та п.п.7,8 Положення про проходження
служби особовим складом органів внутрішніх справ Української РСР» від
29.07.1991р.

При необхідності на службі в
органах внутрішніх справ можуть бути залишені працівники на строк до п»яти
років начальниками, яким надано право призначення їх на посаду. Але матеріалами
справи не встановлена необхідність перебування позивача ОСОБА_1. на службі.
Начальником УМВС області, у межах наданих йому повноважень, строк служби понад
граничний вік ОСОБА_1 не було продовжено.

Перебування на утриманні позивача ОСОБА_1. дружини та
двох дітей, не є підставою для поновлення на роботі при звільненні за п.64 «а»
Положення.

Звільнення позивача ОСОБА_1. проведено відповідно до
діючого законодавства, в межах повноважено наданих відповідачу, при цьому права
позивача не були порушені. Підстав для задоволення позову ОСОБА_1. не
встановлено.

Постанова Куйбишевського районного
суду м.Донецька від 24 листопада
2006 року
підлягає скасуванню в зв»язку з тим, що суд першої інстанції неповно з»ясував
обставини, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення
справи.

По справі слід прийняти нову
постанову про відмову в позові, задовольнивши апеляційну скаргу Головного
управління МВС України в Донецькій області.

Керуючись ст.ст.
198,202,207 КАС
України. суд апеляційної

інстанції,

4

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області
задовольнити.

Постанову Куйбишевського районного
суду Донецької області від 24
листопада 2006 року
скасувати.

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Управління
Державного казначейства України в Донецькій області про визнання звільнення
незаконним, визнання трудового договору продовженим визнання необхідності
залишення на службі, зобов»язання начальника Головного управління МВС України в
Донецькій області продовжити строк служби на п»ять років в порядку
встановленому « Положенням
про проходження служби особовим складом орган внутрішніх справ Української
РСР», поновлення на службі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанова може бути оскаржена у
касаційному порядку + протягом
місяця до Вищого адміністративного суду України.