Справа № 22-а-1327/07
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Хитров Б.В.
Категорія: Доповідач
про стягнення суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2007 року

№ 22-а-1327/07

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді - Григоров А.М.

Суддів - Сіренко О.І., Подобайло З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на постанову Ковпаківського
районного суду м. Суми від 17 травня
2007 року по справі № 2-А-129/07

за позовом ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3

до
Державної судової адміністрації України,

Міністерства фінансів України,

Державного
казначейства України

про
стягнення
грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернулись до Ковпаківського районного
суду м. Суми з позовом до Державної судової адміністрації України,
Міністерства фінансів України,
Державного казначейства України про
стягнення грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 травня 2007 року
позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державної судової адміністрації
України, Міністерства фінансів України,
Державного казначейства України про стягнення грошової компенсації сум податку
з доходів фізичних осіб задоволено.

Державна судова адміністрація України не погодилась з вказаною постановою,
подала апеляційну скаргу в якій вказує, що постанова Ковпаківського районного
суду м. Суми про стягнення з ДСА України сум пов'язаних з утриманням податку з
доходів фізичних осіб прийнята з порушенням норм матеріального права,
суперечить положенням чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.
Апелянт просить рішення Ковпаківського районного суду м. Суми скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог позивачів до Державної судової
адміністрації України відмовити.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає , що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Позивачі
в обґрунтування своїх позовних вимог зазначають, що вони займають посади суддів
Середино-Будського районного суду Сумської області.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995
р. №584 „Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", заробітна
плата суддів не обкладалася прибутковим податком за місцем основної роботи. В
зв'язку з набранням чинності з 1 січня 2004 року Закону України від 22 травня 2003 р. «Про
податок з доходів фізичних осіб», за період з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2004
р. та в першому кварталі 2005 року з позивачів були утримані суми вказаного
податку. Внаслідок цього, сума нарахованої заробітної плати у 2004 році кожного
з позивачів за місяць, після сплати
податку з доходів
фізичних осіб, стала
меншою ніж розмір середньомісячної заробітної
плати, нарахованої заявникам
за 4-й квартал
2003 року. На думку
позивачів, фактичне зменшення
отриманої ними у
2004 році та 1 кварталі 2005 року
заробітної плати у порівнянні з 2003
роком та положення розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 січня
2004 р. №22-р „Деякі питання оплати
праці суддів", дають право
на отримання грошової компенсації
сум податку з доходів
фізичних осіб. Посилаючись
на вказані обставини та на не проведення
таких компенсаційних виплат
за місцем роботи у зв'язку з
відсутністю коштів на
них, позивачі просять
стягнути з ДСА
України компенсацію втрати
частини заробітку, зобов'язавши
Державне казначейство України та Міністерство фінансів України провести видатки
з державного бюджету України Державній судовій адміністрації.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачами оскаржуються дії ДСА
України щодо невиплати окремо кожному з позивачів компенсації за втрату частини
заробітної плати, пов'язану з утримання податку з доходів фізичних осіб, тобто
фактично позовні вимоги щодо виплати компенсації є індивідуальними та
стосуються інтересів окремо кожного позивача, оскільки розмір втраченого
заробітку є різним.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України
ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному
суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено
територіальну підсудність адміністративних справ в залежності від категорії, за
місцем знаходження відповідача чи позивача.

Відповідно до п. 4 ст. 22 КАС України, можливо розгляд справи в суді не за
територіальною підсудністю в разі задоволення відводів (самовідводів) чи в
випадках коли не можливо утворити новий склад суду. В цьому разі питання щодо
передачі справи вирішується судом першої інстанції до якого пред'явлений позов
відповідно вимог ст. 22 КАС України.

Відповідно до ст. 20 КАС України суд апеляційної інстанції не розглядає
справи як суд першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява адресована до апеляційного
суду. Справа розглянута Ковпаківським районним судом м. Суми. Ні позивачі ні
відповідачі не знаходяться на території на яку розповсюджуються
повноваження Ковпаківського районного
суду. Справа розглянута судом не в зв'язку з застосуванням п. 4 ст. 22 КАС
України та не в відповідній процедурі.

Отже, при розгляді та вирішенні
справи судом першої інстанції було порушено правила територіальної підсудності,
що у свою чергу привело до позбавлення права, як позивачів, та і відповідачів
по справі, на розгляд справи в адміністративному суді, до підсудності якого
вона віднесена.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.204 Кодексу адміністративного судочинства України
підставою для скасування судового рішення і направлення справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції є розгляд та вирішення справи неповноважним
складом суду.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції факти порушення судом
першої інстанції правил підсудності адміністративної справи, колегія суддів
вважає, що справу розглянуто та вирішено неповноважним складом суду.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що до суду звернулось 3
позивача з одним адміністративним позовом, але Кодекс адміністративного
судочинства України не передбачає можливості розглядати справи різних позивачів
в одному провадженні, вимоги яких ґрунтуються на різних індивідуальних актах
суб'єкта владних повноважень.

Тому, колегія суддів зазначає, що при новому судовому розгляді справи, суду
першої інстанції необхідно вирішити питання про роз'єднання позовних вимог в
окремі провадження та у порядку ст.22 Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до вимог ст.19 Кодексу адміністративного судочинства
України передати справу до належного суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, ч.6 ст. 198, п.1 ч.1 ст.204, ч.6 ст.205, ст. 206
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України
- задовольнити частково.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 17
травня 2007 року по справі № 2-А-129/07
- скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено та підписано 24 вересня 2007
року

Головуючий
Григоров
А.М.

Судді
Сіренко О.І.

Подобайло З.Г.