Справа № 22-а-603/2007
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2007-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
Справа
№2-а-13/07
Головуючий 1 інстанції: Терентьєва П.П.
Доповідач: Філатов Ю.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2007 р.
Справа № 22-а-603/2007

Колегія суддів у
складі:

головуючий суддя
Філатов Ю.М., судді Водолажська Н.С., Шевцова Н.В..

при секретарі
Хомицькій О.О.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1

1-го відповідача -
Сімеонов А.А.

2-го відповідача
-Сліденко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у
приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду апеляційну скаргу позивача, ОСОБА_1 та апеляційну скаргу
відповідача, ДПІ у Ленінському районі м.
Харкова на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 27.04.2007 р. по справі №2-а-13/07

за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2

1. ДПІ у
Ленінському районі м. Харкова

2. ДПА України

про зобов'язання вчинити певні
дії

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася до
суду з адміністративним позовом в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_2
1996 року народження і просила визнати дії робітників Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м. Харкова
не правомірними, посилаючись на те, що вони відмовили їй у вилученні
коду, який був наданий дитині.

Одночасно з цим вона
просила зобов'язати ДПІ знищити облікову картку на дитину та вилучити
інформацію із інформаційного фонду Державного реєстру про дитину.

Крім того, вона просила
зобов'язати Державну Податкову Адміністрацію України вилучити з Державного
реєстру індивідуальний ідентифікаційний номер.

Після зміни вимог позивачка
просила зобов'язати ДПІ знищити облікову картку на підставі якої були
внесені дані про ОСОБА_2 а також вилучити із інформаційного фонду Державного
реєстру фізичних осіб - платників податків інформацію про дитину, а також
зобов'язати Державну Податкову Адміністрацію України вилучити із Державного
реєстру фізичних осіб - платників податків індивідуальний ідентифікаційний
номер.

Постановою Ленінського
районного суду м. Харкова від 27.04.2007
р. по справі №2-а-13/07 позов
задоволений частково.

Зобов'язано Державну
Податкову Інспекцію Ленінського району м. Харкова вилучити з інформаційного
фонду Державного реєстру фізичних осіб інформацію щодо неповнолітнього ОСОБА_2
1996 року народження.

Зобов'язано Державну
Податкову Інспекцію Ленінського району м. Харкова надати батькам
неповнолітнього ОСОБА_2 довідку про те, що він може здійснювати будь - які
платежі без ідентифікаційного номеру.

В іншій частині позову
відмовлено.

Позивачка, ОСОБА_1, з
постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 27.04.2007 р. по справі №2-а-13/07 не згодна, подала
апеляційну скаргу, вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з
порушеннями норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати
та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач, Державна
Податкова Інспекція Ленінського району м. Харкова, з постановою Ленінського
районного суду м. Харкова від 27.04.2007
р. по справі №2-а-13/07 не згодна,
подала апеляційну скаргу, вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з
порушеннями норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати
та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Розглянувши матеріали
справи, заслухавши суддю - доповідача та представників сторін судова колегія
встановила, що в літку 2005 року ОСОБА_1 звернулася до Виконкому Ленінської
районної Ради м. Харкова з проханням надати її дитині путівку на оздоровлення,
для чого стала оформляти належні документи. При оформленні документів дитині
був наданий індивідуальний ідентифікаційний номер.

ЗО червня 2006року,
позивачка звернулася до ДПІ з проханням повідомити, чи присвоєно дитині
індивідуальний ідентифікаційний номер, на що отримала позитивну відповідь, а 30
серпня 2006 року позивачка звернулася до ДПІ з проханням вилучити цей номер,
так як вважає, що він був присвоєний всупереч діючого законодавства, без
розрахунку на те, що вона людина релігійна, але їй було відмовлено.

Задовольняючи вимоги
позивачки суд першої інстанції виходив з наступного.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про Державну реєстрацію
фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» від 22 грудня
1994 року зі змінами визначено, що особи, які через свої релігійні, або інші
переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номеру та офіційно
повідомляють про це відповідні Державні органи, при цьому зберігається раніше
встановлені форми обліку платників податків.

У паспортах зазначених
осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь - які платежі
без ідентифікаційного номеру.

З метою виконання вимог
зазначеного Закону, спільним наказом ДПА України та МВС України від 19.10.2004
року за № 6021226, затверджений «Порядок унесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо ідентифікаційного номеру фізичної особи - платника
податків та інших обов'язкових платежів» ( далі Порядок), який визначає
процедуру винесення відмітки про наявність права здійснювати будь - які платежі
без ідентифікаційного номеру до паспорта фізичної особи.

Відповідно до п. 1.5.
Порядку, особа, які через свої
релігійні або інші переконання відмовляється
від прийняття ідентифікаційного номеру,
в разі наявності
в неї ідентифікаційного номеру,
повідомляє у формі заяви орган державної податкової служби за своїм місцем
реєстрації. Форма заяви № В2 ( ф № В2) наведено в додатку 2 до Порядку).

Пункт 2 Порядку містить
перелік документів, що додаються особою до заяви адресованої органу Державної
податкової служби.

Суд Ленінського району м.
Харкова відхилив заперечення представника відповідача про те, що не можливо вилучити індивідуальний
ідентифікаційний номер у дитини, так як у нього не має паспорту, де робиться
відмітка, при цьому суд зазначив, що
згідно до вищевказаного Закону України, кожна людина має право, у зв'язку з
релігійними мотивами, відмовитися від присвоєння індивідуального ідентифікаційного
номеру.

У даному випадку для належного
вирішення спірного питання Податкова Інспекція має право надати батькам дитини
довідку про те, що він може здійснювати будь - які платежі без цього номеру,
так як паспорт дитина отримує тільки після шістнадцятиріччя.

Судова колегія не
погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині позовних вимог виходячи з наступного.

Системний аналіз
застосованих судом першої інстанції норм свідчить про те що, законодавець
обмежив коло осіб, яким через їхні релігійні переконання можуть бути збережені
раніше встановлені форми обліку платників податків, наявністю у них паспорту -
тобто досягненням 16-річного віку.

На підставі цієї норми
закону №320 наказом ДПА України від 27.01.98р. №43 затверджене „Положення про
картку фізичної особи-платника податків", яке зареєстровано Міністерством
юстиції України від 19.02.98р. за №124/2564 (далі Положення №43) - тобто
пройшло правову експертизу та визнане таким, що відповідає даному закону.
Згідно п.2.1 цього Положення якщо фізична особа офіційно відмовилася від наявного
у неї ідентифікаційного номера і має у своєму паспорті відмітку про право
здійснювати платежі без ідентифікаційного номера, Картка на ідентифікаційний
номер, від якого особа відмовилася, вважається недійсною .

Таким чином висновок суду
про можливість відмови від присвоєння ідентифікаційного номеру осіб, що не
мають паспорту, зроблений всупереч наведеної норми матеріального права.

Не може бути визнаний
обґрунтованим і висновок про можливість батьків через свої релігійні
переконання відмовитися від присвоєння ідентифікаційного номеру їх дитині.
Законодавець в наведеній нормі не передбачає можливість представництва
інтересів осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від
ідентифікаційного номера, іншими особами, навіть батьками інтересів малолітньої
дитини.

Безпідставним є
задоволення вимоги позивачки про
вилучення з ДРФО всіх даних про дитину ОСОБА_2
Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що окрім індивідуального
ідентифікаційного номеру фізичних осіб в даному реєстрі містяться інші дані
фізичної особи (прізвище, ім'я та по-батькові, дата та місце народження, місце
проживання), вилучати які з мотивів релігійних переконань не має ні сенсу, ні
правових підстав, оскільки згідно ч.2 ст.1 закону №320 в разі відмови від
ідентифікаційного номеру за людиною „зберігаються раніше встановлені форми
обліку платників податків ". Тобто рішення суду про вилучення з
ДРФП всіх даних ОСОБА_2 прийняте з порушенням даної норми матеріального права.

Крім цього постанова суду
першої інстанції містить певні протиріччя.

Так у мотивувальній
частині постанови зазначено, що для належного вирішення спірного питання
Податкова Інспекція має право надати батькам дитини довідку про
те, що він може здійснювати будь - які платежі без цього номеру, так як паспорт
дитина отримує тільки після шістнадцятиріччя, а в резолютивній часині це
положення викладене вже як зобов'язання відповідача. Наявність права само по
собі не може вважатись підставою виникнення зобов'язань.

Судова колегія вважає
правомірними висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в
частині зобов'язання Державної Податкової Адміністрації України про вилучення з
Державного реєстру фізичних осіб - платників податків індивідуального
ідентифікаційного номеру відносно неповнолітнього. Як правомірно зазначено у
постанові, оскільки це питання вирішується Податковою Інспекцією на місці і
згідно з Положенням про картку фізичної особи - платника податків,
затвердженими у встановленому порядку, індивідуальний ідентифікаційний номер
надається Податковою Інспекцією на місці вилучення індивідуального
ідентифікаційного номеру дитини можливо також зробити на без залучення до цього
Державної Податкової Адміністрації України. За таких обставин відсутні підстави
для задоволення апеляційної скарги позивачки.

На підставі викладеного
судова колегія вважає, що постанова Ленінського районного суду м. Харкова від 27.04.2007 р. по справі №2-а-13/07 прийнята при
невідповідності висновків суду обставинам справи, керуючись ст.. ст.. керуючись
ст.. ст.. 160,164,195,197,198, п.3 ст.202, ст..ст.205,207,209,254КАС України

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу ДПІ у Ленінському районі м. Харкова задовольнити.

Постанову
Ленінського районного суду м. Харкова
від 27.04.2007 р. по справі
№2-а-13/07 скасувати.

Прийняти
нову постанову.

В
позові ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Роз'яснити
сторонам, що вони мають право подати касаційну скаргу на дану ухвалу до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної
сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Справу
направити до суду першої інстанції.

Повний
текст постанови виготовлений 09.07.2007р.

Головуючий суддя
Філатов Ю.М.

Судді
Водолажська Н.С.

Шевцова
Н.В.