Справа № 22а-1087/07
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-1087/07
Головуючий суддя у
інстанції - Федченко І.М.
(Справа №2а-26/07)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2007
року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю.,

суддів -
Уханенка С.А., Стежко В.А.,

при секретарі -
Портненко Т.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізького
обласного військового комісаріату про стягнення невиплаченого підвищення пенсії
як учаснику бойових дій, -

в с т а
н о в и л а:

В травні
2006 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з
відповідача на його користь 9947 грн. 70 коп. суми недоплаченої мені пенсії як
інваліду війни за 2003-2005 роки; стягнути на його користь з відповідача
сплачений судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп.

В
судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі,
наполягав на їх задоволенні. Зазначив, що
він як учасник бойових дій та інвалід третьої групи має право на
підвищення на 200% від мінімальної пенсії за віком згідно з Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Законом
України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб». Вважає, що йому
протягом 2003-2005 років щомісячно не в повному обсязі виплачувалося підвищення
пенсії, тобто у не відповідних законом розмірах.

Представник
відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що і відповідача не
було і немає законних підстав обчислювати та виплачувати позивачу підвищення
пенсії у розмірах, на яких вказує позивач.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Запоріжжя від 02 березня 2007 року у
задоволені позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Позивач,
не погодившись з постановою суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити
його вимоги. Свою скаргу обґрунтував тим, що суд допустив порушення норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач має статус учасника бойових дій
(посвідчення НОМЕР_2 від 25.12.1996) та є інвалідом третьої групи (посвідчення
НОМЕР_1 від 31.10.2003), що надані відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно
до ст. 13 зазначеного Закону інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються: інвалідам I групи -
у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, II групи -
40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Стаття
15 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»
встановлює, що особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які є
ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пенсії за вислугу
років підвищуються в таких розмірах: на 400 процентів мінімальної пенсії за
віком - інвалідам війни I групи;
на 350 процентів мінімальної пенсії за віком - інвалідам війни II групи; на 200
процентів мінімальної пенсії за віком - інвалідам війни III групи.

Отже,
позивач дійсно має право на підвищення
пенсії згідно з чинним законодавством.

Проте
колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач помилково
визначає розмір такого підвищення. Порядок реалізації гарантій, встановлених
Законами, визначається відповідними урядовими нормативно-правовими актами.

Суд
першої інстанції дійшов вірного висновку, що питання підвищення пенсії,
передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» під час призначення та перерахунку пенсій відповідно до
Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовані постановою Кабінету
Міністрів України №1 від 03.01.2002 «Про підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

Так,
згідно з цією постановою, при розрахунку розміру пенсії відповідних пільгових
категорій осіб, необхідно виходити із розміру 19 грн. 91 коп.

Як
свідчать матеріали справи, перерахунок пенсії відповідачем здійснювався саме
виходячи із вимог зазначеної постанови Кабінету Міністрів України.

Доводи
ОСОБА_1, що перерахунок повинен був здійснюватися виходячи із розмірів мінімальної
пенсії за віком, встановленої у 2003 році постановою КМ України №279 від
13.02.2002, у 2004 році - Законом України від 09.07.2003 «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у 2005 році - Законами
України від 23.12.2004 «Про внесення змін до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та від 25.03.2005 «Про
внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та
деяких інших законодавчих актів України» є помилковими, оскільки аналіз цих
актів свідчить, що вони встановлюють мінімальний розмір пенсії за віком, який
поширюється тільки на трудові пенсії, що призначаються у відповідності до
Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не застосовуються для визначення
розмірів соціальних пенсій, надбавок та інших доплат до пенсій.

За таких
підстав апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 198, 200 КАС України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а :

У задоволенні
апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Постанову Жовтневого районного суду
м. Запоріжжя від 02 березня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Судді: