Справа № 4-2187/05
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2007-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007 року м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Сороки М.О.,

Штульмана
І.В.,

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

Мироненка
О.В.,

провівши в порядку касаційного провадження
попередній розгляд адміністративної справи за скаргою ОСОБА_1 на дії Комінтернівського районного суду м.
Харкова,

встановила:

У листопаді 2004 року
ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії
Комінтернівського районного суду м. Харкова. Свої вимоги мотивував тим,
що він неодноразово звертався до
Комінтернівського районного суду м. Харкова зі зверненнями про надання
йому копій протоколів судових засідань, однак відповіді не отримав.
Вважаючи, неправомірною відмову суду у
задоволенні його прохання, просив зобов'язати останнього зробити це в примусовому
порядку.

Ухвалою апеляційного
суду Харківської області від 23 листопада 2004 року в прийнятті скарги
відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права, просить судове рішення скасувати.

Відмовляючи
у прийнятті скарги, суд виходив з того, що
відповідно до ст. 200 Цивільного
процесуального Кодексу України 1963 року (чинного на момент постановлення
судового рішення) сторони, інші особи, які беруть участь у справі, мають право
знайомитись з протоколом судового засідання і протягом трьох днів після
підписання протоколу подавати свої зауваження з приводу допущених у протоколі
неправильностей або неповноти змісту. Відповідно до ст. 248-3 вказаного
Кодексу судам не підвідомчі скарги на
акти і дії службових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури,
суду, якщо законодавством встановлено інший порядок оскарження.

Вказаний
висновок суду відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 55
Конституції, ст. 2483 ЦПК 1963 року та роз'яснень Пленуму Вер­ховного
Суду України, викладених у пунктах 1, 4 постанови від 3 грудня 1997 р. № 13
«Про практику розгляду судами справ за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, юридичних, посадових і службових осіб у сфері
управлінської діяльності, які порушують
права та свободи громадян», до суду можуть бути оскаржені лише ті
рішення, дії чи бездіяльність посадових і службових осіб органів судової влади, що належать до сфери управлінської
діяльності.

Як вбачається з наявних
матеріалів, заявлені ОСОБА_1 вимоги зводяться до розгляду обласним судом по
першій інстанції скарги на бездіяльність районного суду, пов'язану зі
здійсненням правосуддя у справі, що перебуває у провад­женні Комінтернівського
районного суду м. Харкова.

Згідно зі статтями 126,
129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні й
підкоряються лише закону. Вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Зі змісту наведених
положень закону вбачається, що рішення суду і відпо­відно дії або бездіяльність
суддів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних із підготовкою та судовим
розглядом справ, перевіркою їх у порядку нагляду, можуть оскаржуватись у
чинному в даний час апеляційному і касаційному по­рядку, а не шляхом їх оскарження
до суду першої інстанції, оскільки це порушу­вало б конституційний принцип
незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.
Рішення суду (дії чи бездіяльність суддів) оскаржуються лише в порядку,
визначеному ст. 129 Конституції та законодав­ством про судочинство.

Згідно
ч. 3 ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)
підставами касаційного оскарження судового рішення є порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права та відсутні передбачені ст. 227 КАС України підстави для
їх обов'язкового скасування.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
ст. ст. 220, 220-1, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія
суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 23 листопада 2004 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судові рішення Вищого адміністративного суду
України, які ухвалені в порядку касаційного провадження, можуть бути оскаржені
лише за винятковими обставинами - з мотивів неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції однієї й тієї самої норми права; визнання судових
рішень міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, такими,
що порушують міжнародні зобов'язання України - протягом одного місяця з дня
відкриття таких обставин шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду
України.

Судді:
(підписи)

З оригіналом згідно,

Суддя: