Справа № 22а-643/07
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 643/07 Головуючий
суддя у 1-ій
Категорія статобліку -39
інстанції - Пустовіт З.П.
(справа №2-8628/05)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня
2007 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю.,

суддів -
Уханенка С.А., Мартиненка О.В.,

при секретарі
- Портненко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на рішення Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 29 липня 2005 року у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до УМВС України в Запорізькій області про визнання незаконним наказу
про звільнення та зміну формулювання звільнення, -

в с
т а н о в и л а:

У квітні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УМВС України в
Запорізькій області, третьої особи Бердянського МВ УМВС України
в Запорізькій області про визнання незаконним наказу про звільнення та зміну формулювання
звільнення, поновлення строку на звернення до суду,
мотивуючи тим, що наказом від 25.12.1998 його було незаконно звільнено зі
служби в органах внутрішніх справ за власним бажанням, хоч він подав заяву про
звільнення за станом здоров'я.

Представник
позивача позов не визнав, пояснив, що відповідач діяв відповідно до норм
чинного законодавства, зокрема Положення про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого
постановою КМ УРСР від 29.07.1991 №114.

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 липня 2005 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від
01.11.2005, в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач
звернувся з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29
липня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 01
листопада 2005 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне
застосування судом матеріального права.

Ухвалою
колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від
11 квітня 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 01
листопада 2005 року скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд в
порядку адміністративного судочинства до апеляційного суду Запорізької області.

В
порядку розділу VII КАС України апеляційну
скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Перевіривши
матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач з 19 грудня 1979 року по 25 грудня 1998 року проходив
службу в Бердянському МВ УМВС України в Запорізькій
області міліціонером-водієм, мав військове звання старший сержант міліції.
Наказом НОМЕР_1 від 04.01.1999 був звільнений у запас Збройних Сил України за
ст. 63, п.«ж» з 25.12.1998 року. З наказом своєчасно ознайомлений, у встановлений законодавством термін отримав
трудову книжку та військовий білет, претензій до кадрового апарату МВС не мав,
про що зробив власноруч запис в особовій справі.

26
листопада 1998 року позивач пройшов обстеження в військово-лікувальній
комісії УМВД України в Запорізькій області, внаслідок якого були виявлені
захворювання: хронічний бронхіт, остеохондроз поперечного відділу хребта, вертеброгенна люмбалгія, які отримані в період
проходження служби; комісією виданий висновок - пригодний до військової служби,
про що видана довідка НОМЕР_2 від 26.11.1998 року.

Відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким
складом органів внутрішніх справ Української РСР, ОСОБА_1 відносився до молодшого
керівного складу.

Стаття
63, п.«г» Положення встановлює, що особи рядового і молодшого начальницького складу
звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за
вислугою строку служби, передбаченого договором, якщо особи рядового і
молодшого начальницького складу не виявляють бажання продовжувати службу.

Згідно
зі ст. 5. Положення особи рядового і молодшого начальницького складу в органах
внутрішніх справ перебувають: чоловіки - до 45-річного віку, жінки - до
40-річного віку. При необхідності та за згодою цих осіб, за умови їх
придатності до служби, строк служби може бути продовжено їм до п'яти років
начальниками, яким надано право призначати на посади рядового і молодшого
начальницького складу.

Позивач був
звільнений з органів МВС у віці 41 рік, у зв'язку з чим не набув право
звільнитися зі служби за п.«г» ст. 63 Положення про проходження служби рядовим
і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, тому
районний суд обґрунтовано відмовив йому в задоволені позову.

За
таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_1 та скасування рішення місцевого суду.

Керуючись
ст.ст. 198, 200 КАС України, колегія суддів, -

у х
в а л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 липня 2005 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця.

Судді: