Справа № 22-а-493/07
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2007-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22-а- 49307 Головуючий 1
інстанції:Федченко В.М.
Категорія : поновлення порушеного
Доповідач: Подобайло З.Г.
Ухвала

Іменем України

12 липня 2007 року

м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Подобайло З.Г.

- Мельнікової Л.В.

за участю секретаря
судового засідання - Спесивцевої О.В.

та осіб, які беруть участь
у справі:

представник
позивача -ОСОБА_1, ОСОБА_2.

представник
відповідача -
Калмикові Р.Ф.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
постанову Борівського районного суду Харківської області від
ІНФОРМАЦІЯ_1р. по справі НОМЕР_1

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2

до Підвисочанської сільської ради
Борівського району Харківської області

про
поновлення порушеного права

встановив :

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у
ІНФОРМАЦІЯ_2 року звернулись до Борівського районного суду Харківської області
з позовом до Підвисочанської сільської ради в якій просили поновити їх порушене
право на належні, безпечні і здорові умови проживання, зобов'язати
Підвисочанську сільську раду заборонити прогін великої рогатої худоби між їх
домоволодіннями в селі Підвисоке по вулиці Кільцевій відповідно НОМЕР_2 та
НОМЕР_3

Постановою Борівського районного суду Харківської області від ІНФОРМАЦІЯ_3 року у адміністративній
справі НОМЕР_1 зобов'язано
Підвисочанську сільську раду розглянути питання про порушення прав гр. ОСОБА_1
та ОСОБА_2 звязаного з перегоном корів біля їх помешкань, а також варіанти
перегону поголів'я іншим шляхом.

Позивачі не погодились з постановою суду, надали апеляційну скаргу, в якій
просять скасувати постанову Борівського
районного суду Харківської області від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, вважають її
незаконною та необґрунтованою та прийнятою з порушенням норм матеріального і
процесуального права і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, оскільки вони звернулись до суду з проханням своїм
рішенням поновити їх порушене право на належні, безпечні і здорові умови
проживання, зобов'язати Підвисочанську сільську раду заборонити прогін великої
рогатої худоби між їх домоволодіннями в селі Підвисоке по вулиці Кільцевій
відповідно НОМЕР_2 та НОМЕР_3, але суд
своєю постановою знову зобов'язав
Підвисочанську сільську раду розглянути питання про порушення їх прав зв'язаних
з перегоном корів біля помешкань, а також варіанти перегону поголів'я іншим
шляхом, що заявників категорично не задовольняє.

Позивачі підтримали в судовому засіданні
апеляційну скаргу.

Представник відповідача з апеляційною скаргою не погоджується, вважає
вимоги заявників безпідставними та
надуманими.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивачів та представника
відповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 269 Цивільного кодексу України особисті немайнові права належать
кожній фізичній особі від народження або за законом, вони не мають економічного
змісту, тісно пов'язані з фізичною особою, фізична особа не може відмовитися
від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав та
володіє ними довічно.

Згідно ст. 270 Цивільного кодексу України
відповідно до Конституції України

фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне
для життя і здоров'я довкілля та інші і перелік особистих немайнових прав, які
встановлені Конституцією України
,
цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним.

Згідно ч. 2 ст. 272 Цивільного кодексу України фізична особа має право вимагати від
посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на
забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав.

Згідно ст. 275 Цивільного кодексу України
фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від
протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права
здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом
відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх
спричинило це порушення.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу кожна особа має право звернутися
до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та
інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення;
припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових
і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Згідно ст.276 Цивільного кодексу України
орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого
самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або
бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи,
зобов'язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення.

Якщо дії, необхідні для негайного
поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не
вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а
також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

Згідно ч. 4 ст. 293 Цивільного кодексу України фізична особа має право на належні, безпечні
і здорові умови праці, проживання, навчання тощо.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного
судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно
до п.1 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа
адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правовових актів чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

З
матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право особистої власності
на житловий будинок (домоволодіння) від ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_1 є власником
домоволодіння розташованого за адресою: Харківська область, Борівський район,
АДРЕСА_1, а ОСОБА_2. згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від
ІНФОРМАЦІЯ_5 року є власником домоволодіння розташованого по сусідству, тобто в
АДРЕСА_2. З ІНФОРМАЦІЯ_4року жителі села Підвисоке утворили між домоволодіннями
прогін до пасовища свійської великої рогатої худоби та на протязі 15 років з
ранньої весни до пізньої осені 4 рази на день поблизу їх домоволодінь та через
них проходить стадо великої рогатої худоби яке налічує 70-80 голів в наслідок
цього в їх домоволодіннях постійно руйнуються забори та огорожа, пошкоджуються
та ламаються дерева які ростуть в дворах домоволодінь, відсутня будь-яка
можливість нормального під'їзду до домоволодінь, земля на місці прогону
представляє собою суцільне болото, постійно стоїть неприємний запах, в теплий
період року розмножується безліч мух, навіть інколи їздять гусеничними
тракторами, культиватором пошкодили стіну будинку ОСОБА_2 На протязі останніх
двох років вони постійно звертаються до Підвисочанської сільської ради та інших
органів виконавчої влади з проханням вирішити цю проблему, але конкретні дії з
боку влади відсутні, хоча до
ІНФОРМАЦІЯ_4року свійську велику рогату худобу ганяли до цього ж пасовища
іншими приданими і можливими шляхами.

Судом
першої інстанції встановлено, що питання порушення прав гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зв'язаного з перегоном корів біля їх помешкань, а також варіанти перегону
поголів'я іншим шляхом між позивачем та відповідачем до теперішнього часу не
вирішено.

Проте
з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки рішенням ІІ сесії V скликання Підвисочанської
сільської ради Борівського району від 25 травня 2006 року «Про розгляд заяв гр.гр ОСОБА_1,
ОСОБА_2., ОСОБА_3.» дозволено власникам громадської худоби проганяти худобу на
території земель сільської ради в с. Під високе по провулку понад
домовладіннями та присадибними ділянками позивачів тощо як і 13 років назад,
зобов'язано власників громадської худоби постійно, в разі заподіяної шкоди
худобою проводити ремонт парканів заявників, відшкодовувати збитки по втраті
городини, сільському голові разом із
депутатами сільської ради по можливості проводити роботи по благоустрою дороги
по провулку понад домовладіннями заявників, контроль за виконанням даного рішення
покласти на постійну комісію з питань агропромислового комплексу, земельних
відносин, використання земельних ресурсів та екології (а.с.13).

Судом
першої інстанції вказане рішення
відповідача не було прийнято до уваги.

Колегією
суддів встановлено, що позивачі звернулись до Борівського районного суду
Харківської області з позовом до Підвисочанської сільської ради з посиланням на
норми ст.ст. 269, 275, 294 ч.4 Цивільного кодексу України, ст.ст.3,4 ЦПК
України ( а.с.3-4), але ухвалою судді Борівського районного суду Харківської
області від 06 березня 2007 року
відкрито провадження у справі
НОМЕР_1 в порядку цивільного судочинства
відповідно ст. 122 ЦПК України та призначено до розгляду в попередньому
судовому засіданні ( а.с.17).

Ухвалою
судді Борівського районного суду Харківської області від 19 березня 2007 року призначено до судового розгляду цивільну справу НОМЕР_1 у відкритому судовому засіданні в порядку
цивільного судочинства відповідно ст. 156 ЦПК України.

Згідно
протоколу судового засідання від
ІНФОРМАЦІЯ_3 року сторонам роз»яснені права згідно ст.ст.27,60,175 ЦПК
України та судочинство здійснювалось за
правилами ЦПК України.(а.с.33-42), але
суд першої інстанції вирішив
справу за правилами Кодексу адміністративного судочинства.

Оскільки позивач звернувся до суду з вимогою вирішити позовні вимоги за
правилами ЦПК України, а не Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів дійшла висновку, що справу розглянуто і вирішено неповноважним
складом суду, а тому прийнята судом першої інстанції постанова підлягає
скасуванню з направлення справи на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Враховуючи
викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 160,195, п.4 ч.1 ст.198,
п.4 ч.1 ст.202, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу гр. гр ОСОБА_1, ОСОБА_2. задовольнити частково.

Постанову від ІНФОРМАЦІЯ_1 року по
справіНОМЕР_1 Борівського районного суду
Харківської області скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі
суду.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом місяця, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний
текст ухвали виготовлено та
підписано 17 липня 2007 року.

Головуючий Сіренко
О.І.

Судді
Подобайло З.Г.

Мельникова Л.В.

ЗГІДНО З
ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного
суду
Подобайло З.Г.