Справа № 22-а-1341/07
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Яризько В.О.
Категорія: Доповідач
оскарження рішення суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2007 року

№ 22-а-1341/07

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Григоров А.М.

Суддів - Сіренко О.І., Подобайло З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

за участі:

представник позивача - не з'явився

представник відповідача - Гостіщева І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу СПД ФО ОСОБА_1 на постанову Господарського
суду Харківської області від 29 травня 2007 року
по справі № АС-42/142-07

за
позовом
СПД ФО ОСОБА_1

до
Дергачівської МДПІ Харківської області

про визнання нечинним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа
ОСОБА_1, звернувся до Господарського суду
Харківської області з позовом до Дергачівської МДПІ у Харківській області про визнання
нечинним рішення.

Постановою Господарського суду Харківської області було
відмовлено у задоволенні позовних вимог СПД ФО ОСОБА_1 до Дергачівської
міжрайонної державної податкової інспекції в Харківській області про визнання
нечинним рішення про застосування штрафних санкцій за №НОМЕР_1 від 16.11.2006р.

Скаржник, Суб'єкт підприємницької діяльності-фізична
особа ОСОБА_1, не погоджується з вказаною постановою, подав апеляційну скаргу в
якій вказує, що при прийняті рішення судом першої інстанції була допущена
неповнота дослідження доказів.

Як зазначає
скаржник, судом першої інстанції були проігноровані наступні докази:

- показання свідка ОСОБА_2 про те, що в день проведення
перевірки 01.11.2006р. приблизно з 10.00 год. до 15.45 год. вона не працювала,
бо знаходилась біля хворої доньки. Опис наявних купюр був складений нею за
вказівкою та під диктування податкових інспекторів, як і запис в акті про
відсутність зауважень до перевіряючих. Розбіжність між сумою у 450 грн., яка
була надана мною для закупки товару, та сумою у499 грн., яка була зафіксована
на момент перевірки, пояснила тим, що 20 грн. вона тимчасово позичила для
придбання ліків дочці;

- показання свідка ОСОБА_3 про те, що в чинному законодавстві
України немає визначення терміну «місце проведення розрахунків», при перевірках
інспектори визначають це місце на власний розсуд; підтвердив,
що в даному
випадку більшість грошових
коштів знаходилась у пакеті в окремому ящику стола;

- поясненнями представника відповідача про те, що перед
прийняттям спірного рішення я не викликався до ДПІ для ознайомлення з
матеріалами перевірки та надання вмотивованих пояснень та документів, хоча це
моє право прямо передбачено відповідною графою акту перевірки на останній
сторінці;

- копією акту перевірки від 01.11.2006р., згідно даних
якого в ньому відсутня відмітка про моє з ним ознайомлення (до речі, я не давав
ОСОБА_2 повноважень на представництво моїх інтересів у відносинах з податковими
органами);

Скаржник, вважає, що наведений ним перелік доказів
дозволяв суду також критично ставитись до показань свідка ОСОБА_3 та пояснень
представника відповідача.

Також апелянт зазначає, що йому як платнику єдиного
податку не обов'язково вести повний бухгалтерський облік своєї діяльності, а
тому він не зобов'язаний складати якісь документи на підтвердження передачі
грошей ІНФОРМАЦІЯ_1 для закупки товару.

З посиланням на вказані обставини скаржник просить
скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду про
задоволення його позовних вимог.

В судовому
засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник
відповідача в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечує.

Заслухавши
представників сторін, перевіривши матеріали справи , обговоривши доводи
апеляційної скарги , судова колегія вважає , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої
інстанції було встановлено, та підтверджено у суді апеляційної інстанції
наступне.

Позивач, СПД ФО ОСОБА_1,
просить визнати нечинним
рішення Дергачівської МДПІ у Харківській області № НОМЕР_1 від
16.11.2006р., згідно якого застосовані штрафні санкції в сумі 2150,75 грн. на
підставі Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те,
що штрафні санкції застосовані за невідповідність суми коштів на місці
проведення розрахунків сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з
початку дня, на 430,15 грн. Позивач вказує, що перевіряючими не досліджено
походження грошей, оскільки в день перевірки ІНФОРМАЦІЯ_1 були видані кошти в
сумі 450,00 грн. для розрахунку з постачальником, однак перевіряючими ці гроші
були вказані як такі, що знаходились на місці проведення розрахунків.

Відповідач позовні вимоги не визнає, вказує на те, що в
ході проведення перевірки позивача встановлені факти порушень Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг", що зафіксовано в акті, у зв'язку з чим
до позивача застосовані штрафні санкції. Вважає, що ним обґрунтовано прийнято
спірне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками ДПА у
Харківській області проведена перевірку господарської одиниці позивача -
павільйону, щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу, про що складенні; акт перевірки на бланку
№ НОМЕР_2 від 01.11.2006р.

В ході проведення перевірки встановлено наступне
порушення :

- невідповідність суми готівкових коштів на місці
проведення розрахункових операцій сумі, що зазначена в розрахунковій книжці з
початку дня, у сумі 430,15 грн. В акті перевірки зроблений висновок про
порушення п. 13 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг".

На підставі висновків акту перевірки відповідачем
прийнято рішення № НОМЕР_1 від 16.11.2006р. про застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 2150,75 грн. на підставі ст.22 Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг".

Позивач оскаржив вказане рішення до ДПА у Харківській
області, однак скарга позивача була залишена без задоволення (рішення № НОМЕР_3
від 28.11.2006р.).

Позивач вказує, що в день, коли проводилась перевірка,
він залишив 450,00 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 для того, щоб вона розрахувалась з
постачальником, однак ніяких документів в підтвердження даного твердження
позивачем не надано.

В судовому засіданні в суді першої інстанції в якості
свідків були допитані ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача ОСОБА_2, а також один з
перевіряючих ОСОБА_3.

Допитана в якості свідка ОСОБА_2 повідомила, що на
покупки, які здійснювались удень проведення перевірки, вона видавала
розрахункові квитанції. У приміщенні павільйону працює 1 підприємець - ОСОБА_1
Точну суму грошей, що знаходилися на місці проведення розрахунків, вона не
пам'ятає. Вказує, що окремо від коштів, що були отримані від розрахунків з
покупцями, вона зберігала гроші, що їй були видані підприємцем для розрахунку з
постачальником за товар. Жодних документів, що це підтверджують, у неї не було.
Гроші на покупку товару хазяїн завжди залишає ІНФОРМАЦІЯ_1, зберігаються вони у
пакеті, в окремому ящику стола. Вона пояснювала інспекторам, що ці гроші не є
виручкою, але вони сказали, що необхідно всі гроші скласти разом.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 повідомив, що всі гроші
знаходилися на місці проведення розрахунків, тобто в ящику стола. З особистих
речей ІНФОРМАЦІЯ_1 гроші не вилучали. В ході перевірки попросили ІНФОРМАЦІЯ_1
перерахувати всі гроші, що є виручкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 власноручно склала опис
готівкових коштів. Про те, що частина грошей, призначена для закупки товару,
ІНФОРМАЦІЯ_1 не повідомляла, ніяких документів на це не надавала.

Суд першої інстанції правильно критично ставиться до
показань свідка ОСОБА_2, оскільки в акті перевірки ІНФОРМАЦІЯ_1 вказала про те,
що зауважень до перевіряючих та ходу проведення перевірки вона не має.

Крім того, опис наявних купюр та монет складений
власноручно ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, в якому зазначено, що до опису включені
кошти, що належать ОСОБА_1, за реалізований товар станом на 01.11.2006р.,
згідно опису загальна сума готівкових коштів склала 449,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в "описі не вказала про те, що частина
грошей надана їй для розрахунку з постачальником.

Згідно розрахункової книжки на момент проведення
перевірки за 01.11.2006р. були виписані квитанції на загальну суму 18,85 грн.,
в т.ч. і на покупку, яку здійснювали перевіряючі.

Отже невідповідність суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків склала 430,15 грн.

Суд також зазначає про розбіжність у сумі, яку вказує
позивач, що залишив на закупку товару, так, позивач зазначає, що він залишив
ІНФОРМАЦІЯ_1 450,00 грн., а на місці проведення розрахунків знаходились кошти в
загальній сумі 449,00 грн., до якої також входять суми по розрахунковим
квитанціям.

Крім того, колегія суддів зазначає, що для наявності
порушення за яке передбаченів санкції ст.. 22 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі , громадського харчування
та послуг» , які застосувало ДПІ, не має значення в зв'язку з чим та які кошти
знаходилися на місті проведення розрахункових операцій, для складу порушення
необхідно лише наявність невідповідності сумі коштів денному звіту.

Враховуючи викладене, відповідачем доведений факт
порушення позивачем вимог Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг",
що підтверджено актом перевірки, описом готівкових коштів, показаннями свідків.

Також колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної
скарги стосовно того, що позивач не доручав представляти ОСОБА_2, своїх інтересів перед податковим
органом, то такий довід не є обґрунтований, оскільки в ході перевірки ОСОБА_2
діяла як працівник позивача і особа яка має право реалізовувати товар від імені
позивача, а факт відсутності на акті відмітки про ознайомлення з ним
безпосередньо позивача не впливає на встановлення порушення.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги є
помилковими.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Харківської
області від 29 травня 2007 року по
справі № АС-42/142-07 залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом місяця, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено та підписано 17
вересня 2007 року

Головуючий
Григоров А.М.

Судді
Сіренко О.І.

Подобайло
З.Г.