Справа № 22-а-531/07
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2007-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуюча у I інстанції: Хома М.В.
Справа № 22-а-531/07
Суддя-доповідач:
ряд. стат. звіту № 21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
червня 2007 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду
в складі :

судді-доповідача - Олендер І.Я.,

суддів - Кушнерика М.П., Пліша М.А.

при секретарі - Федаш
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України в
Тернопільській області на постанову Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 13 лютого 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Тернопільського обласного військового комісаріату, головного управління
Пенсійного фонду України в Тернопільській області про перерахунок пенсії та
виплату недоотриманих сум, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом про зобов'язання здійснити перерахування раніше
призначеної йому пенсії військовослужбовця та стягнення безпідставно
невиплаченої суми у зв'язку з її невірним нарахуванням.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 13
лютого 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, головне управління
Пенсійного фонду України в Тернопільській області зобов'язано зарахувати
позивачу у грошове забезпечення для призначення пенсії премію у розмірі 33,3%,
провести перерахунок розміру його пенсії та виплатити донараховану суму пенсії
за період з моменту її призначення до 01 січня 2005 року.

Зазначену постанову оскаржено головним управлінням Пенсійного
фонду України в Тернопільській області, яке у поданій апеляційній скарзі
просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовити. У підтримку своїх вимог покликається на те, що судове
рішення ухвалене без правових підстав та з невірним застосуванням норм
матеріального права. Просить врахувати, що пенсія позивачу призначена у 2001 р.
на підставі діючого на той час законодавства, яке не передбачало врахування
премії при обчисленні розміру пенсії військовослужбовців, а також те, що суд
першої інстанції помилково вважає останню одним із видів щомісячного
додаткового грошового забезпечення.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на
виклик суду не з'явилися і суд відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України розглядає
справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 звільнений з військової служби у зв'язку
з виходом на пенсію за станом здоров'я у 2001 р. Відповідно до ч.3 ст. 43
Законом України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб",
який діяв на час його звільнення зі складу Збройних Сил України, пенсії
військовослужбовцям обчислювалися з їх грошового забезпечення, а саме з
відповідних окладів за посадою і військовим званням, процентної надбавки за
вислугу років, надбавок за вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та
умови служби у порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що пенсія ОСОБА_1
призначена відповідно до вказаної норми закону та виходячи з тих видів грошового
забезпечення, що нею передбачалися.

Законом України від 15
червня 2004 року “Про внесення змін до статті 43 Закону України “Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб”, який набув чинності з 01 січня 2005 р.,
ч.3 ст. 43 викладено у редакції, яка визначала, що пенсії військовослужбовцям
обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою
перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові
види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в
розмірах, встановлених законодавством.

Таким чином, вимога про врахування
премії як окремого виду грошового забезпечення, а не як одного із видів
щомісячного додаткового грошового забезпечення, як вважає суд першої інстанції,
при обчисленні розміру пенсії військовослужбовців запроваджена законодавством з
01 січня 2005 року, тобто вже після звільнення позивача з військової служби та
призначення йому пенсії.

Відповідно до ст. 58 Конституції
України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі,
крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Вже згаданий Закон України від 15 червня
2004 року “Про внесення змін до статті 43 Закону України “Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб” зворотної сили немає, а тому позовні
вимоги позивача ОСОБА_1 щодо перерахунку пенсії з урахуванням премії в розмірі
33,3% грошового забезпечення за минулий час, тобто до 01 січня 2005 року,
задоволенню не підлягають.

При вирішенні даного публічно-правового
спору судом першої інстанції невірно застосовано ч.2 п.6 роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 15.04.2005 р. “Про окремі питання застосування
судами України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців
(крім військововслужбовців строкової служби), осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”, оскільки такі стосуються
ч.3 ст.43 Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”
в редакції від 15 червня 2004 року і не можуть бути застосовані до спірних
правовідносин.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку
про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи. Відтак, оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нової, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, п.4 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду, -

у х в а л и
л а :

апеляційну
скаргу задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 13 лютого 2007 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського
обласного військового комісаріату, головного управління Пенсійного фонду
України в Тернопільській області про перерахунок пенсії та виплату
недоотриманих сум скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо
до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.Я.Олендер

Судді
М.П.Кушнерик

М.А.Пліш