Справа № 4-2773/05/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака
В.І.,

суддів Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

Загороднього А.Ф.,

Заїки М.М.,

при секретарі Замезі
Ю.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 31.01.2002р. та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 25.04.2002р. по
справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії інспектора
дорожньо-патрульної служби ДАІ Шевченківського району м. Києва, -

встановила:

У жовтні 2001 року ОСОБА_1 звернуся до суду
зі скаргою на неправомірні дії інспектора дорожньо-патрульної служби
Державної автомобільної інспекції Шевченківського району м. Києва.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31.01.2002р. було
відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 за пропущенням строку подання.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25.04.2002р. апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31.01.2002р. було
скасовано, а скарга ОСОБА_1 залишена без розгляду.

На
зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанції надійшла
касаційна скарга ОСОБА_1, в якій
ставиться питання про їх скасування та ухвалення нового рішення про задоволення
скарги.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлені з додержанням
норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 248-5 Цивільного процесуального кодексу України
скаргу може бути подано в суд у двомісячний строк, обчислюваний з дня, коли
громадянин дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав чи
свобод.

Відповідно до статті 85 Цивільного процесуального кодексу України право на
вчинення процесуальних дій втрачається з закінченням встановленого законом або
призначеного судом строку. Скарги і документи, подані після закінчення
процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд не знайде підстав для
продовження або поновлення строку.

Отже суд апеляційної інстанції правомірно скасував помилкове рішення суду
першої інстанції та дійшов вірного висновку щодо залишення без розгляду скарги
ОСОБА_1, оскільки оскаржувані правовідносини відбулися 20.07.2001р., а до суду
скаржник звернувся лише 01.10.2001р. та не навів поважності причин пропуску
строку звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати
та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні,
та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 212, 215, 2201. 223, 224,
230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду м. Києва від
25.04.2002р. по справі за скаргою
ОСОБА_1 на неправомірні дії інспектора дорожньо-патрульної служби Державної
автомобільної інспекції Шевченківського району м. Києва - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Співак

Судді С.В.
Білуга

О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній

М.М. Заїка

Згідно з оригіналом Суддя
С.В. Білуга