Справа № 22-а-61/07
Суддя: Лончук В.Г.
Дата ухвалення: 2007-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-61/07 Головуючий
у І інстанції - Шарунович
Категорія: 37 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ 9 березня 200 7 року місто
Луцьк

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Лончука В.Г.

суддів - Здрилюк О.І,
Карпук А.К,

при секретарі
Губарик К.А.

з участю
позивача ОСОБА_1

представника
третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_2 за апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_2, на постанову Ковельського
міськрайонного суду від 27
грудня 2006 року, -

Встановила:

Постановою
Ковельського міськрайонного суду від 27
грудня 2006 року в
даній справі позов задоволено. Ухвалено визнати дії виконавчого комітету
Ковельської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на переведення
квартири АДРЕСА_1 з житлового фонду в нежитловий неправомірними, зобов'язати
виконавчий комітет Ковельської міської ради надати ОСОБА_1 дозвіл на
переведення квартири АДРЕСА_1 з житлового фонду у нежитловий.

В апеляційній
скарзі третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_2,
покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову Ковельського міськрайонного суду від 27 грудня 2006 року. В
обґрунтування вимог зазначає, що відповідно до ст. 8 ЖК України
переведення житлових приміщень в нежилі здійснюється лише у виняткових
випадках. Відповідно ст.ст. 4,
15 Закону України «Про власність» власник, здійснюючи свої права, зобов'язаний
не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян. Згідно ст. 5
Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної
діяльності повинні враховуватися законні інтереси та вимоги власників.

Реконструкція
квартири № 11 під магазин
створить для нього певні незручності для нормального проживання та відпочинку у
власній квартирі. Такі незручності можуть бути пов'язані із створенням
додаткового шуму, накопиченням сміття та відходів, безперешкодного доступу до
власного помешкання. Конструкція житлового будинку спланована і зведена саме
для проживання в ньому громадян, а не облаштуванні під інші заклади.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивачеві ОСОБА_1 належить на праві приватної
власності квартира АДРЕСА_1, а
третій особі ОСОБА_2 - квартира
№ 13 у тому ж
будинку.

Відповідачем
було відмовлено позивачу у наданні дозволу на переобладнання квартири з
посиланням на ст. 5 п. 6 Закону України
«Про основи містобудування» через відсутність згоди третьої особи ОСОБА_2.

2

Апеляційну скаргу
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а постанову суду -без змін з
наступних підстав.

Відповідачем
відмовлено позивачеві у наданні дозволу на переведення квартири АДРЕСА_1 з житлового
фонду у нежитловий, з метою проведення реконструкції під промисловий магазин, в
зв'язку з відсутністю згоди власника суміжної квартири на підставі ст. 5 Закону України
«Про основи містобудування».

Проте ст. 5 вищевказаного
Закону не передбачено отримання дозволу на реконструкцію квартири у власника
суміжної квартири чи погодження з ним цього питання. Закон передбачає
урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних
ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Відповідно до
ст. 41 Конституції
України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Згідно ч. 2 ст. 383 Цивільного
кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни
у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, -за умови, що ці
зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і
правил експлуатації будинку.

Відповідно до
вимог ст. 8 Житлового
кодексу України переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих
приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як
правило, не допускається. Квартира АДРЕСА_1
належить до приватного житлового фонду.

Отже, суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що відмова відповідача у наданні дозволу на
переведення квартири АДРЕСА_1 з
житлового фонду у нежитловий на підставі ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» є
протиправною. Видача позивачеві дозволу на реконструкцію квартири не порушує
права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_2 - власника квартири, яка розміщена поверхом вище.

Заперечення
апеляційної скарги щодо створення додаткового шуму, накопичення сміття та
відходів, особливостей конструкції житлового будинку носять передчасний
характер та не підтверджуються належними доказами. Вимоги щодо дотримання
позивачем державних будівельних, санітарних та інших норм повинні бути
враховані при складенні та затвердженні проектної документації на реконструкцію
квартири.

Постанову
ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і підстав для
її скасування не вбачається.

Керуючись ст.
ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ковельського
міськрайонного суду від 27
грудня 2006 року в
даній справі - без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня набрання законної сили.