Справа № 22-а-1393/07
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2007-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________
Справа № 22-а-1393/07
Головуючий 1 інстанції -
постанови про накладення
Доповідач - Мельнікова Л.В.
адміністративного стягнення - 14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
вересня 2007 року судова колегія
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого
судді - Мельнікової Л.В.

суддів: - Подобайло З.Г., Григорова
А.М.

при секретарі - Спесивцевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у
місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Валківського районного суду Харківської області від 15 червня 2007
року по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Харківського обласного управління лісового господарства про скасування
постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В с т а н
о в и л а:

У квітні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до
Харківського обласного управління лісового господарства, яким просив скасувати
постанову Харківського обласного управління лісового господарства № 62/06 про
притягнення до адміністративної відповідальності та накладення
адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 306 грн., посилаючись на
те, що вказана постанова винесена на основі протоколу про адміністративне
стягнення № 62/06 від 12 грудня 2006 року, який не відповідає нормам
Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім того факт вчинення
позивачем інкримінованого йому правопорушення не доказаний.

Постановою
Валківського районного суду Харківської області від 15 червня 2007 року по
адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського
обласного управління лісового господарства про скасування постанови про
накладення адміністративного стягнення, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не
погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 у апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм процесуального права,
просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги.

У
засіданні суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги.

Представник Харківського обласного управління лісового та мисливського
господарства у письмових запереченнях на
апеляційну скаргу та в засіданні колегії суддів, вважає апеляційну скаргу
безпідставною, посилаючись на те, що
ОСОБА_1 при розгляді справи про адміністративне правопорушення відмовився від
отримання копії постанови на руки та направленої листом рекомендованим з
повідомленням, у зв'язку з чим згідно ст. 289 Кодексу України про
адміністративні правопорушення пропустив строк
оскарження постанови без поважних причин та не вчиняв ніяких дій щодо
поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши доповідь судді Харківського апеляційного адміністративного
суду, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, а
постанову Валківського районного суду
Харківської області від 06 липня 2007 року - скасувати, у відповідність до
вимог ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, з підстав неповного з'ясування судом першої
інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм
процесуального права що призвело до неправильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України
передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги. Суд першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної
скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції,
які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при
вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України.

Підставами
для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та (або) визначеній законом компетенції орган, який видав цей акт.

Обов'язковою
умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів громадян, підприємств та організацій.

Судом встановлено, що постановою
начальника Харківського обласного управління лісового господарства від 22
грудня 2006 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної
відповідальності за порушення ч. 1 ст. 85 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, а саме за те, що
він 01 грудня 2006 року о 14 годині 10
хвилин на території мисливських угідь Валківської районної організації УТМР
проводив добування лисиці червоної в заборонений час, забороненими засобами
(шляхом руйнування нори), без документів, що засвідчують право на полювання.

Під
складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в
адміністративно правових нормах сукупність ознак, які визначають суспільну
небезпеку, винність і протиправність діяння, що тягне застосування
адміністративно-правових санкцій і, відрізняють це діяння від інших видів
правопорушень.

Частиною
першої статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена
адміністративна відповідальність за порушення правил полювання (полювання без
належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими
знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин, допускання собак
у мисливські угіддя без нагляду,
полювання з порушенням установленого для певної території (регіону, мисливського
господарства, обходу тощо) порядку здійснення полювання), яке не мало наслідком
добування, знищення або поранення тварин, а також транспортування або
перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту в дозволі на
їх добування.

Згідно
до частини третьої ст. 12 Закону України «Про мисливське господарство та
полювання» від 12 лютого 2000 року, - до полювання прирівнюється перебування
осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування) з
будь-якою стрілецькою зброєю або з
капканами та іншими знаряддями добування звірів і птахів, або з собаками
мисливських порід чи ловчими звірами і птахами, або з продукцією полювання;
перебування осіб на дорогах загального користування з продукцією полювання або
з будь-якою зібраною розчохленою стрілецькою зброєю.

У відповідності до частини першої ст. 14 цього Закону, - документами на
право полювання є: посвідчення мисливця; щорічна контрольна картка обліку
побутової дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного
мита; дозвіл на добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка
тощо); відповідний дозвіл на право користування вогнепальною мисливською
зброєю; паспорт на собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів з
відміткою про допуск до полювання у
поточному році у разі їх використання під час полювання.

Статтями 242, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Положенням про обласні управління лісового господарства, затвердженим наказом
Державного комітету лісового господарства України № 230 від 06 грудня 2004
року, яке діяло під час правовідносин,
які виникли між сторонами по справі,
ст. 39 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» встановлена компетенція органів мисливського
господарства складати протоколи про адміністративні правопорушення та
розглядати справи про адміністративні
правопорушення, пов'язані з порушенням правил ведення мисливського
господарства і полювання, передбачені частиною першою статті 85 цього Кодексу.

Згідно до частини першої статті 276 та частини першої статті 277 Кодексу
України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне
правопорушення розглядається за місцем його вчинення, у п'ятнадцятиденний
термін з часу отримання органом (посадовою особою), до компетенції яких
віднесений розгляд такої справи, протоколу про адміністративне правопорушення
та інших матеріалів.

Статтею
280 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладені обставини, що
підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення:
чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його
вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини,
що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є
підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд
громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини,
що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно
до вимог частини другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства
України, - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З
пояснень представника відповідача слід, - 01 грудня 2006 року близько 15-16
години на території мисливських угідь Валківської районної організації УТМР
фахівцями Харківського обласного управління лісового та мисливського
господарства був затриманий ОСОБА_3 (син позивача), котрий, як стверджує
представник відповідача, у присутності
двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомив про те, що його батько ОСОБА_1 на
цьому місця три дні тому полював з собакою й останнього засипало в норі. Потім ОСОБА_3 відмовився від своїх
свідчень.

Факт
скоєння ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, як вважає представник
відповідача - Харківського обласного управління лісового господарства, також підтверджується
свідченнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, довідками Харківської обласної
організації Українського товариства мисливців та рибалок щодо належності
позивачу собаки, та, що у січні 2007 року ОСОБА_1 просив зняти з обліку його
собаку, який загинув у норі, що батько та син Харченки є членами цієї
організації, фотокартками на яких відображена руйнована нора.

Статтею 251 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачено, - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом
про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта,
речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Відповідно
до вимог ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується
на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

Позивач
ОСОБА_1 категорично заперечує проти викладеного у оскаржуваній постанові, посилаючись на те, що 01 грудня 2006
року о 14 годині 10 хвилин він не
перебував на території мисливських угідь Валківської районної організації УТМР

З
урахуванням вимог частини першої ст. 63 Конституції України, колегія суддів не
вважає можливим прийняти як безспірний доказ вини позивача у скоєнні
правопорушення вищевказані посилання відповідача на заяву сина позивача -
ОСОБА_3 щодо полювання його батьком
наприкінці листопада 2006 року.

У засіданні суду першої інстанції ця обставина свідком ОСОБА_3
спростовувалась.

Звертає
увагу також те, що за поясненнями представника відповідача, - зі слів сина
позивача - ОСОБА_3 стало відомо, що позивач ОСОБА_1 полював не 01 грудня 2006 року, як вказано в
оскаржуваній постанові, а у останніх числах
листопада 2006 року.

Довідки
Харківської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок
щодо належності позивачу собаки, та, що у січні 2007 року ОСОБА_1 просив зняти
з обліку його собаку, посилаючись на те, що собака загинула, на думку колегії
суддів, свідчать лише про те, що у
позивача була собака, фотокартки на яких відображена руйнована нора не може
вважатися доказом її руйнування саме позивачем.

Проводячи оцінку доказів, на які послався представник відповідача, як на
підставу прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності, колегія суддів проходить до висновку про відсутність даних,
яки би безспірно свідчили про наявність вини позивача у скоєнні інкримінованого
правопорушення.

Частинами 1, 2, 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено що,
адміністративний позов може
бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про
порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Для захисту
прав, свобод та інтересів особи цим
Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути
подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 запрошувався до Харківського
обласного управління лісового господарства Державного комітету лісового
господарства України для розгляду справи про адміністративне правопорушення,
яке відбудеться о 9.00 15 грудня 2006 року та прибув до відповідача за цим
викликом 12 грудня 2006 року.

12 грудня 2006 року відносно позивача ОСОБА_1 був складений протокол про
адміністративне правопорушення. Як слід
з пояснень представника відповідача (а.с. 35) в цей же день відбулося
спілкування позивача з керівником управління.

Відповідно до частини першої ст. 268 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, - справа про адміністративне правопорушення розглядається
в присутності особи,
яка притягається до
адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у
випадках, коли є
дані про своєчасне
її сповіщення про місце
і час розгляду
справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду
справи.

Відповідачем
не надано доказів яки би свідчили про
те, що ОСОБА_1 належним чином запрошувався для розгляду справи про
адміністративне правопорушення та був присутнім при цьому розгляді - 22 грудня
2006 року.

Відповідно до вимог частини першої статті 100 Кодексу адміністративного
судочинства України, - пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

Відповідачем
не спростовані ствердження позивача про те, що копія оскаржуваної постанови не
була ним отримана й до часу звернення до суду з цим адміністративним
позовом. З матеріалів справи вбачається, що кореспонденція на ім'я позивача
надсилалася на за його адресою (а.с. 11,
21).

Таким
чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач ОСОБА_1
звернувся до суду за захистом своїх охоронюваних законом прав у межах
встановленого для цього строку.

Вимоги
до змісту протоколу про адміністративне правопорушення викладені у статті 256
Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення не є нормативно-правовим актом,
що може бути оскаржений до суду у порядку передбаченому положеннями Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно
до частини першої статті 98 Кодексу адміністративного судочинства України, -
суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Керуючись
частиною 6 та 1 статті 94 цього Кодексу колегія суддів присуджує на користь
позивача судові витрати: 3,40 грн. - судового збору, який повинен був сплатити
позивач при зверненні до суду та сплачений відповідно до квитанції (а.с. 5) та 1,70 грн. судового збору, який повинен
був сплатити позивач при зверненні до Харківського апеляційного
адміністративного суду та сплачений відповідно до квитанції (а.с. 53) з Державного бюджету України в особі
Головного управління Державного казначейства України у Харківській області.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.
94, 98, 99, 185, 195, 196, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Валківського районного суду
Харківської області від 15 червня 2007 року по адміністративній справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського обласного управління лісового
господарства про скасування постанови про накладення адміністративного
стягнення - задовольнити.

Постанову Валківського районного суду Харківської області від 15 червня
2007 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Державного комітету лісового господарства України Харківського
обласного управління лісового господарства від 22 грудня 2006 року № 62/06 про накладення адміністративного
стягнення з ОСОБА_1 у розмірі 306 грн. - скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України в особі Головного управління
Державного казначейства України у Харківській області на користь ОСОБА_1 у
відшкодування судових витрат: 3,40
грн. та
1,70 грн.

Постанова апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий суддя:
Мельнікова Л.В.

Судді:
Подобайло З.Г.

Григоров
А.М.

Повний текст ухвали виготовлений 24 вересня 2007 року.