Справа № 22а-1026/2007
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2007-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

__ ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а -1026/2007
Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку - інстанції - Романюк М.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

“08” серпня
2007 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Сафронової С.В. (доповідача)

суддів: Поплавського
В.Ю.

Уханенко С.А.

при секретарі

судового засідання: Портненко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну
скаргу Управління МВС України в
Дніпропетровській області на постанову Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 24 квітня 2007 року

у адміністративній справі № 2а-156/07 за позовом ОСОБА_1 до УМВС
України в Дніпропетровській області «про визнання дій неправомірними,
скасування наказу та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування
моральної шкоди», -

в с т а н о в и л а :

У січні 2004 р. ОСОБА_1 оскаржив в суді дії
Управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області та
просив визнати неправомірним його
звільнення з органів внутрішніх справ з 06.08.2003 р. за наказом НОМЕР_1 від
04.08.2003 р. на підставі ст.64 „є” (порушення дисципліни) „Положення про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР.

На обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_1
зазначав, що підставою його звільнення з роботи стало рішення засідання
кадрової комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у
Дніпропетровській області та висновок службового розслідування робочої групи
при начальнику УМВС області, в якому підставою для його звільнення було
зазначено „незаконне отриманням матеріальної винагороди і зловживання службовим
становищем при вирішенні питання повернення громадянину ОСОБА_2 посвідчення
водія”.

Вважаючи своє звільнення зі служби
незаконним, оскільки жодного порушення дисципліни він не вчиняв та до кримінальної
відповідальності не притягувався у зв'язку з відсутністю в його діях складу
злочину, просив поновити його на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 Управління Державної автомобільної
інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській
області, допустивши негайне виконання судового рішення.

. Окрім того, ОСОБА_1 у скарзі зазначав, що
відповідач упереджено провів у відношенні нього службове розслідування та
звільняючи його з роботи порушив порядок та процедуру звільнення, які
передбачені трудовим законодавством та відомчими нормативно-правовими актами і
якими регулюються питання накладення дисциплінарних стягнень, чим перевищив
свої повноваження та застосував дисциплінарне стягнення, яке не передбачене
Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ. Також позивач просив поновити
строк його звернення до суду за захистом прав, оскільки офіційно він не був
ознайомлений і рішення кадрової комісії, службовою характеристикою та з наказом
про звільнення.

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.06.2004 р., залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2004 року,
ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду та відмовлено у задоволенні скарги,
оскільки його звільнення було проведено за наявності підстав та з дотриманням
порядку, передбаченого діючим законодавством.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.10.2006 р. касаційну
скаргу ОСОБА_1, у якій просив скасувати
судові рішення першої та апеляційної інстанції і постановити нове рішення про
задоволення його вимог за скаргою - задоволено частково, а рішення суду першої та
апеляційної інстанції скасовані, з направленням справи на новий розгляд до суду
першої інстанції.

В
процесі розгляду справи ОСОБА_1 уточнював свої вимоги і подавши у березні 2007
р. доповнення до позову в порядку ст.137 КАС України (а.с.41 т.2) , просив визнати неправомірними дії УМВС
України у Дніпропетровській області та скасувати наказ
УМВС України в Дніпропетровській області НОМЕР_1 від 04.08.2003 р. в частині
його звільнення з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській
області, як незаконного та виданого з порушенням п.п.8,23,48,70 „Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української РСР”, ст.ст.5,18,22,26,27
Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ України, ст.ст.18,21 Закону
України „Про міліцію” та інше. Крім того, просив поновити його на посаді і
стягнути на його користь з відповідача по справі середній заробіток за час
вимушеного прогулу та компенсацію моральної шкоди.

Свої доповнені вимоги позивач обґрунтовував тим, що при його звільнені з
органів внутрішніх справ, не було враховано характер допущеного ним проступку
та обставини при яких ним був скоєний
цей проступок, його попереднє відношення до служби та рівень професійної кваліфікації. Вказував, що його звільнення є
спланованим посадовими особами УВБ, УГСБЕП, УБОП та УРП УМВС України в області
з метою змусити його тестя ОСОБА_3. відмовитися від вимог про притягнення до
кримінальної відповідальності колишніх посадових осіб ОГСБЕП ДМУ УМВС області і
Жовтневого РВ. Також посилався на те, що його звільнено на підставі
сфальсифікованого висновку службового розслідування, а Вищим адміністративним
судом України при розгляді справи в касаційному порядку було визнано про
відсутність підстав для його звільнення у зв'язку з не усунутими протиріччями
між наявними в справі висновками службового розслідування та при не встановленні
іншим шляхом порушень ним дисципліни.

У зв'язку з
вищенаведеними обставинами позивач просив суд задовольнити його вимоги у
повному обсязі.

Постановою Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 24.04.2007 р. адміністративний позов ОСОБА_1
було задоволено частково. А саме, судом визнано неправомірним дії УМВС України у Дніпропетровській області та
скасовано наказ УМВС України в Дніпропетровській
області НОМЕР_1 від 04.08.2003 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади ІНФОРМАЦІЯ_1
УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області. Також вказаним рішенням суду на
користь ОСОБА_1 з відповідача стягнуто середній заробіток в розмірі
25979,65 грн. В іншій частині позову ОСОБА_1. судом відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, УМВС України в
Дніпропетровській області оскаржив його в апеляційному порядку та посилаючись
на невідповідність висновків суду діючому законодавству та неправильну
оцінку суду зібраних по справі доказів, просив скасувати постанову суду Бабушкінського району суду м. Дніпропетровська
від 24 квітня 2007 р. та ухвалити нову постанову, якою у задоволені вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої
інстанції норм матеріального
і процесуального права, правової
оцінки обставин у справі,
заслухавши пояснення сторін, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 за наказом НОМЕР_2 від 04 серпня
2003 р заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області Волошиним А.О., виданим на підставі пункту 64
"є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України був
звільнений з 06 серпня 2003 року з посади
ІНФОРМАЦІЯ_1 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області. Повний
розрахунок та трудову книжку ОСОБА_1 отримав
06.08.2003 р.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції визнав, що його
звільнення відбувалося з порушенням законодавства України, оскільки підставою
для звільнення був висновок службового
розслідування, який суд не може перевірити і визнати відповідаючи дійсним
обставинам, а наказ про звільнення позивача був прийнятий не уповноваженою на
то особою. Крім того, судом першої інстанції при задоволені вимог ОСОБА_1 було
визнано, що ОСОБА_1, який на час
звільнення мав спеціальне звання капітан міліції, можливо було звільнити лише
відповідно до п.8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким
складом органів внутрішніх справ, і оскільки постановою прокурора від
21.07.2003 р. в порушені кримінальної справи у відношенні ОСОБА_1 відмовлено за
відсутністю в його діях складу злочину, то і для звільнення ОСОБА_1 відсутні
будь-які підстави.

Проте,
судом першої інстанції не були прийняті до уваги перш за все обставини, які
стали підставою для звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, не була дана
належна оцінка діям ОСОБА_1, який займаючи відповідальну посаду в органах
внутрішніх справ вчинив дії, які повністю суперечать завданню правоохоронних органів міліції призваних захищати
суспільство і державу від протиправних посягань та запобігати правопорушенням і
виявляти та розкривати злочини.

Колегія суддів приходить до висновку, зо суд першої інстанції повно
з'ясував всі обставини по справі, але разом з тим дав їм неправильну оцінку, що
привело до постановлення незаконного рішення по справі.

Разом з тим, обставини справи свідчать про те, що позивач перебуваючи на службі в органах внутрішніх
справ вчинив дії, які не входять
до його посадових обов'язків та які взагалі є несумісними з
перебуванням на службі в органах внутрішніх справ, а про його
особисті моральні якості можливо судити з його ж письмових пояснень, заяв,
скарг стосовно обставин вчиненого ним проступку, які містяться в матеріалах
справи та відповідно до змісту яких у ОСОБА_1
відсутнє будь-яке відчуття провини, каяття, а виправдовуючи себе, він неодноразово міняє пояснення про підстави, з
яких він отримав гроші.

При вирішенні наявності або відсутності підстав для звільнення ОСОБА_1 з
посади, апеляційним судом прийняті до уваги матеріали справи, відповідно до
яких судом встановлено, що ОСОБА_1 займаючи посаду старшого інспектора відділу
ДПС УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, в червні 2003 р. на
виконання раніше досягнутої домовленості та без відповідного розпорядження і
погодження з керівництвом УДАІ УМВС України в області, вилучив в відділі ДАІ
Дніпропетровського міського управління УМВС України в області адміністративний
матеріал у відношенні гр.ОСОБА_2 03.07.2003 р. ОСОБА_1 отримавши від ОСОБА_4
попередньо обумовлені між ними грошові кошти у розмірі 300 доларів США, зробив
відмітку в талоні попередження гр.ОСОБА_2 про притягнення його до
відповідальності по ст.130 КпАП України і про вид стягнення у вигляді штрафу
без прийнятого судом рішення по адміністративному матеріалу, а також повернув
посвідчення водія гр.ОСОБА_2

Вищеописаний факт було виявлено співробітниками робочої групи при
начальникові УМВС України в області в той же день, тобто 03.07.2003 р., що і
стало підставою для проведення службового розслідування в ході якого ОСОБА_1 не
заперечував проти вчинення вищеописаних дій без розпорядження керівництва та
поза межами своїх обов'язків, також як і не заперечував проти отримання від
ОСОБА_4 грошових коштів в розмірі 300 доларів США, але стверджував про те, що
адміністративний матеріал він особисто збирався відвезти до
Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду, а
отримані ним 300 доларів США були необхідні для сплати штрафу за скоєне
ОСОБА_2. адміністративне правопорушення.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з твердженнями
відповідача стосовно того, що своїми діями ОСОБА_1 грубо порушив
вимоги наказу МВС України № 91 від 25.02.1994 року «Про виконання Закону
України від 23.12.1993 року «Про внесення змін та доповнень в деякі законодавчі
акти України, які торкаються правил, норм та стандартів по забезпеченню безпеки
дорожнього руху», зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 31.03.1994 р.
за № 61/270 та наказу МВС України № 166 від 02.04.1994 р. «Про затвердження
зразка талону до посвідчення водія, Положення про талон до посвідчення водія та
внесення доповнень до Інструкції про порядок приймання екзаменів, оформлення
видачі (обміну) посвідчень водія, обліку та зберігання документів, які
стосуються екзаменаційної роботи», зареєстрованого в Міністерстві юстиції
України 24 травня 1994 р. за N 107/316.

Враховуючи обставини вищеописаної події та займану ОСОБА_1 на той час
посаду в органах внутрішніх справ, колегія суддів приходить до висновку, що
позивачем також були грубо порушені вимоги Закону України «Про міліцію»,
Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 114 від
29.07.1991 р., Дисциплінарного Статуту ОВС, затвердженого Указом Президії
Верховної Ради України № 1368-ХП від 29.07.1991 р., Присяги працівника ОВС,
затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 382 від 28.12.1991 р.,
Кодексу честі працівника ОВС України, затвердженого наказом МВС України № 18
від 11.01.1996 року, Етичного кодексу працівника ОВС України, затвердженого
рішенням колегії МВС України № 7км/8 від 5.10.2000 р., відповідно до яких
співробітники органів внутрішніх справ зобов'язані неухильно додержуватись
вимог Закону та норм професійної етики, і які вимагають від працівників міліції
не скоювати дій, які можуть привести до втрати незалежності та об'єктивності
при виконані службових обов'язків.

Колегія суддів також вважає помилковими висновки суду першої інстанції
стосовно неможливості прийняти до уваги як доказ по справі будь-який із
досліджених судом висновків службового розслідування у відношенні ОСОБА_1, які
відрізняються за своїм змістом.

Суд першої інстанції, виходячи із неможливості визначитися із справжністю
одного із двох представлених в суд висновків службового розслідування, не
обґрунтовано не прийняв до уваги та не дав належну оцінку тому, що ОСОБА_1 була
представлена в суд ксерокопія висновку, відповідність до оригіналу якого
належним чином не завірена.

Відповідачем по справі було представлено в суд витяг з Висновку Першого
відділу УМВС України в Дніпропетровській області від 30.04.2004 р. за результатами
перевірки у канцелярії ДАІ УМВС України в області правомірності надходжень,
реєстрації та видачі копії Висновку службового розслідування УВБ в області,
затвердженого 08.07.2003 р. (а.с.124 т.1). Зазначеним висновком була
встановлена невідповідність наявної в канцелярії УДАІ копії висновку службового
розслідування у відношенні ОСОБА_1 до його оригіналу та вирішено про вилучення
цієї копії з канцелярії УДАІ і її знищенню. Вказане свідчить, що ніякого іншого
висновку службового розслідування у відношенні ОСОБА_1 на час розгляду справи в
суді не існує, крім того, копію якого представлено відповідачем до суду
(а.с.101-103 т.1)

При таких обставинах, колегія суддів вважає безпідставним не прийняття до
уваги судом першої інстанції висновку службової
перевірки від 08.07.2003 р.,
відповідно до якого дії ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 були визнані неправомірними та було вирішено про необхідність розгляду
на кадровій комісії УМВС України в області питання про можливість їх подальшого
проходження служби або їх звільнення з органів внутрішніх справ України в запас
кожного по ст.64 „є” (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. (а.с.62-64 т.1,
101-103 т.1).

Зазначений висновок службового розслідування від 08.07.2003 р. був
підтверджений в судовому засідання його оригіналом та пояснення в свідка
ОСОБА_6, яким готувався висновок службового розслідування, і за свідченнями
якого встановлено, що готувався тільки один висновок службового розслідування
на підставі матеріалів, які надійшли з робочої групи при начальникові УМВС
України в Дніпропетровській області, і будь-яка додаткова перевірка даних
матеріалів не проводилась.

Колегія суддів також вважає помилковим
висновок суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для звільнення
ОСОБА_1 з увагою на визначений п.8 Положення про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів внутрішніх справ перелік підстав, по яким
проводиться дострокове звільнення зі служби осіб
середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли гриничного
віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, а також з огляду на винесену прокурором постанову про відмову у
порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_1

Приймаючи до уваги встановлені по справі обставини в їх сукупності,
апеляційний суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 на підставі п.8
Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ - не відбувалося, оскільки він був звільнений по п.64 «є» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ».

Розділом 7 «Звільнення зі служби» „Положення про проходження служби рядовим
і начальницьким складом органів внутрішніх справ” передбачена можливість
звільнення осіб середнього, старшого та вищого начальницького складу органів
внутрішніх справ зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за
порушення дисципліни.

Апеляційний суд
погоджується з тим, що відповідно до п.5 Дисциплінарного статуту
ОВС, у разі порушення дисципліни матеріали про проступок можуть бути передані на розгляд товариського суду, але в даному випадку
матеріали службового розслідування у відношенні ОСОБА_1 не передавалися на
розгляд товариського суду як застосування дисциплінарного стягнення. Відповідно
до змісту протоколу засідання загальних зборів особового складу УДАІ (а.с.15-21
т.1) розглядалося питання про
перебування ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на посаді та в органах внутрішніх
справ, обговорювався його проступок для надання характеристики і висловлення
думки колективу для керівництва УМВС при вирішенні питання стосовно ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Щодо повноважень посадової особи, якого було видано та підписано наказ про
звільнення ОСОБА_1, колегія суддів приймає до уваги, що згідно з п.18
Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ, перелік посад начальників та
їх права щодо застосування заохочень і накладення дисциплінарних стягнень
визначається додатком до Дисциплінарного Статуту, а дисциплінарні права інших
начальників встановлюються Міністром внутрішніх справ України стосовно до
дисциплінарних прав начальників, передбачених переліком.

Відповідно до п.1.2.5. наказу МВС України № 441 від
12.07.1992 р. «Про визначення прав начальників органів (підрозділів) внутрішніх
справ України» начальнику УМВС України в Дніпропетровській області надано право
у питаннях проходження служби й роботи з кадрами - визначати повноваження з
питань видання наказів по особовому складу заступнику начальника УМВС з кадрів.

Начальником УМВС України в Дніпропетровській області наказом
УМВС України в Дніпропетровській області №101
дск від 20.02.2002 р. «Про затвердження переліку посад, які входять до
номенклатури УМВС України в області та розширення прав начальників органів
внутрішніх справ в роботі з персоналом» було надано право заступнику начальника
- начальнику управління роботи з начальницьким складом, до якого і відносився
ОСОБА_1 (а.с. 328 т.1)

Зазначені накази МВС України не суперечать положенням Дисциплінарного
Статуту або іншим нормативним актам, якими регулюються дані правовідносини, ці
накази були діючими на час звільнення ОСОБА_1 з посади (і є діючими до
наступного часу), а тому колегія суддів приходить до висновку, що наказ про
звільнення ОСОБА_1 видано та підписано уповноваженою на те особою, тобто
замісником начальника Волошиним А.О., яким між тим також видавався і наказ про
прийняття на роботу ОСОБА_1

Помилковим також є висновок суду першої інстанції про незаконність
звільнення ОСОБА_1, без попереднього узгодження з Міністерством внутрішніх
справ України, оскільки він не пропрацював трьох років після закінчення вищого
учбового закладу.

В пункті 2.1 наказу № 101 дск від 20 лютого 2002 р. Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Дніпропетровській області "Про затвердження
переліків посад, які входять до номенклатури Управління Міністерства внутрішніх
справ України в області та розширення прав начальників органів внутрішніх справ
в роботі з персоналом" йдеться мова лише про звільнення з органів
внутрішніх справ осіб середнього і начальницького складу, які є випускниками
учбових закладів Міністерства внутрішніх справ України та на момент звільнення
прослужили в органах внутрішніх
справ менше трьох років від дня
закінчення навчання..

Згідно з листом МВС України № 3760/Ан від 18.07.2000 р., погодження з
Міністерством внутрішніх справ України питань про звільнення з органів
внутрішніх справ здійснюється тільки у відношенні молодих фахівців, які
прослужили менш трьох років від дня закінчення вищого учбового закладу системи
МВС України.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 працюючи в органах внутрішніх справ,
одночасно навчався у вищому навчальному закладі за „заочною” формою навчання та
власні кошти, а також без укладення будь-якої угоди ректором вищого навчального
закладу МВС України про зобов'язання відпрацювати після закінчення навчання
певний час, та після закінчення навчального закладу не розподілявся державною
комісією на відповідну посаду,

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 не відноситься до категорії осіб
„молодих спеціалістів”, саме з якими у
відповідності до наказу МВС України № 660 від 30.08.1999 року «Про затвердження
Порядку підготовки фахівців у вищому навчальному закладі МВС України за
державним замовленням із числа осіб цивільної молоді, рядового і молодшого
начальницького складу органів внутрішніх справ України та їх працевлаштування»,
зареєстрованого в Мін'юсті Україні від 27.12.1999 р. за № 916/420 - ректором
вищого навчального закладу МВС України укладається угода про зобов'язання
відпрацювати після закінчення навчання три роки.

Стягнення накладено у строки,
встановлені пунктом 28 чинного на той час
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ, з
урахуванням часу проведення
службової перевірки.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів
вважає, що рішення про звільнення ОСОБА_1 у повному обсязі відповідає вимогам
чинного законодавства і відповідає характеру вчиненого ним проступку, який
є несумісним з перебуванням
на службі в органах внутрішніх справ.

Посилання позивача на
необхідність застосовувати при розгляді
його позовних вимог КЗпП України, апеляційний суд вважає безпідставними,
оскільки розгляд справ щодо проходження публічної служби особами рядового або
начальницького складу ОВС щодо незаконності звільнення зі служби
проводиться в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є незаконною та
необґрунтованою, а тому підлягаючою скасуванню з прийняттям іншої постанови з
відмовою в задоволені позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись п.3 ч.1 ст.98, ст.202 ст.205 КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління
МВС України в Дніпропетровській області - задовольнити, постанову Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2007 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до УМВС України в
Дніпропетровській області «про визнання дій неправомірними, скасування наказу
та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування
моральної шкоди» - відмовити.

Постанова суду буде виготовлена у повному обсязі 14
серпня 2007 року

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з часу виготовлення повного тексту.

Судді:

Копія відповідає оригіналу

Судді