Справа № К-23392/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2007-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. - головуючий,

Амєліна С.Є. - суддя-доповідач,

Гуріна М.І.,

Ліпського
Д.В.,

Юрченка
В.В.,

при секретарі Лелюку О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за касаційними скаргами ОСОБА_1, Управлінням
праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської
області на постанову судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області від 18 травня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради
Миколаївської області про стягнення компенсаційних виплат та допомоги на
оздоровлення,

в с т а
н о в и л а :

У серпні 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним
адміністративним позовом.

Зазначав, що Управління праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради Миколаївської області за 2002-2005 роки не
виплачувало йому як інваліду третьої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи
щорічну допомогу на оздоровлення та компенсацію середньої вартості
санаторно-курортної путівки.

Крім того, виконуючи рішення судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Миколаївської області від 12 березня 2003 року про стягнення
з Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради
Миколаївської області щорічної допомоги на оздоровлення за 2001 рік в сумі 660
грн. та одноразової компенсації за інвалідність в сумі 4950 грн. відповідач не
врахував розмір мінімальної заробітної плати на день виконання рішення та
індексацію.

Просив стягнути з відповідача вказані виплати на загальну суму 12 256,60
грн.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09
лютого 2006 року позов задоволено частково: стягнуто щорічну допомогу на
оздоровлення за 2001-2005 роки, одноразову компенсацію за інвалідність та компенсацію
середньої вартості санаторно-курортної путівки за 2004 та 2005 роки на загальну
суму 12 256,60 грн.

Постановою судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області від 18 травня 2006 року рішення суду першої інстанції
змінено. Стягнуто щорічну допомогу на оздоровлення за 2002-2005 роки та
компенсацію середньої вартості санаторно-курортної путівки за 2004 - 2005 роки
на загальну в суму 3 990 грн.

Ухвалою судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської
області від 12 липня 2006 року виправлено арифметичну помилку, допущену в
постанові суду від 18 травня 2006 року - зазначено, що стягнуто з Управління
праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської
області на користь ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2002-2005 роки
та компенсацію середньої вартості санаторно-курортної путівки за 2004-2005 роки
на загальну в суму 3 970 грн.

В касаційній скарзі позивач зазначає, зокрема, що апеляційним судом невірно
застосовані положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та
залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач у касаційній скарзі зазначає, зокрема, що до спірних
правовідносин потрібно було застосувати Постанови Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26
липня 1996 року №836 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року
№562. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права,
просить скасувати судове рішення в частині задоволення позову.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про розгляд справи
повідомлені.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й
процесуального права колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційні
скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 - інвалід третьої групи, особа, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи і згідно зі статтями 48, 20 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на щорічну допомогу на оздоровлення та на позачергове
щорічне безплатне надання санаторно-курортних путівок або одержання за бажанням
грошової компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні.

Визначаючи розмір допомоги апеляційний суд виходив з мінімальної заробітної
плати, що встановлювалася законами України на відповідні періоди.

Так, в 2002 році вона з 01січня
2002 року по 30 червня 2002 року складала 140 грн., з 01 липня 2002 року по 31 грудня 2002 року -
165 грн., з 01 січня 2003 року по 30 листопада 2003 року - 185 грн., з 01 грудня 2003 року по 31 серпня 2004 року
- 205 грн., з 01 січня 2005 року по 31 березня 2005 року - 262 грн., з 01 квітня 2005 року по 31 серпня 2005 року
310 грн., аз 01 вересня 2005 року по 31 грудня 2005 року - 332 грн.

Тобто протягом кожного року мінімальна
заробітна не була сталою, а змінювалася.

Згідно з частиною 7 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати щорічної допомоги на оздоровлення.

Порядком виплати органами соціального захисту населення щорічної допомоги
на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04
січня2000 №1, чинним на час вирішення спору, було встановлено, що підставою для
призначення допомоги на оздоровлення є, зокрема, письмова заява особи, якій
провадиться виплата допомоги, та довідка з місця роботи або органу, що виплачує
пенсію, із зазначенням терміну останньої виплати допомоги. Термін виплати
допомоги визначається за погодженням з громадянином, який звернувся по допомогу.

З урахуванням приведених вимог нормативно-правових актів та з метою
визначення розміру мінімальної заробітної плати, з якої може обраховуватися
щорічна допомога на оздоровлення, судам слід було встановити дату звернення
позивача за призначенням допомоги в кожному з років, за які заявляються позовні
вимоги.

Змінюючи рішення міськрайонного суду
і ухваливши нове про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2002-2005
роки в сумі 3 756 грн. та компенсації середньої вартості санаторно-курортної путівки
по 107 грн. за 2004 - 2005 роки апеляційний суд не встановив коли позивач
звертався за призначенням щорічної допомоги на оздоровлення, який термін її
виплати погодив з відповідачем і яка мінімальна заробітна плата була чинною на
час виплати.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2005 року відкрито
провадження в адміністративній справі за нормами Цивільного процесуального
кодексу України. А спір вирішено за нормами Кодексу адміністративного
судочинства України.

Фактично суд першої інстанції вирішив адміністративну справу без відкриття
провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 205 Цивільного процесуального
кодексу України у разі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства, це є підставою для закриття провадження у справі.

Такі ж норми передбачені пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Відповідно до вказаних норм процесуального права суд першої інстанції
закриває помилково відкрите за нормами іншого процесуального права провадження
в адміністративній справі і відкриває провадження за нормами Кодексу
адміністративного судочинства України.

На вказані порушення норм процесуального права суду першої інстанції
апеляційний суд уваги не звернув.

Допущені судами порушення норм процесуального права призвели до
неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної
інстанції, що відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для скасування судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а
л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_1, Управлінням праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області
задовольнити частково.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09
лютого 2006 року та постанову судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Миколаївської області від 18 травня 2006 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
до Верховного Суду України за винятковими обставинами протягом одного місяця з
дня відкриття обставин.

Судді:

М.І. Цуркан
С.Є. Амєлін М.І. Гурін Д.В. Ліпський В.В. Юрченко