Справа № 22а-4802/07
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2007-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2007 року
м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого - Бараненка І.І.,

суддів: Межевича М.В.,

Глущенко Я.Б.,

при
секретарі судового засідання - Горобцовій Я.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, та
представників третіх осіб - Ларіонової О.О., Бойка Р.В., Пономаренко О.А.,
Єфанової Н.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства «Київмлин» (надалі - ЗАТ «Київмлин») на постанову
господарського суду міста Києва від 6 квітня 2007 року в адміністративній
справі №24/89-А (№22а-4802/07) за позовом ОСОБА_1 до Фонду держаного майна
України, треті особи: Організація орендарів орендного підприємства «Київмлин»
(надалі - ОООП «Київмлин») та ЗАТ «Київмлин» (правонаступник - ВАТ «Київмлин»)
про скасування наказу Фонду держаного майна України №429 від 10.03.1999р.,

в с т а н о в и в :

У лютому 2007 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з
позовною заявою, у якій, посилаючись на порушення відповідачем положень Законів
України «Про приватизацію майна державних підприємств», «Про особливості
приватизації майна в агропромисловому комплексі» та інших нормативних актів з
питань приватизації державного майна, просив, з урахуванням подальших уточнень,
скасувати наказ Фонду державного майна України №429 від 10.03.1999р. «Про
припинення приватизації КОП «Київмлин» та зобов'язати відповідача затвердити
план приватизації.

Постановою господарського суду міста Києва від 6 квітня 2007 року вказані
позовні вимоги задоволено.

Мотивуючи рішення суд зазначив, що відповідно до постанови Печерського
районного суду міста Києва від 26 липня 2006 року, розпорядження Кабінету
Міністрів України №137-р від 23.02.1999р., яке було підставою для прийняття
Фондом державного майна рішення про припинення приватизації КОП «Київмлин»
скасовано. Дана обставина, на думку суду, була підставою для скасування самого
наказу Фонду державного майна України №429 від 10.03.1999р. «Про припинення
приватизації КОП «Київмлин».

Застосовуючи положення законодавства про приватизацію державного майна суд
виходив з того, що позивач ОСОБА_1 був членом трудового колективу до 1999 року,
а тому дійшов висновку про порушення його права на приватизацію державного
майна.

В обґрунтування того, що позивач не пропустив строк звернення до суду з
адміністративним позовом, суд послався на факт скасування постановою
Печерського районного суду міста Києва від 26 липня 2006 року, розпорядження
Кабінету Міністрів України №137-р від 23.02.1999р.

В апеляційній скарзі ЗАТ «Київмлин» (правонаступник - ВАТ «Київмлин»), вказуючи
на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду обставинам справи, які суд вважає встановленими,
а також на порушення судом норм матеріального і процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників третіх осіб в
підтримку вимог апеляційної скарги, пояснення представника відповідача,
заперечення на апеляційну скаргу з боку позивача і його представника та,
перевіривши доводи апеляції і заперечень на неї наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що
наказом Фонду державного майна України №429 від 10.03.1999р. «Про припинення
приватизації КОП «Київмлин» порушене право позивача на приватизацію державного
майна, оскільки КОП «Київмлин» ліквідовано
у зв'язку з банкрутством, припинено та виключено з Єдиного державного реєстру
підприємств 18.05.2006р. Підтвердженням зазначеного факту є довідка Головного
управління статистики у місті Києві №1556 від 30.05.2006р.

У трудовій книжці ОСОБА_1 міститься запис про його
звільнення з підприємства в листопаді 1999 року - у зв'язку із ліквідацією КОП
«Київмлин».

Оскільки на момент звернення позивача до суду КОП «Київмлин» було
ліквідовано і ОСОБА_1 був звільнений з роботи у зв'язку з ліквідацією підприємства, то наказ Фонду
державного майна України не порушує право позивача ОСОБА_1 на приватизацію
державного майна.

Крім цього, задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що
наказом Фонду державного майна України №5-ДП від 22.05.1996р. прийнято рішення
щодо приватизації державного майна.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Колективне орендне підприємство «Київмлин» було зареєстроване 22.12.1992р.,
як підприємство колективної форми власності.

Пунктом 5.2 Статуту КОП «Київмлин» визначено, що підприємство є власником
майна, придбаного організацією орендарів, виробленої продукції, одержаних
доходів, внесків, тощо.

Пунктом 5.1 Статуту КОП «Київмлин» передбачено, що майно, яке передано
орендному підприємству в оренду, є власністю держави.

Підставою користування КОП «Київмлин» державним майном був договір оренди
державного майна від 30.03.1990р. укладений Київським
комбінатом хлібопродуктів з організацією орендарів «Київмлин» зі змінами,
внесеним додатковою угодою до цього договору оренди від 10.12.1992р.
№Д-1695, за умовами якого термін дії договору оренди закінчився 31.12.1998р.

Однак, наказом Фонду державного майна України №5-ДП від 22.05.1996р.
прийнято рішення про приватизацію КОП «Київмлин», тобто юридичної особи з
колективною формою власності.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного майна» в
редакції чинній на момент прийняття наказу) до об'єктів державної власності, що
підлягають приватизації, належать:

- майно підприємств,
цехів, виробництв, дільниць, інших підрозділів, що виділяються в самостійні підприємства і є єдиними (цілісними)
майновими комплексами;

- незавершене будівництво;

частки (паї, акції), що належать державі у майні
господарських товариств та інших - об'єднань.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про особливості приватизації майна в
агропромисловому комплексі», приватизація майна підприємств, що перебувають у
загальнодержавній, республіканській (Автономної Республіки Крим) та комунальній
власності, для яких основними видами діяльності є виробництво
сільськогосподарської продукції, продукції рибного та лісового господарства, їх
переробка і реалізація, виконання робіт і надання послуг сільськогосподарським
товаровиробникам.

Проте, зі змісту наказу Фонду державного майна України №5-ДП від
22.05.1996р. вбачається, що рішення
прийняте щодо приватизації КОП «Київмлин» (тобто, юридичної особи
колективної форми власності), а не орендованого цим підприємством державного
майна, що суперечить наведеним вище положенням нормативних актів.

Отже, наказом Фонду державного майна України №5-ДП від 22.05.1996р. не було
прийнято рішення про приватизацію державного майна, що перебувало у орендному
користуванні КОП «Київмлин».

Більш того, Декретом Кабінету Міністрів України від 31.12.1992р. «Про перелік майнових комплексів державних
підприємств, організацій, їх структурних підрозділів основного виробництва, приватизація або передача в оренду яких не
допускається» заборонена приватизація державного майна хлібопереробних та
хлібоприймальних підприємств.

Таким чином, приватизація державного майна хлібопереробних та
хлібоприймальних підприємств, тобто майна, що перебувало в орендному
користуванні КОП «Київмлин» не могла бути розпочата.

Оскільки ніякої приватизації не розпочиналося, то
вимога позивача зобов'язати Фонд державного майна України затвердити план приватизації є
безпідставною і тому не підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає позов ОСОБА_1 є безпідставним, а рішення
суду таким, що постановлене з порушенням норм матеріального права.

Крім цього, постанова господарського суду міста Києва від 06.04.2007 року
була винесена з порушенням вимог
процесуального закону щодо строків звернення до суду.

Згідно вимог п.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду
за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, адміністративний позов на прийняте відповідачем у 1999 року
рішення подано лише у лютому 2007 року, тобто більш ніж через 7 (сім) років.

Поважних причин для поновлення строку звернення до суду не було, оскільки
позивач ще у 1999 році, тобто на час звільнення з ліквідованого підприємства повинен був знати про існування
оскаржуваного наказу Фонду державного майна України.

Відповідно до п.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Не дивлячись на те, що 5 квітня 2007 року ЗАТ
«Київмлин» звернулося до суду з клопотанням про закриття справи з цієї підставі, ухвалою суду вказане клопотання
залишено без задоволення.

Крім цього, відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та
апеляційних адміністративних судів
адміністративні справи підвідомчі господарським судам відповідно до Господарсько
процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній
інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами
Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст.ст.1, 2 ГПК України господарські суду розглядають справи, у яких
сторонами є підприємства, установи, організації, інші юридичні особи,
громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної
особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької
діяльності.

Оскільки, позивачем у справі є фізична особа - ОСОБА_1, який не
зареєстрований суб'єктом підприємницької діяльності, колегія суддів вважає, що
справа повинна була розглядатися судом загальної юрисдикції за правилами
Кодексу адміністративного судочинства, а не господарським судом.

Також судом першої інстанції порушено інші норми процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно п.4 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є
такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і
між тими самими сторонами.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 5 квітня 2007 року
провадження в даній адміністративній справі було закрито (Т.2,
а.с.а.с.130-133).

Не дивлячись на існування такої ухвали суд першої
інстанції неправомірно продовжив розгляд вже закритої апеляційним судом справи.

Згідно ч.1 ст.203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується
в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав,
встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що зазначені вище
порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права
призвели до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування
постанови господарського суду міста Києва від 6 квітня 2007 року та закриття
провадження в даній адміністративній справі.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.157, 160, 198, 203, 205, 206
КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Київмлин»
(правонаступник - Відкрите акціонерне товариство «Київмлин») задовольнити.

Постанову господарського суду міста Києва від 6 квітня 2007 року в
адміністративній справі №24/89-А (№22а-4802/07) скасувати, а провадження у
даній справі - закрити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї
може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня складення цієї ухвали у повному обсязі.

Головуючий
____________________
І.Бараненко

Судді:
____________________ М.Межевич

____________________ Я.Глущенко

ДАНУ УХВАЛУ СКЛАДЕНО У ПОВНОМУ ОБСЯЗІ 24 ВЕРЕСНЯ 2007 РОКУ