Справа № 22-а-505/07
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2007-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-505/07
скасування постанови
Головуючий 1 інстанції - Костенко Л.А. Суддя доповідач
25 липня 2007 року колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.
суддів: -
Подобайло З.Г., Григорова А.М.
секретареві - Спесивцевої О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті
Харкові апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи
ОСОБА_1 на постанову господарського суду Сумської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року
по справі за адміністративним позовом
суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 до територіального управління Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті у Київській області про проведення про
скасування постанови, -
ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Сумської області з
позовом до територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у Київській області, яким просить визнати
протиправною та скасувати постанову начальника територіального управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Київській області
за НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року про застосування до нього фінансової санкції у
сумі 1.700 грн., посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року при здійсненні
перевезень пасажирів він порушень вимог Закону України «Про автомобільний
транспорт» не допускав, оскаржувана постанова прийнята відповідачем з
порушенням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному
транспорті загального користування.
господарського суду Сумської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
незгодним з постановою суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову
суду першої інстанції скасувати, постановити нове судове рішення, яким його
позовні вимоги задовольнити, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
та представник відповідача до засідання суду апеляційної інстанції не прибули,
хоча про час і місце слухання справи належним чином повідомлені.
до вимог ст. 187 ч. 4, 191 ч. 3 Кодексу адміністративного судочинства України
просять розглянути справу за її відсутністю.
запереченнях на апеляційну скаргу територіальне управління Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті у Київській області вважає постанову
суду законною та обґрунтованою, просить в задоволенні апеляційної скарги
суддю-доповідача, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а
постанову господарського суду Сумської
області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року слід
скасувати, у відповідність до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства
України, з підстав неповного з'ясування
судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм
процесуального права що призвело до неправильного вирішення справи.
Судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_1 здійснював послуги з перевезення
пасажирів власним пасажирським мікроавтобусом «Рено», державний номер НОМЕР_2
за НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, за надання ІНФОРМАЦІЯ_3 року послуг з
перевезення пасажирів власним пасажирським мікроавтобусом «Рено», державний
номер НОМЕР_2, та порушення законодавства про автомобільний транспорт,
відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», начальником територіального управління Головною
державної інспекції на автомобільному транспорті у Київській області до ОСОБА_1 застосована фінансова санкція в
матеріалів справи вбачається, що підставою прийняття такого рішення є протокол
від ІНФОРМАЦІЯ_3 року про виявлене під
час перевірки автотранспортного засобу, належного ОСОБА_1, порушення
законодавства про автомобільний транспорт.
протоколу вбачається, що ОСОБА_1
здійснював перевезення пасажирів
та у нього був відсутній договір з замовником транспортних послуг.
змістом п. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони на підстав, у межах та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами України.
ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року, в
редакції Закону від 23 лютого 2006 року, - до автомобільних перевізників за
порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються санкції у
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 60 цього
Закону, - за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, передбачений
штраф у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1.700 гр.).
передбачено, що від імені центрального органу виконавчої влади з питань
автомобільного транспорту розглядати справи про стягнення у вигляді штрафів за
порушення, викладені у цій статті, мають право посадові особи урядового органу
державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.
Кабінету Міністрів України за № 1190 від 08 вересня 2004 року утворено Головну
державну інспекцію на автомобільному транспорті як урядовий орган державного
управління у складі Міністерства транспорту та зв'язку та затверджено положення
про Головну державну інспекцію на
автомобільному транспорті.
до п. 8 положення про Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті,
головна автотрансінспекція для виконання
покладених на неї завдань може за погодженням з Міністром транспорту та зв'язку
утворювати територіальні органи.
Міністерства транспорту та зв'язку за № 888 від 14 грудня 2005 року,
року, затверджено положення про
територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті.
ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник,
це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний
кошт перевезення пасажирів чи(та) вантажів транспортними засобами.
3 цього Закону встановлено, що цей Закон
регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних
послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування,
пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними
та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності автомобільного
транспорту та безпеку перевезень.
6 цього Закону передбачено, що урядовий орган державного управління з питань
контролю на автомобільному транспорті здійснює, крім іншого, державний контроль
за недопущенням надання послуг з перевезення пасажирів автомобільними
перевізниками, які не одержали відповідної ліцензії та ліцензійних карток на
транспортні засоби, що при цьому використовуються.
Державному контролю підлягають усі транспортні засоби
українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення
пасажирів на території України.
до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні
перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські
Зокрема, документами
для нерегулярних пасажирських перевезень є:
автомобільного перевізника -
ліцензія, документ, що засвідчує використання
автобуса на законних
підставах, інші документи, передбачені законодавством
для водія автобуса - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, дорожній
замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що під час
здійснення перевірки робітником територіального управління Головною державної
інспекції на автомобільному транспорті у Київській області додержання
автомобільними перевізниками вимог Закону України «Про автомобільний
транспорт», ОСОБА_1 не мав в повному обсязі документів, які передбачені ст. 39
вказаного Закону, а саме - договору із
замовником транспортних послуг.
суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки
матеріали справи свідчать (а.с. 17, 18, 19), що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 року здійснював перевозку
пасажирів при наявності договору
із замовником транспортних послуг.
порядкового номеру договору та
відсутність додаткової інформації про замовника послуг, на думку колегії
суддів, не роблять його нікчемним.
2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта власних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення,
дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
управлінням Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у
Київській області судам першої та апеляційної інстанцій не надано доказів обґрунтованості висновку про відсутність
цього договору у позивача під час проведення перевірки.
акту перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під
час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, який складено державним інспектором ОСОБА_2, з приміткою
останнього про те, що ОСОБА_1 з актом ознайомлений, від підпису акта -
відмовився, вбачається, що договір із
замовником транспортних послуг у ОСОБА_1 був відсутній.
пояснювальної записки інспектора ОСОБА_2 від ІНФОРМАЦІЯ_5 року слід, що договір
із замовником транспортних послуг
у ОСОБА_1 був, але він не був заповнений, тобто без номеру, без дати та списку
постанови, що оскаржується позивачем ОСОБА_1,
вказано, що позивачем допущено порушення пункту (абз.) 3 ч. 1 статті 60
Закону України «Про автомобільний транспорт», тобто допущено наступне порушення
- експлуатація легкового автомобіля,
облаштованого як таксі, без
наявності ліцензійної картки.
З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів проходить до висновку про необхідність скасування постанови
господарського суду Сумської області від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та задоволення позовних вимог ОСОБА_1
підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 185, 195, 196, 199, 202
ч.ч. 1 та 4, 205, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову господарського суду Сумської області
від ІНФОРМАЦІЯ_1 року по справі за
адміністративним позовом суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 до територіального управління Головною державної
інспекції на автомобільному транспорті у Київській області про проведення про
скасування постанови - скасувати.
вимоги суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити.
протиправною та скасувати постанову за НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року начальника
територіального управління Головною державної інспекції на автомобільному
транспорті у Київській області про застосування до суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1
фінансової санкції в сумі 1.700 гр. за допущене порушення пункту (абз.)
3 ч. 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Постанова
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного
Суду України протягом одного
місяця.

Головуючий
суддя:
Мельнікова Л.В.

Судді:
Подобайло З.Г.

Григоров
А.М.

Повний
текст постанови виготовлений 30 липня 2007 року.