Справа № 22а425/2007р.
Суддя: Карімова Л.В.
Дата ухвалення: 2007-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22а 425 /2007 р. СЗЙЙЗ Головуючий 1-ї інстанції: Гуцал М.І.
Категорія: оскарження дій ^^Х?С^ Доповідач: КарімоваЛ.В.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів: КірсановоїЛ.І.,

Зазулинської Т.П., при секретарі
Зелінській І.В. розглянула у
відкритому судовому засіданні у м. Харкові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської
області на постанову Балаклійського
районного суду Харківської області від 15 листопада 2006 року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1до Державної податкової інспекції (ДПІ) у Балаклійському районі
Харківської області та Державної податкової адміністрації (ДПА) України про визнання
неправомірною бездіяльність та зобов'язання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006 року ОСОБА_1звернулася до суду з
вище зазначеним позовом. Просила визнати
неправомірною бездіяльність відповідачів щодо невиконання вимог чинного законодавства:

про здійснення ними її податкового обліку за раніше
встановленими формами обліку без застосування індивідуального ідентифікаційного номеру, знищивши облікову
картку;

звільнення
її від індивідуального ідентифікаційного номеру й всієї інформації про нього з
інформаційного фонду Державного реєстру та Державного реєстру фізичних
осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів;

необхідності проставити у її паспорті відмітку про право
здійснювати будь-які платежі без
індивідуального ідентифікаційного номеру.

Просила зобов'язати
відповідачів:

зберегти
за нею раніше встановлені форми обліку 8ДР (шляхом документообігу) платника податків та інших обов'язкових
платежів, без застосування індивідуального ідентифікаційного номеру;

надалі
без її відома та письмової згоди не заносити на електронні носії до
інформаційного фонду Державного реєстру
та Державного реєстру ніякі загальні відомості про неї.

Крім
того просила зобов'язати ДПІ у Балаклійському районі Харківської області зробити у паспорті відмітку про
наявність у неї права здійснювати платежі без ідентифікаційного номеру.

Свої
вимоги позивачка грунтувала на тому, що відповідачі протиправно ухиляються від виконання її законних вимог,
оскільки вона за своїми релігійними переконаннями не бажає мати ідентифікаційний номер, про що
заявою повідомила ДПІ у Балаклійському районі Харківської області.

Постановою Балаклійського районного суду Харківської
області від 15.11.2006 р. позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково: ДПІ у Балаклійському районі Харківської області зобов'язано виконати відносно ОСОБА_1 вимоги
частини 2 статті 1 Закону України „Про Державний
реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів",
застосувати до неї раніше встановлені форми обліку платників податків та інщих
обов'язкових платежів і анулювати інформацію про неї з Державного реєстру
фізичних осіб-платників податків та
інших обов'язкових платежів, а також зробити у паспорті ОСОБА_1 на сторінках 7-9 відмітку наступного змісту" Має право здійснювати будь-які платежі без

2

індивідуального ідентифікаційного номеру", завірити
її підписом відповідальної особи та гербовою печаткою ДПІ у Балаклійському
районі Харківської області.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У апеляційній
скарзі ДПІ у Балаклійському районі Харківської області просить скасувати

вказане судове
рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову

ОСОБА_1 Посилається на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення

судом першої інстанції вимог матеріального права. При
цьому вважає, що дії посадових осіб

ДПІ відповідали вимогам Порядку унесення відмітки до
паспорта громадянина України щодо

ідентифікаційного номеру фізичної особи - платника
податків та інших обов'язкових платежів,

оскільки ОСОБА_1 не надала до своєї заяви комплект
документів, передбачений цим

Порядком, який не визнаний у встановленому порядку
незаконним чи таким, що не відповідає
правовому акту вищої юридичної сили як повністю так і в окремій його
частині.

В запереченнях
на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить
залишити постанову суду

першої інстанції
без змін як ухвалену з дотриманням вимог чинного законодавства.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи

апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції -
зміні з наступних підстав.

Як встановлено
судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної

справи ОСОБА_1
одержала ідентифікаційний номер, наданий ДПА України згідно з

даними, заповненими нею в обліковій картці (а.с. 63).
Через свої релігійні переконання

ОСОБА_1 09.08.2006
р. подала до ДПІ у Балаклійському районі Харківської області заяву з

вимогою унести відмітку до її паспорту про право
здійснювати платежі без ідентифікаційного

номеру по прізвищу, імені та по батькові(а.с. 10-12).

Відповідачем у
задоволенні цієї заяви ОСОБА_1 було відмовлено з посиланням на

порушення нею
вимог Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо

ідентифікаційного номеру фізичної особи - платника
податків та інших обов'язкових платежів з роз'ясненням надати заяву у
встановленому порядку (а.с. 13).

Між тим іншої заяви з відповідними документами позивачкою
до ДПІ у Балаклійському

районі Харківської області надано не було.

Зазначені обставини не оспорювалися й представниками
сторін у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України „Про внесення змін
до Закону України „Про

державний реєстр фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових платежів" від

16.07.1999
р. № 1003 для
осіб, які через свої релігійні або інші переконання

відмовляються від прийняття ідентифікаційного номеру та
офіційно повідомляють про це

відповідні державні органи, зберігаються раніше
встановлені форми обліку платників

податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах
зазначених осіб робиться відмітка

про наявність у них права здійснювати будь-які платежі
без ідентифікаційного номера.

З метою
виконання вимог зазначеного Закону
України та Постанови Верховної

Ради України від
26.06.1992 р. № 2503-Х11 "Про
затвердження положень про паспорт

громадянина
України та свідоцтво про
народження" наказом ДПА України та МВС

України від 19.10.2004 р. за № 602 1226
розроблений та затверджений Порядок

унесення
відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номеру

фізичної особи -
платника податків та інших обов'язкових платежів (далі- Порядок), який

визначає процедуру
внесення відмітки про наявність права здійснювати будь-які

платежі без ідентифікаційного номера до паспорта фізичної
особи, яка через свої

релігійні або інші переконання відмовляється від
прийняття ідентифікаційного номера

та офіційно повідомила про це орган державної податкової
служби (п. 1.1 Порядку).

При цьому особа повідомляє орган ДПІ про свою відмову від
ідентифікаційного

номеру у визначеній цим Порядком письмовій формі (п. 1.5) та додає до
своєї заяви

відповідний комплект
документів(п.З).

3

Між тим суд першої інстанції,
частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, цих вимог нормативних актів не
врахував, помилково зазначаючи, що чинним законодавством не передбачена певна
форма заяви особи про відмову від ідентифікаційного номеру та надання
відповідних документів, а Порядок не
може встановлювати додаткові вимоги для реалізації прав громадянина.

Такий висновок суду першої
інстанції не ґрунтується на законі, оскільки Конституцією України не заборонено
іншим державним органам надавати обов'язкові роз'яснення щодо застосування
законодавства. Головним у цьому випадку в силу вимог ст.. 19 Конституції
України є законодавче закріплення таких повноважень.

Згідно ст.8 Закону України „ Про державну податкову службу в Україні" ДПА України
може видавати у випадках, передбачених законом, нормативно-правові акти і
методичні рекомендації з питань оподаткування, роз'яснювати порядок
застосування законодавчих та інших нормативно-правових актів про податки та
інші платежі.

Зазначений Порядок набув
нормативного (обов'язкового) характеру, оскільки пройшов державну реєстрацію в
Міністерстві юстиції України відповідно до Указу Президента України „Про
державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів
виконавчої влади" та доведений до відома населення у порядку, встановленому
законом. Крім того зазначений Порядок
не визнаний у встановленому законом порядку недійсним або неконституційним
підзаконним актом.

Тому посилання представників
позивача на ту обставину, що вказаний Порядок не відповідає чинному законодавству
України, є безпідставними.

Згідно ч.2 ст. 1
Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про
державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших обов'язкових платежів" повідомлення про
відмову від ідентифікаційного номеру, яке подається особою до податкових
органів, повинно мати офіційний порядок, встановлений відповідними державними
органами.

Як свідчать матеріали справи та не
оспорювалося представниками ОСОБА_1 у судах першої та апеляційної інстанції
позивачкою не були виконані вимоги закону щодо офіційного порядку відмови від
індивідуального ідентифікаційного номеру.

За таких
обставин вимоги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дій відповідачів, які не
задовольнили її заяву про відмову від ідентифікаційного номеру, є
безпідставними

Відповідно до п.1.3 вказаного
Порядку громадяни України, які відмовилися від ідентифікаційного номеру,
обліковуються як платники податків та інших обов'язкових платежів за серією та
номером паспорта, а не за формою 8
ДР (шляхом документообігу) як просить позивач, оскільки наказ ДПА України
від 30.12.1997 р. № 473( з
подальшими змінами та доповненнями), яким була затверджена форма довідки № 8ДР, визнано
таким, що втратив чинність.

Дії посадових осіб органу державної
податкової служби після прийняття від громадянина заяви про відмову від
ідентифікаційного номеру передбачені пунктом З Порядку, згідно якого у разі
достовірності даних, поданих заявником, йому надається довідка за встановленою
формою № ВЗ.

Вказана довідка подається
зазначеною фізичною особою до органу внутрішніх справ за своїм місцем
реєстрації разом із паспортом громадянина України, а посадова особа органу
внутрішніх справ відповідно до пунктів 4
та 5 цього
Порядку розглядає цю довідку щодо повноти і правильності її заповнення та у
відповідності до пред'явленого паспорту і у разі відсутності невідповідностей
вносить на 7-9 сторінку
паспорта відмітку, зміст та форму якої наведено в додатку 4 Порядку унесення
відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номеру фізичної
особи - платника
податків та інших обов'язкових платежів.

4

Вказані пункти 4 та 5 Порядку
об'єктивно узгоджуються із вимогами пункту 6 Положення про паспорт громадянина України щодо внесення
до паспорту записів, передбачених Положенням або законодавчими актами України,
і не суперечить вимогам ч.2 ст. 1
Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про державний реєстр
фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових платежів", де не міститься посилання на
обов'язок органів ДПІ щодо унесення цих відміток до паспорту громадянина.

За таких обставин висновок суду
першої інстанції про зобов'язання ДПІ у Балаклійському районі Харківської
області зробити у паспорті позивача відмітку про можливість здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номеру не грунтується на законі.

Як убачається з матеріалів справи та пояснень сторін у
суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 не виконала вимоги вказаних
нормативних актів щодо надання заяви відповідної форми і змісту про відмову від
ідентифікаційного номеру та не додала до цієї заяви відповідні документи. При цьому порушень зазначених актів
посадовими особами відповідачів не встановлено.

Враховуючи вище наведене та
відповідно до вимог ст. 201
КАС України, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції в
частині задоволення вимог ОСОБА_1 підлягає скасуванню з відмовою позивачці у
задоволенні її вимог у зв'язку з їх безпідставністю.

В іншій частині зазначене судове
рішення відповідає обставинам справи та вимогам матеріального й процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 195,196,
п.2 ч.І ст. 198, ст. 201, ч.2 ст. 205, ст.207,211-212,254 КАС України,
судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Змінити
постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 15 листопада 2006 року, скасувавши
її в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1, та відмовити їй у задоволенні
цих вимог.

В іншій
частині вказану постанову районного суду залишити без змін. Постанова
апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з дня складання повного тексту цієї ухвали суду.