Справа № 4-2658/05/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ С

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду Укра
їни в складі :
головуючого - судді
Бутенка В.І.,
суддів : Лиски Т.О.,

Сороки М.О.,
Панченка О.І.,
Штульмана І.В.,

при секретарі Пархоменко О
.В.,
за участю представника Ген
еральної прокуратури Україн
и Кудінова Ю.М.,

розглянувши у відкритому с
удовому засіданні в порядку
касаційного провадження адм
іністративну справу за заяво
ю прокурора м. Новомосковськ
а про визнання незаконним рі
шення виконавчого комітету Н
овомосковської міської ради
, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2002 року прокуро
р м. Новомосковська звернувс
я до суду із вказаною заявою.

В обґрунтування своїх вимо
г посилався на те, що рішення в
иконавчого комітету Новомос
ковської міської ради № 5 від 3
0 квітня 2002 року “Про перенесен
ня памятного знаку” дано з
году на перенесення памятн
ого знаку, присвяченого 195-й Но
вомосковській стрілецькій д
ивізії та 295-й Новомосковській
винищувальній авіаційній ди
візії з площі Перемоги на пло
щу Леніна до монументу Вічно
ї Слави, присвяченого загибл
им воїнам-визволителям.
Даний памятник як істори
чна памятка взятий на держ
авний облік рішенням виконав
чого комітету Дніпропетровс
ької обласної ради № 424 від 19.11.1990
року за № 6330.
Зазначав, що згідно Прикінц
евих положень Закону України
"Про охорону культурної спад
щини" обєкти, включені до пе
реліків памяток історії та
культури відповідно до Зако
ну Української РСР "про охоро
ну і використання памяток
історії та культури", визнают
ься пам'ятками за цим Законом
.
Вказував, що відповідно до с
т. 22 зазначеного Закону знесен
ня, зміна (крім реставрації та
реабілітації), переміщення (п
еренесення) памяток на інш
е місце допускається як виня
ток з дозволу Кабінету Мініс
трів України.
Враховуючи викладене, а так
ож те, що дозволу на переміщен
ня памятника воїнам-визвол
ителям виконавчий комітет ві
д Кабінету Міністрів України
не отримував, просив визнати
незаконним рішення виконавч
ого комітету Новомосковсько
ї міської ради № 5 від 30 квітня 2
002 року “Про перенесення пам
ятного знаку”.
Рішенням Новомосковського
міського суду Дніпропетровс
ької області від 04 лютого 2003 ро
ку заяву прокурора задоволен
о, ухвалою цього ж суду від 21 кв
ітня 2003 року розяснено зазн
ачене рішення.
Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області в
ід 21 жовтня 2003 року це рішення с
касовано, справу направлено
на новий розгляд.
Ухвалою Верховного Суду Ук
раїни від 25 серпня 2004 року ухва
лу апеляційного суду скасова
но, справу направлено на нови
й апеляційний розгляд.
Рішенням апеляційного суд
у Дніпропетровської області
від 26 листопада 2004 року скасов
ано рішення і ухвалу місцево
го суду, прокурору у задоволе
нні його заяви відмовлено.
Не погоджуючись із вказан
им судовим рішенням, прокуро
р м. Новомосковська подав кас
аційне подання, в якому проси
ть скасувати рішення апеляці
йного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанц
ії.
При цьому в поданні вказуєт
ься на порушення судами норм
матеріального та процесуаль
ного права.
Колегія суддів вважає, що ка
саційна скарга задоволенню н
е підлягає з наступних підст
ав.
Судом апеляційної інстанц
ій при вирішенні даного спор
у було повно встановлено фак
тичні обставини справи, визн
ачені спірні правовідносини
та правильно застосовано но
рми матеріального і процесуа
льного права.
З матеріалів справи видно, щ
о памятний знак воїнам-виз
волителям 195-ї Новомосковсько
ї стрілецької дивізії та 295-ї Н
овомосковської винищувальн
ої авіаційної дивізії взятий
на державний облік рішенням
виконавчого комітету Дніпро
петровської обласної ради №
424 від 19.11.1990 року за № 6330 відповідн
о до положень Закону Українс
ької РСР "Про охорону і викори
стання памяток історії та
культури".
Дійсно, ст. 34 цього Закону бул
о передбачено, що знесення, пе
реміщення, зміна нерухомих п
ам'яток історії та культури з
абороняються. Відповідно до
Закону СРСР "Про охорону і вик
ористання пам'яток історії т
а культури" виняток з цього пр
авила міг допускатися лише з
особливого в кожному окремо
му випадку дозволу Ради Міні
стрів СРСР - щодо пам'яток зага
льносоюзного значення і Ради
Міністрів Української РСР - щ
одо пам'яток республікансько
го і місцевого значення.
Аналогічна норма містилас
ь до 16 грудня 2004 року у ст. 22 Закон
у України "Про охорону культу
рної спадщини" № 1805-ІІІ від 08.06.2000 р
оку, згідно якої знесення, змі
на (крім реставрації та реабі
літації), переміщення (перене
сення) пам'яток на інше місце д
опускалось як виняток з дозв
олу Кабінету Міністрів Украї
ни за поданням центрального
органу виконавчої влади у сф
ері охорони культурної спадщ
ини у випадках, коли неможлив
о зберегти пам'ятку на місці, з
а умови проведення комплексу
науково обґрунтованих заход
ів із вивчення та фіксації па
м'ятки (охоронних досліджень
).
Однак, як обґрунтовано зазн
ачено судом апеляційної інст
анції, відповідно до ст.ст. 13, 14
Закону України "Про охорону к
ультурної спадщини", об'єкт к
ультурної спадщини, всі його
складові елементи набувають
правовий статус пам'ятки піс
ля занесення до Державного р
еєстру нерухомих пам'яток Ук
раїни за категоріями націона
льного та місцевого значення
пам'ятки.
Порядком визначення катег
орій памяток для занесення
обєктів культурної спадщи
ни до Державного реєстру нер
ухомих пам'яток України, затв
ердженим постановою Кабінет
у Міністрів України № 1760 від 27.12.
2001 року на виконання вимог вка
заного Закону № 1805-ІІІ від 08.06.2000 р
оку, зазначено категорії, за я
кими встановлюється культур
на цінність обєктів культу
рної спадщини, визначено пер
елік документів, необхідних
для встановлення відповідно
ї категорії, порядок їх оформ
лення.
При цьому суд апеляційної і
нстанції звернув увагу, що За
коном України № 1805-ІІІ від 08.06.2000 р
оку визначено терміни "обє
кт культурної спадщини" та "па
мятка", класифікацію обє
ктів культурної спадщини за
типами і видами та зазначив, щ
о термін "памятний знак" у зг
аданому Законі відсутній.
Як було встановлено апеляц
ійним судом, памятний знак
воїнам-визволителям 195-й Ново
московській стрілецької див
ізії та 295-й Новомосковській в
инищувальної авіаційної див
ізії до Державного реєстру н
ерухомих пам'яток України вн
есений не був, пропозицій від
Дніпропетровської обласної
державної адміністрації до
центрального органу виконав
чої влади у сфері охорони кул
ьтурної спадщини щодо занесе
ння цього пам'ятного знаку до
Реєстру не подавалось.
Крім того, в звязку з вико
нанням рішення виконавчого к
омітету Новомосковської міс
ької ради № 5 від 30 квітня 2002 року
про перенесення памятного
знаку до охоронної зони, в обл
ікову документацію меморіал
у Вічної Слави внесені відпо
відні зміни щодо адреси пам
ятного знаку.
Слід також зазначити, що згі
дно п.п. 11, 18 ст. 6 Закону України "
Про охорону культурної спадщ
ини", до повноважень органу ох
орони культурної спадщини Ра
ди міністрів Автономної Респ
убліки Крим, органів охорони
культурної спадщини обласни
х, Київської та Севастопольс
ької міських, районних держа
вних адміністрацій та орг
анів охорони культурної спад
щини місцевого самоврядуван
ня, відповідно до їхньої ко
мпетенції, належить, зокрема
, надання дозволів на проведе
ння робіт на пам'ятках місцев
ого значення, їхніх територі
ях та в зонах охорони; забезпе
чення в установленому порядк
у виготовлення, встановлення
та утримання охоронних дощо
к, охоронних знаків, інших інф
ормаційних написів, позначок
на пам'ятках або в межах їхніх
територій.
Судом апеляційної інстанц
ії зроблений вірний висновок
, що відповідно до вказаної но
рми питання переносу пам'ятн
ого знаку воїнам-визволителя
м відноситься до компетенції
органів охорони культурної
спадщини Дніпропетровської
обласної державної адмініст
рації, виконавчого комітету
Новомосковської міської рад
и та органу охорони культурн
ої спадщини місцевого самовр
ядування м. Новомосковська, а
оскаржене рішення виконавчо
го комітету Новомосковської
міської ради № 5 від 30 квітня 2002
року не суперечить діючому з
аконодавству.
За таких обставин судом апе
ляційної інстанції обґрунто
вано було відмовлено прокуро
ру м. Новомосковська у задово
ленні його заяви.
Враховуючи викладене, коле
гія суддів вважає, що судом ап
еляційної інстанції прийнят
о законне і обґрунтоване ріш
ення, під час розгляду справи
порушень норм матеріального
чи процесуального права ним
допущено не було.
Доводи касаційної скарги з
роблених апеляційним судом в
исновків не спростовують, а т
ому оскаржувані судові рішен
ня повинні залишатися без зм
ін.
Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230 КАС У
країни, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційне подання проку
рора м. Новомосковська Дніпр
опетровської області залиши
ти без задоволення, а рішення
апеляційного суду Дніпропет
ровської області від 26 листоп
ада 2004 року без змін.
Ухвала набирає законно
ї сили з моменту проголошенн
я і оскарженню не підлягає.
Згідно ст.ст. 236, 237 КАС Україн
и рішення суду касаційної ін
станції може бути оскаржено
до Верховного Суду України л
ише за винятковими обставина
ми протягом одного місяця з д
ня відкриття таких обставин.

С у д д і :