Справа № К-18586/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 на рішення господарського суду АР Крим від 06-15.12.2005
року і постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від
30.01.2006 року у справі за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі в АР Крим про визнання незаконними дій та податкових вимог, -

встановила:

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1. звернувся до господарського суду із
зазначеним позовом в якому вказував, що 23.07.2002 р. за його відсутності була
проведена перевірка належної йому виносної торгівельної точки, що знаходиться
на базі відпочинку "Світанок" в смт Миколаївка Сімферопольського
району. За наслідками проведеної перевірки були виявлені порушення Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг" №265/95-ВР від 06.07.1995 р. і Закону
України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від
19.12.95 N 481/95, а саме - проведення розрахункових операцій без використання
розрахункової книжки та книги обліку розрахункових операцій і реалізація
алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями, про що податковими інспекторами було складено акт
перевірки №000214*-319/248 від 23.07.2002 р. на підставі якого Державною
податковою інспекцією у м. Сімферополі прийнято податкові повідомлення від
27.08.2002 р. №/0 та №/0 про визначення ОСОБА_1 суми
податкового зобов'язання з фінансових санкцій на загальну суму 2040,00 грн., а
потім винесено податкові вимоги №1/1336 від 27.03.2003 р., №2/1930 від
19.05.2003 р.

Позивач вважаючи такі дії
неправомірними, просив суд визнати їх незаконними та скасувати зазначений акт
перевірки та податкові вимоги відповідача.

Рішенням господарського суду АР Крим від 06-15.12.2005
р., залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського
суду від 30.01.2006 р., позовні вимоги в
частині щодо визнання незаконним і недійсним акту перевірки №000214*-319/248
від 23.07.2002 р. та податкових вимог №1/1336 від 27.03.2003 р., №2/1930 від
19.05.2003 р. провадження у справі припинено.

В частині позову щодо
визнання незаконними дій відповідача - відмовлено.

Не погоджуючись із
ухваленими по справі судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою
до Вищого господарського суду України, який своєю ухвалою від 13 квітня 2006
року відмовив у її прийнятті на підставі п.6 розділу VII Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

В поданій до Вищого
адміністративного суду України касаційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на
необґрунтованість постановлених по справі рішень судів першої та апеляційної
інстанцій, просить їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідача та
дослідивши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає розглядові у
Вищому адміністративному суді України з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів,
для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

З матеріалів справи встановлено, що як господарським
судом АР Крим, так і Севастопольським апеляційним господарським судом розгляд
даної справи здійснювався за правилами Господарського процесуального кодексу
України.

Зазначене вказує на те, що дана права підлягає вирішенню
та наступному перегляду за правилами господарського процесуального
законодавства.

Згідно правил інстанційної підсудності, встановлених ст.
108 ГПК України, судом касаційної інстанції у господарський справах є Вищий
господарський суд України.

Підстави для прийняття даної скарги до провадження у Вищому адміністративному суді України згідно
пунктів 7, 10 Прикінцевих та перехідних положень КАС України відсутні, оскільки
судові рішення в даній справі постановлені після набрання чинності Кодексу
адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст. 221 КАС України, касаційний розгляд
здійснюється колегією суддів у складі не менше п'яти суддів за правилами
розгляду справи судом першої інстанції з урахуванням особливостей, встановлених
цією главою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, суд закриває
провадження в справі, якщо її не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Зважаючи на те, що справа підлягає розгляду в порядку
господарського судочинства, касаційне адміністративне провадження, відкрите
ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 березня 2007 року підлягає
закриттю, а справа - поверненню до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 157, 221, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, п.п. 7, 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України колегія суддів, -

ухвалила:

Закрити касаційне провадження у справі №2-4/10189.1-2005
за позовом суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у м. Сімферополі в АР Крим про визнання незаконними
дій та податкових вимог, а справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
згідно правил, встановлених ст. 237 КАС України, може бути оскаржена до
Верховного Суду України.

Судді: (підписи)

З оригіналом
згідно

Суддя О.І.
Панченко