Справа № К-8735/06
Суддя: Бим М.Є.
Дата ухвалення: 2007-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007 року м.
Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого: судді Бим М.Є.,

суддів: Гордійчук М.П., Леонтович К.Г.,
Маринчак Н.Є., Чалого С.Я.

при секретарі: Коротких В.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу
Центрально-Міської міжрайонної Державної податкової інспекції м. Макіївки на
рішення господарського суду Донецької області від 01 грудня 2004 року по справі
за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1до Центрально-Міської
міжрайонної Державної податкової інспекції м. Макіївки про визнання недійсним
податкових повідомлень-рішень, -

встановила:

В
серпні 2004 року Суб'єкт підприємницької
діяльності (надалі - СПД) ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Центрально-Міської міжрайонної Державної податкової
інспекції (надалі - МДПІ) м. Макіївки про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень від 26.03.2004 р. за НОМЕР_1 та НОМЕР_2 про застосування
фінансових санкцій. З урахуванням доповнення до позову просив визнати
недійсними податкові повідомлення-рішення від 20.07.2004 р. за НОМЕР_3 та за
НОМЕР_4 аналогічного змісту.

Рішенням господарського суду Донецької області від 01
грудня 2004 року позов СПД ОСОБА_1задоволено.

Не
погоджуючись з судовим рішеннями по справі, відповідач звернувся з касаційною
скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

В
обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення
прийнято з порушенням норм матеріального права.

В судове засідання
касаційної інстанції сторони не з'явились, про час і місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги за матеріалами справи,
колегія суддів Вищого адміністративного суду вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 220 КАС України
суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судом першої інстанції встановлено
наступне: Центрально-Міською МДПІ м.
Макіївки здійснена перевірка позивача щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами
підприємницької діяльності, а саме, кіоску, що належить позивачу та
розташований у АДРЕСА_1. Наслідки перевірки викладені в акті від 24.03.2004р.

Згідно висновків акту перевірки,
встановлені порушення позивачем вимог Закону України "Про застосування
реєстратора розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг", Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу
спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів".

На підставі висновків акту
відповідачем прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, якими застосовані
фінансові санкції до позивача у розмірі 5155,25 грн. за вищенаведені порушення
на підставі Закону України "Про застосування реєстратора розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Закону
України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

В ході адміністративного оскарження
вказаних податкових повідомлень- рішень прийняте рішення про застосування
фінансових санкцій НОМЕР_3 від
20.07.2004р. та податкове повідомлення-рішення НОМЕР_4 від 20.07.2004р., якими
частково скасовано раніше прийняте рішення в частині застосування фінансових
санкції у розмірі 1700 грн., в іншій частині - залишено без змін.

Також судом першої інстанції
встановлено, що за місцем підприємницької діяльності позивача здійснювалась
реалізація товару іншою особою, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності.

Суд касаційної інстанції не може
погодитись із висновком суду першої інстанції, що відповідальність за вчинені
правопорушення має нести безпосередньо інша особа, а не позивач, оскільки
порушення встановленого порядку
реалізації алкогольних напоїв у кіоску, що належить суб'єкту підприємницької
діяльності - позивачу, є підставою для притягнення останнього до встановленої
законом відповідальності, незалежно від того, якою конкретно особою
здійснювалась роздрібна торгівля. Тому висновок суду першої інстанції про
недійсність оспорюваних податкових повідомлень-рішень з цих підстав не можна
вважати законним та обґрунтованим.

Крім того, судом не прийнято до
уваги наступне.

Відповідно до ст. 6 п. 6.1 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами» у разі, коли сума податкового зобов'язання
розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий
контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому
зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового
закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових
зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до
сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а
також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні
строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового
зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Отже, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення винесені відповідачем не за порушення позивачем
податкового законодавства, а за порушення Законів України "Про
застосування реєстратора розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" та "Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів".

Згідно вимог ст. 227 КАС України
підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанції і
направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

Враховуючи
викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що
прийняте по справі рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, так як
судом порушено норми матеріального права, а справа - направленню на новий
судовий розгляд з метою з'ясування приналежності позивачу чи іншій особі
кіоску, в якому було здійснено порушення, а також наявності між останнім та
особою що здійснювала реалізацію товару з порушенням чинного законодавства
трудових відносин.

Керуючись
ст.ст. 220, 221, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну
скаргу Центрально-Міської МДПІ м. Макіївки задовольнити частково.

Рішення
господарського суду Донецької області від 01 грудня 2004 року скасувати.

Справу за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1до Центрально-Міської МДПІ м. Макіївки про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень направити на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: /підпис/

З оригіналом
згідно.

Суддя: