Справа № 22-а-1164/07
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2007-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний
суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2007 року
м. Харків

Справа № 22-а-1164/07

Категорія: стягнення коштів Головуючий 1
інстанції: Яризько В.О.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий
суддя Філатов Ю.М.,

Суддя
Водолажська Н.С., Суддя Шевцова Н.В.

при секретарі
Волошиній Я.В.

за участю представників:

представників позивача - Гнатченко О.О.,
Криволапова О.В.

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною скаргою ДПІ у Жовтневому районі м.
Харкова на постанову Господарського суду Харківської області від 30.05.2007
року по справі № АС-42/166-07

за
позовом ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова

до СПД ФО ОСОБА_2

про
стягнення 4127,00 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова, звернувся до Господарського
суду Харківської області з позовом, в якому просив стягнути з СПД ФО ОСОБА_2 заборгованість перед бюджетом по збору за
забруднення навколишнього природного середовища в сумі 4127,0 грн.

Постановою Господарського суду Харківської області від 30.05.07 р. по
справі № АС-42/166-07 позовні вимоги були задоволені частково і в доход бюджету
з відповідача були стягнуті кошти в сумі 217,0 грн., а в задоволенні решті
вимог було відмовлено.

Позивач не погодився з судовим рішенням і звернувся з апеляційною скаргою,
в якій просить переглянути постанову суду, скасувати її в частині відмови у
задоволенні позову і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального права та без врахування фактичних обставин справи,
посилаючись на положення законів України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», «Про
державну податкову службу в Україні», наказу Міністерства охорони навколишнього
природного середовища та ядерної безпеки України, ДПА України № 162/379 від
19.07.99 р.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечує і просить залишити її
без задоволення, вважаючи судове рішення законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду, дослідивши
апеляційну скаргу, заперечення на неї, пояснення представників сторін та
матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачем була проведена
комплексна документальна перевірка ПП ОСОБА_2 з питання дотримання вимог
податкового законодавства за період з 01.10.02 р. по 30.09.05 р., про що
складений акт перевірки № НОМЕР_1 від 24.01.06 р. Як встановлено перевіряючими,
у період, що перевірявся, відповідач при здійснення підприємницької діяльності
використовував пересувний транспортний засіб та є платником збору за
забруднення навколишнього природного
середовища, але в порушення п. 4.1.4 ст.4 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та п. 7.3
Інструкції "Про порядок обчислення та сплати збору за забруднення
навколишнього природного середовища" № 162/379 від 19.07.99 р. розрахунки
збору за забруднення навколишнього природного середовища за 2002 р., 2003 р.,
2004 р. та за 9 місяців 2005 р. до ДПІ не надавав, збір до бюджету не
сплачував, чим порушив вимоги Постанови КМУ "Про затвердження порядку
встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного
середовища та стягнення цього збору" № 303 від 01.03.99 р., Постанови КМУ
"Про затвердження порядку визначення плати та стягнення платежів за
забруднення навколишнього природного середовища та Положення про
Республіканський фонд охорони навколишнього природного середовища" № 18
від 13.01.92 р., Постанови КМУ від 11.08.00 р. № 1261 "Про внесення змін
до порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього
природного середовища і стягнення цього збору", Наказу Міністерства
екології та природних ресурсів України, ДПА України № 75/76 від 28.02.01 р.
"Про внесення змін та доповнень до Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення
навколишнього природного середовища".

Як вказано в акті перевірки і це підтверджено
представником позивача в судовому засіданні, вищевказані порушення та розмір
витраченого палива (тобто об'єкт оподаткування) були виявлені на підставі даних книги за ф. 10 (маршрут) та пояснень самого підприємця (розмір
витраченого палива), оскільки документально підтвердити розмір витраченого
палива не було можливості.

Які саме документи у підтвердження розміру витраченого пального і за який
період мали бути у відповідача ні в акті перевірки, ні в позові не вказувалося.
В поясненнях представника в судовому засіданні також не вказано які документи
мали підтверджувати об'єм використаного пального і не надано пояснень щодо
можливості встановити ці показники у відсутності таких документів.

На підставі самостійно проведених обрахувань об'єму витраченого пального
перевіряючими зроблений висновок про донарахування збору за забруднення
навколишнього природного середовища в розмірі 47,08 грн., що обумовило
застосування штрафних (фінансових) санкцій в порядку, передбаченому п. 17.1.1
та п. 17.1.2 ст. 17 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" на загальну
суму 4080,0 грн. податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_2 від
03.02.06 р.

В т.ч., оскільки за даними перевірки відповідач не подавав до позивача
розрахунки збору починаючи з 2002 р. і протягом періоду до 01.10.05 р. (тобто
12 звітних періодів), до нього були застосовані фінансові санкції в розмірі
2040,0 грн.

Колегія суддів вважає необхідним відмітити, що судом першої інстанції були
правомірно застосовані положення ст. 2 КАС України і з'ясовувалися обставини,
що спричинили застосування штрафних санкцій.

В судовому рішенні вказано і це не спростовано представниками сторін при
розгляді апеляційної скарги, що відповідач скористався своїм правом оскарження
податкового повідомлення-рішення в межах процедури адміністративного
оскарження.

За результатами розгляду первинної та повторної скарги відповідача
начальником ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова та головою ДПА у Харківській
області податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 про визначення СПД ФО ОСОБА_2
суми податкових зобов'язань зі збору за забруднення навколишнього природного
середовища у загальному розмірі 4127,00 грн. залишено без змін, а скарги
відповідача - без задоволення (рішення за результатами розгляду первинної
скарги від 10.03.06 р. № НОМЕР_3 та рішення за результатами розгляду повторної
скарги від 03.05.06 р. № НОМЕР_4 - відповідно).

Після прийняття за результатами розгляду скарг відповідача позивачем з
метою доведення граничного строку сплати зобов'язань були прийняті податкові
повідомлення-рішення № НОМЕР_5 від 14.03.06 р. та № НОМЕР_6 від 10.05.06 р.

Як наполягає позивач, вказані податкові повідомлення-рішення направлені на
адресу відповідача поштою, що підтверджено копіями
поштових повідомлень з особистими підписами відповідача, а самим відповідачем
не надано доказів, які б спростовували записи у поштових повідомленнях про
вручення.

Колегія суддів вважає необхідним відмітити, що збір за забруднення навколишнього природного середовища встановлений
Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" і
включений до переліку загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових
платежів) ст. 14 Закону України "Про систему оподаткування", а тому є
обов'язковим до сплати до відповідних бюджетів у визначених розмірах та
термінах. Порядок встановлення нормативів збору і стягнення зборів за
забруднення навколишнього природного середовища визначається Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно Інструкції «Про порядок обчислення та сплати збору за
забруднення навколишнього природного середовища», в редакції, що діяла у
період, що перевірявся, територіальні органи Мінприроди України до 1 грудня
року, що передує звітному, подають до органів державної податкової служби
перелік підприємств, установ, організацій, громадян - суб'єктів господарювання,
яким в установленому порядку видано дозволи на викиди, спеціальне
водокористування та розміщення відходів, а також направляють зміни до переліку
до 30 числа місяця, наступного за кварталом, у якому вони виникли, за формою,
наведеною в додатку 1 до Інструкції. Невключення підприємства, установи, організації,
громадянина - суб'єкта господарювання до переліку не звільняє їх від сплати
збору за забруднення навколишнього природного середовища. Базовий податковий
(звітний) період збору за забруднення навколишнього природного середовища
дорівнює календарному кварталу.

При цьому розрахунки збору подаються платниками органам державної
податкової служби протягом 40 календарних днів, наступних за останнім
календарним днем звітного (податкового) кварталу, за місцем податкової
реєстрації платника (місцем перебування на податковому обліку в органах
державної податкової служби).

Контроль за правильністю обчислення збору, дотриманням лімітів викидів,
скидів та розміщення відходів здійснюється органами Мінекоресурсів. Контроль за
своєчасністю та повнотою сплати збору здійснюється органами державної
податкової служби.

Органи державної податкової служби ведуть облік платників збору відповідно
до Інструкції, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України
від 17.11.98 N 552
і зареєстрованої в Мін'юсті України 14.12.98 за N 791/3231, та з
урахуванням положень, визначених цією Інструкцією.

В свою чергу Інструкція «Про порядок обліку платників податків» встановлює,
що облік платників податків є однією
з основних функцій органів державної податкової служби, яка створює передумови
для здійснення контролю за правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю
перерахування податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та до
державних цільових фондів. Для забезпечення повноти обліку платників податків
органи державної податкової служби станом на 1-е число кожного місяця проводять
звірку районного рівня Єдиного банку даних про платників податків - юридичних
осіб, а також Реєстру фізичних осіб з даними відповідних органів державної
реєстрації з обов'язковим складанням актів звірок.

Крім того, органи державної податкової служби координують свою діяльність з
питань обліку платників податків з фінансовими органами, органами Державного
казначейства України, органами служби безпеки, внутрішніх справ, прокуратури,
статистики, державними митною та контрольно-ревізійною службами, іншими
органами, що здійснюють контроль, установами банків, а також із податковими
службами інших держав згідно зі статтею 4 Закону України "Про державну податкову службу в Україні"
.

Як платники того чи іншого виду податку, юридичні особи (філії), фізичні
особи (в тому числі суб'єкти підприємницької діяльності) ставляться на облік
органами державної податкової служби з урахуванням рекомендацій щодо повноти
охоплення обліком платників відповідних податків, які розробляються галузевими
управліннями Державної податкової адміністрації України та затверджуються її
Головою.

Як вказано в акті перевірки, перевіряючими було встановлено, що для
здійснення підприємницької діяльності відповідач використовує транспортний
засіб, у зв'язку з чим він є платником збору за забруднення навколишнього
середовища. Проте, ні в самому акті, ні в подальших поясненнях та запереченнях
позивачем не вказано який саме транспортний засіб використовується підприємцем,
як і ким встановлений цей факт.

В судовому засіданні представник позивача наполягає на тому, що у власності
відповідача знаходиться автомобіль ГАЗ 53, державний знак № НОМЕР_7, який
використовувався у підприємницькій діяльності. Але з пояснень представника
відповідача випливає, що цей автомобіль зареєстрований на фізичну особу і ці
твердження представником позивача не заперечувалися.

Як вказано вище, висновки про наявність порушень при звітуванні та
розрахунку збору за забруднення навколишнього середовища перевіряючими були
зроблені на підставі пояснень СПДФО ОСОБА_2

До матеріалів справи надана копія пояснення від 21.01.06 р., адресована
начальнику ДПІ Жовтневого району м. Харкова. Проте підпис гр. ОСОБА_2 не
засвідчений у встановленому порядку, відсутні дані у зв'язку з чим це пояснення
подавалося керівнику органу ПС, або в межах якого провадження воно відібране.

Оскільки факти здійснення господарської діяльності повинні доводитися з
використанням документів первинного бухгалтерського та податкового обліку і не
можуть ґрунтуватися тільки на поясненнях, суд вважає, що надане пояснення не
може визнаватися належним та достатнім доказом для підтвердження виявлених
фактів порушення податкового законодавства. За таких обставин є безпідставним
визначення бази оподаткування збором без дослідження всіх суттєвих обставин
господарської діяльності та без посилання на документи первинного
бухгалтерського та податкового обліку, як передбачено Порядком оформлення
результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного
законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідач не подавав
розрахунки по збору за забруднення навколишнього природного середовища та не
сплачував даний збір, що було підтверджено відповідачем у судовому засіданні.

При цьому з наданих документів вбачається, що попередня перевірка
відповідача щодо дотримання вимог про оподаткування за період з 30.09.99 р. по
30.09.02 р., була проведена у вересні 2002 р., про що складений акт перевірки №
НОМЕР_8 від 30.09.02 р.

З часу проведення вказаної перевірки законодавство щодо сплати збору за
забруднення навколишнього природного середовища суттєво не змінювалось. Але, не
зважаючи на те, що відповідач у період з 30.09.99 р. по 30.09.02 р. здійснював
ту ж саму діяльність, що і в подальшому, позивачем при проведенні вказаної
перевірки порушення щодо звітування та справляння збору не встановлювалися.

Колегія суддів як і суд першої інстанції не приймає посилання позивача на
те, що до плану перевірки, яка проводилась у 2002 році, не було включено
питання щодо визначення правильності сплати відповідачем збору за забруднення
навколишнього природного середовища, оскільки як вбачається з акту проводилась
перевірка дотримання вимог про оподаткування, тобто здійснювалась планова
документальна перевірка всієї фінансово-господарської діяльності відповідача, а
не дотримання вимог окремих положень законодавства про оподаткування.

Проте дані твердження позивача суперечать вимогам ст. 2 Закону України
"Про державну податкову службу в Україні", де прямо вказано, що одним
із завдань органів державної податкової служби є роз'яснення законодавства з
питань оподаткування серед платників податків, а головним є здійснення контролю
за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і
своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів
(обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених
законодавством (далі - податки, інші платежі).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно
того, що з урахуванням того, що в акті документальної перевірки позивач не
зазначав про необхідність сплати відповідачем збору за забруднення
навколишнього природного середовища, останній правомірно приймав позицію, яка
викладена в акті перевірки № НОМЕР_8 від 30.09.02 р., офіційною позицією
податкової інспекції та і не вважав себе платником вказаного збору, у зв'язку з
чим в подальшому також не подавав відповідні розрахунки та не сплачував даний
збір.

Таким чином відповідач в своїй діяльності керувався вказівками позивача,
які викладені в акті перевірки № НОМЕР_8 від 30.09.02 р., позивач не виконав
своє завдання щодо роз'яснення норм законодавства, тому суд вважає, що
порушення, яке встановлено в акті перевірки № НОМЕР_1 від 24.01.06 р. виникло
саме у зв'язку з неналежним виконанням позивачем свої обов'язків щодо контролю,
тобто позивач порушив складову принципу верховенства права - а саме принцип
правової визначеності.

Однак позивачем встановлено порушення з боку відповідача вимог діючого
законодавства щодо нарахування та сплати збору за забруднення навколишнього
природного середовища, розрахунок донарахованого зобов'язання зі збору
зроблений на підставі даних відповідача в відповідності з приписами діючого
законодавства та складає 47,00 грн.

На донараховане зобов'язання позивачем на підставі п. 17.1.2 ст. 17 Закону
України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами" донараховані штрафні санкції в
сумі 2040,0 грн.

Згідно вказаної норми у разі коли контролюючий орган самостійно визначає
суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у
підпункті "а" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону,
додатково до штрафу, встановленого підпунктом 17.1.1 цього пункту, платник
податків сплачує штраф у розмірі десяти відсотків суми податкового зобов'язання
за кожний повний або неповний місяць затримки податкової декларації, але не
більше п'ятдесяти відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання та
не менше десяти-неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, вказаною
статтею визначені межі загального розміру санкції, а не окрема за кожний
період, як трактує відповідач.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно
того, що на донараховане зобов'язання в сумі 47,0 грн. повинні бути застосовані
штрафні санкції в сумі 170,0 грн., а не 2040,0 грн., як застосував відповідач.

Відповідачем також застосовані штрафні санкції на підставі п. 17.1.1 ст.17
Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами" в сумі 2040,0 грн., згідно якої
платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені
законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Суд першої інстанції вважає і з цим погоджується колегія суддів, що
оскільки порушення п. 4.1.4 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами", а саме неподання розрахунків по збору за забруднення
навколишнього природного середовища, відбулось саме з вини податкового органу,
то застосування штрафних санкцій на підставі п.17.1.1 ст.17 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" є неправомірним.

Зважаючи
на встановлені колегією суддів обставини в межах поданої апеляційної скарги,
підстав для скасування постанови Господарського суду Харківської області від
30.05.07 р. по справі № АС-42/166-07 не виявлено.

Керуючись
ст. ст. 160, 164, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова на постанову Господарського суду
Харківської області від 30.05.2007 року по справі № АС-42/166-07 залишити без
задоволення

Постанову
Господарського суду Харківської області від 30.05.2007 року по справі №
АС-42/166-07 за позовом ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова до СПД ФО ОСОБА_2
про стягнення 4127,00 грн. - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно з моменту її проголошення
і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання
касаційної скарги протягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексу.

Головуючий Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

Н.В.
Шевцова

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний 18.09.2007 року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного
суду
Н.С.
Водолажська