Справа № К-12361/06
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2007 року К-12361/06

№14/252

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Харченка В.В.,

суддів: Гончар Л.Я.,

Васильченко
Н.В.,

Кравченко
О.О.,

Матолича С.В.,

при
секретарі - Кулеші А.О.

сторони:

від позивача - ОСОБА_1

від
відповідача - не з»явились, про час і місце судового засідання повідомлені
належним чином;

розглянувши
касаційну скаргу Фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_1на рішення
господарського суду Кіровоградської області від 1 квітня 2005 року та постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 8 червня 2005 року у
справі за позовом Фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_1до
Кіровоградської об»єднаної державної податкової інспекції міста Кіровоград про
визнання недійсним податкового повідомлення - рішення ,-

встановила

У грудні 2004 року Фізична особа приватний підприємець
ОСОБА_1(далі по тексту - Позивач, ФО ПП ОСОБА_1) звернувся до господарського
суду Кіровоградської області з позовом до Кіровоградської об»єднаної державної
податкової інспекції (далі по тексту - Відповідач, Кіровоградська ОДПІ) про
визнання недійсним податкового повідомлення - рішення №НОМЕР_1 від 18 серпня
2004 року.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від
1 квітня 2005 року в задоволенні позову ФО ПП ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського
суду від 8 червня 2005 року рішення господарського суду Кіровоградської області
від 1 квітня 2005 року залишено без змін.

Ухвалені у справі судові рішення мотивовані тим, що суду
не надано доказів наявності в контракті №НОМЕР_2 арбітражного застереження, а
зазначений у статті 4 Закону України «Про регулювання товарообмінних
(бартерних) операцій у галузі зовнішньоекономічної діяльності» перелік судових
органів та арбітражних (третейських судів) є вичерпним і розширеному тлумаченню
не підлягає.

Не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями,
ФО ПП ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати
рішення господарського суду Кіровоградської області від 1 квітня 2005 року і
постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 8 червня 2005
року та ухвалити нове судове рішення, яким визнати недійсним податкове
повідомлення - рішення Кіровоградської ОДПІ №НОМЕР_1 від 18 серпня 2004 року.

В касаційній скарзі ФО ПП ОСОБА_1, посилаючись на
положення статті 3 Закону України «Про регулювання товарообмінних (бартерних)
операцій в галузі зовнішньоекономічної діяльності», стверджує, що суди першої
та апеляційної інстанції необґрунтовано дійшли висновку про те, що звернення
Позивача з позовом до нерезидента до третейського суду в місті Кіровограді, не є підставою для
зупинення нарахування процентів за бартерним контрактом НОМЕР_3

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, судова колегія
Вищого адміністративного суду України встановила наступне.

Статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України
передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати
та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні,
та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлені
наступні фактичні обставини справи.

Кіровоградською ОДПІ проведено документальну
перевірку ФО ПП ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2001року по 31 березня 2004року з
питань дотримання вимог валютного законодавства, за результатами якої складено
акт перевірки від 13 серпня 2004року №НОМЕР_4.

Попередніми судовими інстанціями встановлено,
що підставою для донарахування пені за спірним рішенням, став висновок
контролюючого органу про порушення Позивачем вимог статті 2 Закону України «Про
регулювання товарообмінних (бартерних) операцій у галузі зовнішньоекономічної діяльності»,
внаслідок чого підприємцю донараховано пеню в сумі 21 863,40 грн.

Проведеною перевіркою встановлено, що
Позивачем було укладено бартерний контракт №НОМЕР_5 на поставку цукру білого та
мила господарчого в обмін на мандарини свіжі на загальну суму 30 000 дол. США.

Кіровоградська ОДПІ, встановивши факт
несвоєчасного надходження товару за бартерним контрактом №НОМЕР_2 прийняла
податкове повідомлення - рішення №НОМЕР_6 від 18 серпня 2004 року, яким
Позивачу нараховано пеню за порушення термінів у сфері зовнішньоекономічної
діяльності в сумі 21 863,40грн.

Режим здійснення товарообмінних (бартерних) операцій у
галузі зовнішньоекономічної діяльності, відповідальність за порушення його норм
та визначає повноваження і функції державних органів під час здійснення
контролю за проведенням таких операцій визначено Законом України «Про
регулювання товарообмінних (бартерних) операцій у галузі зовнішньоекономічної
діяльності».

Статтею 2 зазначеного Закону встановлено, що товари, що
імпортуються за бартерним договором, підлягають ввезенню на митну територію
України у строки, зазначені в такому договорі, але не пізніше 90 календарних
днів з дати митного оформлення (дати оформлення вантажної митної декларації на
експорт) товарів, що фактично експортовані за бартерним договором, а в разі
експорту за бартерним договором робіт і послуг - з дати підписання акта або
іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг. Датою ввезення
товарів за бартерним договором на митну територію України вважається дата їх митного
оформлення (дата оформлення вантажної митної декларації на імпорт), а в разі
імпорту за бартерним договором робіт або послуг - дата підписання акта або
іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг.

Абзацом 1 статті 3 Закону України «Про регулювання
товарообмінних (бартерних) операцій у галузі зовнішньоекономічної діяльності»
передбачено порушення суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності України
передбачених частинами першою - третьою статті 2 цього Закону строків ввезення
товарів (виконання робіт, надання послуг), що імпортуються за бартерним
договором, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі
0,3 відсотка вартості неодержаних товарів (робіт, послуг), що імпортуються за
бартерним договором.

Абзацом 3 статті 3 вказаного Закону визначено, що у разі
прийняття судом, арбітражним судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом
чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України або
іншим уповноваженим арбітражем, в тому числі в іншій країні, позовної заяви про
стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання строків та інших
умов, визначених бартерним договором, строки, передбачені частинами першою -
третьою статті 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не
сплачується.

Суди першої та апеляційної інстанції, розглянувши спір,
дійшли висновку про безпідставність посилань Позивача на звернення до
Третейського суду в місті Кіровограді з позовом до контрагента як на підставу
зупинення нарахування процентів за бартерним контрактом НОМЕР_3

У постанові Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1976р. №11 «Про судове рішення» ( із змінами та доповненнями) вказано, що
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює
подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства
України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини,
які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Вищевказані висновки судів першої та апеляційної
інстанції зроблені без дослідження фактичних обставин справи щодо звернення
Позивача до Третейського суду з позовом до контрагента.

Між тим, абзац третій статті третьої Закону України «Про
регулювання товарообмінних (бартерних) операцій у галузі зовнішньоекономічної
діяльності» передбачає що у разі прийняття судом позовної заяви про стягнення
заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання строків та інших умов, визначених
бартерним договором, строки, передбачені частинами першою - третьою статті 2
цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12
вересня 1991 року «Про порядок тимчасової дії на території України окремих
актів законодавства Союзу РСР» до прийняття відповідних актів законодавства
України на її території застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань,
які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать
Конституції і законам України.

На час виникнення спірних правовідносин в Україні був відсутній законодавчий акт,
який би регулював діяльність третейського суду, а тому в цій частині діяло
Положення про третейський суд для вирішення господарських спорів між
об»єднаннями, підприємствами, організаціями і установами, затверджене
постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 30 грудня 1975 року
N 121 (у відповідній редакції).

Окрім того, попередніми судовими інстанціями не дано
належної правової оцінки тим обставинам, що спірним податковим повідомленням -
рішення Позивачу донараховано пеню за порушення строків ввезення товарів, що
імпортуються за бартерним договором, яку визначено в якості податкового
зобов»язання з посиланням на Закон України «Про порядок погашення зобов»язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Згідно з преамбулою Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг» цей Закон визначає правові засади
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг.

У преамбулі Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
зазначено, що цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який
встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та
штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими
органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та
визначає процедуру оскарження дій органів стягнення. Також він встановлює спеціальний
порядок нарахування, оскарження нарахування, процедуру сплати та примусового
стягнення, яка може застосовуватися лише щодо
податків і зборів (обов'язкових платежів), сплата яких передбачена
Законами з питань оподаткування, тобто він не регулює питання застосування та
стягнення фінансових санкцій за порушення порядку застосування реєстраторів
розрахункових операцій.

У відповідності до пунктів 1.2, 1.9 статті 1 цього Закону
податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів
або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та в строки,
визначені цим Законом або іншими законами України.

Податкове повідомлення є письмовим повідомленням контролюючих та
податкових органів про обов'язок платника податків сплатити суму податкового
зобов'язання та погасити суму податкового боргу.

Таким чином, ця форма акта ненормативного
характеру може застосовуватися лише щодо обов'язків по сплаті податків і зборів
(обов'язкових платежів), вичерпний перелік яких визначено у статтях 14 та 15
Закону України "Про систему оподаткування".

У зазначених нормах пеня, нарахована Позивачу
відповідно до положень Закону України «Про регулювання товарообмінних
(бартерних) операцій у галузі зовнішньоекономічної діяльності», не визначений
як податок або збір (обов»язковий платіж).

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією,
висловленою Верховним Судом України в постанові від 20 червня 2006 року у
справі за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Стиль-лайф» до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва про визнання недійсним податкових
повідомлень-рішень.

Враховуючи, що нез»ясування вказаних обставин
може призвести до неправильного вирішення спору, а, відповідно до положень
статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, судова колегія
Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про необхідність
скасування ухвалених у справі судових рішень та направлення справи на новий
судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_1задовольнити
частково.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 1 квітня 2005 року
та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 8 червня
2005 року скасувати.

Справу за позовом Фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_1до
Кіровоградської об»єднаної державної податкової інспекції міста Кіровоград про
визнання недійсним податкового повідомлення - рішення направити на новий
судовий розгляд до господарського суду Кіровоградської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не
підлягає крім як з підстав у строки та порядку, передбаченому ст.ст. 237 - 239
Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

судді:

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УКРАЇНИ

01010,
Україна, місто Київ, вул. Московська, 8

__. .2007 № К-12361/06

Кіровоградська об»єднана державна податкова
інспекція міста Кіровоград

25009, м. Кіровоград, вул. Глінки, 2

Направляється копія ухвали Вищого
адміністративного суду України від 25 квітня 2007 року з приводу розгляду
касаційної скарги Фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_1на рішення
господарського суду Кіровоградської області від 1 квітня 2005 року та постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 8 червня 2005 року у
справі за позовом Фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_1до
Кіровоградської об»єднаної державної податкової інспекції міста Кіровоград про визнання
недійсним податкового повідомлення - рішення, до відома.

Додаток:
копія ухвали.

Суддя

Вищого адміністративного суду Матолич С.В.

України