Справа № К-11035/06
Суддя: Брайко А.І.
Дата ухвалення: 2007-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№
ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2007р.

Вищий адміністративний суд України
у складі:

головуючого-судді Брайка А. І.,

суддів Карася О. В.,

Костенка
М. І.,

Рибченка
А. О.,

Федорова
М. О.,

секретар судового засідання -
Міненко О. М.,

розглянувши касаційну скаргу
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на рішення Господарського суду
Одеської області від 06.07.2005р. та постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 23.08.2005р. у справі № 14/183-05-5313

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

до Балтської міжрайонної державної
податкової інспекції

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень та рішень про застосування штрафних санкцій,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Подлісовська Н. В.,

встановив:

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 подано позов, з урахуванням уточнення позовних вимог, про
визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Балтської міжрайонної
державної податкової інспекції № НОМЕР_1 від 01.04.2005р. і № НОМЕР_2 від 04.04.2005р. про
визначення податкового зобов'язання зі сплати штрафних санкцій в сумі 2 315
грн. та рішень №
НОМЕР_3 від 01.04.2005р. і № НОМЕР_4 від 04.04.2005р. про застосування
фінансових санкцій в розмірі 1 700 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 06.07.2005р., залишеним без змін постановою Одеського
апеляційного господарського суду від 23.08.2005р., у
справі № 14/183-05-5313 позов задоволено
частково; визнано недійсними податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1
від 01.04.2005р. і № НОМЕР_2 від 04.04.2005р. на суму 2 315 грн. лише в частині
визначення їх як податкових зобов'язань; в решті позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що
зазначені в акті перевірки порушення вчинені в належному позивачу приміщенні, а
тому відповідальність настає незалежно від того, хто здійснював торгівлю
алкогольними напоями без наявності ліцензії; податкове повідомлення-рішення
може бути прийнято лише при порушенні податкового законодавства чого в даному
випадку немає, але це не є підставою для визнання його недійсним в цілому.

Позивач, не погоджуючись з вказаними
рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подав касаційну скаргу в якій
просить їх скасувати, справу направити на новий розгляд посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема: ст. ст. 19, 129
Конституції України, ст. 111 Закону України “Про державну податкову
службу в Україні”, ст. 2 Закону України “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, п.
1 ч. 1 ст. 8 Закону України “Про оперативно-розшукову діяльність”, п. п. 4, 5,
17 Порядку проведення контрольної перевірки правильності розрахунку із
споживачами за надані послуги і реалізовані товари, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 215 від 02.04.1994р., ст. 34, 43 ГПК України, ч. 3
ст. 70 КАС України.

Відповідач в запереченнях на
касаційну скаргу вважає твердження позивача безпідставними та просить залишити
її без задоволення, а рішення та постанову без змін як законних і обґрунтованих.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин справи, заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає задоволенню по слідуючим доводам та мотивам.

Статтею 96 КАС України передбачено, що
доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги
і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі,
або з власної ініціативи.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до
норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених
тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають.

Відповідно них підставою для винесення
відповідачем оспорюваних рішень є його акт перевірки щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового обігу суб'єктами
підприємницької діяльності від 23.03.2005р.

При цьому в акті зазначено про
відповідальність позивача згідно п. 3 ст. 17, ст. 22 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, ч. 4 ст. 17 Закону України “Про державне регулювання
виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами”, п. 4 ст. 10, п. 17 ст. 11 Закону України “Про
державну податкову службу в Україні” у зв'язку з продажем його товарів
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в належному йому магазині “Байкал” по АДРЕСА_1.

Обставини щодо належності приміщення, а
саме: магазину “Байкал” та реалізованих товарно-матеріальних цінностей
позивачу, оренди в нього частини приміщення по АДРЕСА_1 СПД ОСОБА_2,
знаходження ОСОБА_2 в трудових відносинах з позивачем судами попередніх
інстанцій не досліджувались.

При вирішенні даного спору не вирішено
також питання про залучення з ініціативи суду до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивача або відповідача СПД ОСОБА_2, оскільки рішення у справі може вплинути
на її права, свободи, інтереси або обов'язки.

Крім того, прийняття відповідачем
податкових повідомлень-рішень за №
НОМЕР_1 від 01.04.2005р. і № НОМЕР_2 від 04.04.2005р. про визначення
податкового зобов'язання зі сплати штрафних санкцій в сумі 2 315 грн. суперечить положенням ст. ст. 14, 15 Закону України “Про
систему оподаткування” та ст. 17 Закону України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, так як штрафні санкції за порушення останнього Закону не
відносяться ні до загальнодержавних, ні до місцевих податків і зборів, відтак
на порядок застосування таких штрафних санкцій податкове законодавство не
поширюється.

За вказаних обставин, зважаючи на межі
перегляду, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про
необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та передачі справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти
законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
220, 221, 223, 227, 230, 231, 254 КАС України, -

ухвалив:

1. Касаційну скаргу задовольнити.

2. Скасувати рішення Господарського суду
Одеської області від 06.07.2005р. та постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 23.08.2005р. у справі № 14/183-05-5313.

3. Справу № 14/183-05-5313 направити на
новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена відповідно до вимог ст. ст. 235 - 237, ч. 1
ст. 238 КАС України.

Головуючий-суддя (підпис) Брайко А. І.

Судді (підпис) Карась О. В.

(підпис) Костенко М. І.

(підпис) Рибченко А. О.

(підпис) Федоров М. О.

З оригіналом згідно

Суддя Вищого адміністративного

суду України Брайко А. І.