Справа № 2-а-7277/07
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2007-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул. Островського, 14
Справа №2-а-7277/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2007 року м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд

в складі головуючого: судді Мельник-Томенко Ж.М.

при секретарі Пивовар І.М.

за участю:

представника позивача - Ільчук О.В.

представника відповідача - Македонський О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ТОВ «АВН-Інтер» до Вінницької митниці про визнання дій протиправними та
скасування податкових повідомлень, суд -

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про визнання протиправними дій Вінницької митниці з видачі
податкових повідомлень №4, №5, №6, №7, №8, №9 від 20.03.2007 року та скасування
цих податкових повідомлень.

Згодом позивач доповнив свої позовні вимоги вимогами про визнання
протиправними дій Вінницької митниці з видачі податкових повідомлень №62, №63,
№64 від 12.06.2007 року та скасування цих податкових повідомлень.

Позов мотивовано тим, що в ході камеральних перевірок митного оформлення
автомобілів позивача за вантажними митними деклараціями (ВМД)
№401000007/6/223029 від 27.12.2006 року, №401000007/6/267519 від 04.05.2006
року, №401000007/6/208332 від 17.05.2006 року, №401000007/6/208613 від
23.05.2006 року, №401000007/6/208323 від 17.05.2006 року, №401000007/6/217330
від 11.10.2006 року, №401000007/6/218195 від 24.10.2006 року,
№401000007/6/218437 від 26.10.2006 року, №401000007/6/218543 від 27.10.2006
року, №401000007/6/219235 від 07.11.2006 року, №401000007/6/219753 від
13.11.2006 року, №401000007/6/219838 від 14.11.2006 року, №401000007/6/223029
від 27.12.2006 року, №401000007/6/220350 від 21.11.2006 року,
№401000007/6/220602 від 23.11.2006 року, №401000007/6/221786 від 13.12.2006
року, №401000007/6/222193 від 15.12.2006 року, №401000007/6/222614 від
22.12.2006 року, №401000007/6/222204 від 15.12.2006 року, №401000007/6/222824
від 26.12.2006 року, №401000007/6/221814 від 13.12.2006 року (Акти перевірок
від 14.03.2007 року) встановлено, що при здійсненні митного оформлення
автомобілів недонараховано суми митних платежів через зазначення заниженої
вартості автомобілів. Дане заниження на думку членів комісії, яка здійснювала
перевірку, сталося через неврахування вартості додаткового обладнання. Підставою для цього слугували висновки спеціаліста НДЕКЦ
УМВС України у Вінницькій області №45 та №61 від 13.02.2007 року. На підставі
цього і були видані податкові повідомлення №4, №5, №6, №7, №8, №9 від
20.03.2007 року.

Відповідачем згодом проведена ще одна камеральна перевірка (Акт від
06.06.2007 року) за ВМД №401000007/6/207457 від 03.05.2006 року, якою на
підставі висновку спеціаліста НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області №140 від
24.04.2007 року встановлені аналогічні порушення. На підставі цього були видані
податкові повідомлення №62, №63, №64 від 12.06.2007 року.

Позивач вважає дані висновки спеціаліста помилковими, оскільки були
виготовлені без огляду автомобілів, які вже в той час були випущені з-під
митного контролю у вільний обіг, а тому встановити їх реальну вартість було
неможливо.

Митна вартість автомобілів, вказана у ВМД, визначена на підставі експертної
оцінки транспортного засобу, яка відповідає вимогам Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Крім того, позивач вказує, що камеральна перевірка проведена з порушенням
вимог п. «в» п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України «Про погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

На підставі цього позивач просить визнати протиправними дії відповідача з
видачі зазначених податкових повідомлень та скасувати ці податкові
повідомлення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю і
просила його задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що камеральні
перевірки проведені у відповідності із чинним законодавством на підставі ст.69
Митного Кодексу України. Даними перевірками встановлено порушення позивачем
ст.ст.266-275 Митного Кодексу України та Порядку декларування митної вартості
товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 28.08.2003 року №1375.

При цьому у відповідності до ст.273 Митного Кодексу України митницею
застосовано резервний метод визначення митної вартості, при якому митна
вартість оцінюваних транспортних засобів визначена з використанням способу,
який не суперечить законодавству України і є сумісний з відповідними принципами
і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

В зв'язку з тим, що під час камеральних перевірок виявлено значне заниження
митної вартості автомобілів, податкові повідомлення видані правомірно.

На цій підставі просить в позові відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні ці заперечення підтримав і
просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вінницькою митницею проведено камеральні перевірки за ВМД
№401000007/6/223029 від 27.12.2006 року, №401000007/6/267519 від 04.05.2006
року, №401000007/6/208332 від 17.05.2006 року, №401000007/6/208613 від
23.05.2006 року, №401000007/6/208323 від 17.05.2006 року, №401000007/6/217330
від 11.10.2006 року, №401000007/6/218195 від 24.10.2006 року,
№401000007/6/218437 від 26.10.2006 року, №401000007/6/218543 від 27.10.2006
року, №401000007/6/219235 від 07.11.2006 року, №401000007/6/219753 від
13.11.2006 року, №401000007/6/219838 від 14.11.2006 року, №401000007/6/223029
від 27.12.2006 року, №401000007/6/220350 від 21.11.2006 року,
№401000007/6/220602 від 23.11.2006 року, №401000007/6/221786 від 13.12.2006
року, №401000007/6/222193 від 15.12.2006 року, №401000007/6/222614 від
22.12.2006 року, №401000007/6/222204 від 15.12.2006 року, №401000007/6/222824
від 26.12.2006 року, №401000007/6/221814 від 13.12.2006 року, про що складені
два акта перевірок від 14.03.2007 року, та за ВМД №401000007/6/207457 від
03.05.2006 року, про що складено акт від 06.06.2007 року.

Як вбачається з вказаних актів, у ході камеральних перевірок встановлено,
що при здійсненні митного оформлення автомобілів недонараховано суми митних
платежів через зазначення заниженої вартості автомобілів. Дане заниження на
думку членів комісії, яка здійснювала перевірку, сталося через неврахування
вартості додаткового обладнання. Це є порушенням ст.ст.266-275
Митного Кодексу України та Порядку декларування митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон України, затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 28.08.2003 року №1375. Підставою для такого висновку
слугували висновки спеціаліста НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області №45 та
№61 від 13.02.2007 року та №140 від 24.04.2007 року.

На підставі вказаних актів були видані податкові повідомлення №4, №5, №6,
№7, №8, №9 від 20.03.2007 року та №62, №63, №64 від 12.06.2007 року.

Проте, з такими висновками відповідача не можна погодитись з наступних
підстав.

Зазначені вище висновки спеціаліста були виготовлені без огляду зазначених
транспортних засобів, які на час проведення камеральних перевірок на законних
підставах вийшли з-під митного контролю у вільний обіг. Наявність чи
відсутність додаткового обладнання, а також його вартість без реального візуального
обстеження автомобілів встановити неможливо. Також неможливо достовірно
встановити вартість транспортного засобу без врахування пробігу та інших
обставин, які можуть вплинути на вартість автомобіля, і які неможливо
встановити без його візуального огляду.

Суд бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
надавала висновки, на підставі яких були складені акти камеральних перевірок.
Свідок показала, що на дослідження їй було поставлено питання щодо визначення
ринкової вартості транспортного засобу, яка значно перевищує митну вартість.
При цьому звіти експерта щодо визначення митної вартості, вказаної у ВМД, їй не
надавались. Нею було визначено вартість вказаних автомобілів як вартість повнокомплектних
аналогічних автомобілів без врахування пробігу, дефектів та без огляду самих
транспортних засобів.

Зазначені у актах перевірки автомобілі були розмитнені з урахуванням звітів
експерта про визначенні вартості транспортного засобу, що ввозиться на митну
територію України, як того вимагає Закон України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Оцінку проводив ІНФОРМАЦІЯ_3
концерну «Укртраст» ОСОБА_2, який має відповідне свідоцтво про реєстрацію в
державному реєстрі оцінювачів, відповідно до ст.ст. 4, 5 вказаного Закону.

З пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що визначення вартості транспортних
засобів позивача на момент ввезення їх ввезення на територію України
здійснювалось ним відповідно до вимог ст.ст.4,5,12 Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»,
національного стандарту № 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 10.09.2003 року №1440, Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх
транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та
Фонду Державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092. При цьому
ОСОБА_2 було враховано комплектність транспортних засобів, дефекти, реальний
пробіг.

У звітах зазначено, що візуальне обстеження автомобілів проходило у світлу
пору доби, комплектація транспортних засобів відповідала базовій моделі і
періоду випуску. Про наявність додаткового обладнання транспортних засобів у
звіті не зазначено.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п. «в» п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України «Про погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє
арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків декларації,
які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання.

При оформленні ВМД позивачем не було допущено арифметичних помилок. Щоб
встановити наявність методологічних помилок, у відповідності із ч.1 ст.13
Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні» необхідно було провести рецензування звіту про експертну
оцінку. Відповідач, маючи на це право, цим правом не скористався.

Таким чином, наявність методологічних помилок у поданих позивачем ВМД не
підтверджується жодними доказами.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідач не довів правомірності своїх дій та рішень, а тому відсутні
підстави вважати, що в діях позивача наявні порушення митного законодавства
України.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо
судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові
витрати із Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158, 159,
162, 163, 167, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «АВН-Інтер» до Вінницької
митниці про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень
задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Вінницької митниці з видачі податкових
повідомлень №4, №5, №6, №7, №8, №9 від 20.03.2007 року, №62, №63, №64 від
12.06.2007 року та скасувати ці податкові повідомлення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «АВН-Інтер» 3,40 грн. судових витрат.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з
дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або у термін, встановлений для подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАС
України, постанова суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Мельник-Томенко
Ж.М.

Постанова в повному обсязі виготовлена 17 серпня 2007
року.