Справа № К-8692/06
Суддя: Бим М.Є.
Дата ухвалення: 2007-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007 року
м.Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Бим М.Є., Гончар Л.Я., Гордійчук М.П., Леонтович
К.Г., Чалого С.Я.

розглянувши в попередньому розгляді справу за касаційною
скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду
Закарпатської області від 12 листопада 2004 року та постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 22 березня 2005 року, у справі № 14/209 за первісним
позовом прокурора Свалявського району в інтересах держави в особі Свалявської
міжрайонної державної податкової інспекції до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1., про стягнення суми, та зустрічним позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1. до Свалявської МДПІ, про визнання недійсним рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Свалявського району звернувся до суду з позовом
в інтересах держави в особі Свалявської МДПІ до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1. про стягнення податкового боргу у сумі 7 916,3грн. ОСОБА_1 подав
зустрічний позов про визнання недійсним рішення Свалявської МДПІ від
28.05.2002р. НОМЕР_1 щодо донарахування суми 67,87грн. основного платежу по ПДВ,
застосування фінансової санкції у сумі 4 011,80грн. по донарахованій сумі
основного платежу по ПДВ та застосування штрафної санкції у сумі 1 530грн. за
неподання податкової звітності по ПДВ за 9 звітних періодів.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 12
листопада 2004 року, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 22 березня 2005 року, частково задоволено зустрічний
позов, визнано недійсним податкове рішення від 28.05.02 р. НОМЕР_1 Свалявської МДШ
в частині застосування до ОСОБА_1. штрафної санкції в сумі 3841,80 грн. по ПДВ
із заниженої суми 67,87 грн. податкового зобов'язання по ПДВ. В іншій частині
рішення частково задоволено первісний позов прокурора Свалявського району,
поданий в інтересах Свалявської МДШ, стягнуто в дохід бюджету з ФОП ОСОБА_1.
4074,57 грн. податкового боргу по ПДВ, в тому числі 2247,57 грн. по ПДВ, суму
126,93 грн. пені по ньому та суму 1700,00 грн. штрафних санкцій по ПДВ.

В касаційній скарзі ФОП ОСОБА_1 просить змінити зазначені
судові рішення та задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що
судами порушено норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Свалявською
МДПІ проведено перевірку дотримання податкового законодавства фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.00 р. по 31.12.01 р., про що
23.05.02 р. складено акт НОМЕР_2, донараховано підприємцю до сплати в бюджет
податок на додану вартість в сумі 67,87 грн. та встановлено факт неподання
податкової звітності по ПДВ за 9 місяців періоду, що охоплювався перевіркою. За
наслідком перевірки Свалявською МДПІ 28.05.02 р. прийнято рішення НОМЕР_1 про застосування та
стягнення суми штрафних
(фінансових) санкцій, донарахованих сум податків, зборів (обов'язкових
платежів) та пені за порушення податкового та іншого законодавства, яким
приватному підприємцю визначено податкове
зобов'язання по ПДВ
в сумі 67,87
грн. та на
підставі п.п.17.13. п. 17.1 ст.
17 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", застосовано штрафну санкцію в сумі 4011,80 грн. на донараховану
суму 67,87 грн. по ПДВ, а також штрафну санкцію в сумі 1530,00 грн. за
неподання звітності по ПДВ з 9 звітних періодів (по 170 грн. за кожний звітний
період).

Згідно п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму
податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у
підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 ст.4 цього Закону, такий
платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від
суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи
податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового
повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої
суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за
весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

За таких обставин колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій про те, що загальна сума обґрунтовано
застосованого до ФОП ОСОБА_1. штрафу склала 1530,00 грн. (170 грн. х 9
періодів) по спірному рішенні ДПІ у Свалявському районі від 28.05.02 р. НОМЕР_1.

Згідно ч.1 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що
не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у
межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не
спростовують та не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій при
розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.214 Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій
не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
відхилити, а рішення господарського суду Закарпатської області від 12 листопада
2004 року та постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 22 березня 2005 року - залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Судді