Справа № К-22954/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. - головуючий,

Амєліна С.Є. - суддя-доповідач,

Гуріна М.І.,

Ліпського Д.В.,

Юрченка В.В.,

при
секретарі Дашківській О.Є.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Авдіївського міського суду Донецької області від 02
березня 2006 року та ухвалу судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Донецької області від 27 квітня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Авдіївської міської ради
Донецької області про стягнення грошової допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2003 року ОСОБА_1. звернувся в суд з вказаним
адміністративним позовом.

Зазначав, що відповідач в порушення вимог статті 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» сплачує щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірах, що не співвідносяться з мінімальною заробітною платою, встановленою
законами України, внаслідок чого за період з 2001 року по 2002 рік недоплачено
1 375 грн., які просив стягнути.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останньою постановою Авдіївського міського суду Донецької
області від 02 березня 2006 року, залишеною без змін ухвалою судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2006 року,
в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач зазначає, що судами
неправильно застосовані положення Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить
скасувати судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позову.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про
розгляд справи повідомлені.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального й процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про
те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1. -
інвалід третьої групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи і згідно зі статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право
на щорічну допомогу на оздоровлення.

Частиною 4 статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, які стали інвалідами ІІІ групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи, була передбачена щорічна допомога на оздоровлення, яка
виплачувалася в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. При цьому, згідно з
вимогами частини 7 даної статті розмір мінімальної заробітної плати визначався
на момент виплати. З 2006 року дію приведених норм права призупинено.

Таким
чином, законом була передбачена кратність щорічної допомоги на оздоровлення в залежності від
розміру мінімальної заробітної плати, що склався на відповідний період, і не визначена
можливість встановлення
конкретних сум компенсацій і доплат, зокрема для осіб, які мають право
на щорічну допомогу на оздоровлення.

Законами
України в період 2001-2002 років встановлювався розмір мінімальної заробітної плати. Так з 01 липня 2000 року по
31 грудня 2001 року її розмір становив
118 грн., з 01січня 2002 року по 30
червня 2002 року - 140 грн., з 01 липня 2002 року по 31 грудня 2002 року - 165
грн.

У порушення вимог
статей 86, 159,161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України суд належним чином не визначився з правовою нормою, що регулює спірні правовідносини, не
звернув увагу на зазначені положення закону і, як наслідок, не перевірив
можливості застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 26
липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» з огляду на їх невідповідність
нормам Закону щодо розміру щорічної допомоги на оздоровлення.

Про
необхідність перевірки зазначених обставин було вказано в ухвалі касаційного
суду, який скасовуючи судові рішення направляв справу на новий судовий розгляд.

Висновки
і мотиви суду касаційної інстанції, з яких скасовані рішення, є обов'язковими
для суду першої чи апеляційної інстанції при повторному розгляді справи як у
відповідності з вимогами частини 4 статті 338 ЦПК України, за якими
переглядалася справа Верховним Судом України, так і відповідно до вимог частини
5 статті 227 КАС України, за яким повторно розглядалася справа.

Суд
апеляційної інстанції на вказані порушення не звернув належної уваги й без
достатніх підстав залишив без змін рішення суду першої інстанції.

За таких обставин постановлені в справі судові рішення
підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд із підстав,
передбачених частиною 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Авдіївського міського суду Донецької області
від 02 березня 2006 року та ухвалу судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2006 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня їх відкриття обставин.

Судді:

М.І. Цуркан С.Є. Амєлін М.І. Гурін Д.В. Ліпський В.В. Юрченко