Справа № 22ас-95/2007р.
Суддя: Зотов В.С.
Дата ухвалення: 2007-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд міста
Справа №
22ас-95/2007р. Головуючий у
Категорія 22 Доповідач у
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2007 року колегія
судової палати у
цивільних

справах Апеляційного
суду міста Севастополя в
складі:

головуючого -
Єфімової В.О.,

суддів -
Зотова B.C., Володіної Л.В.,

при секретарі - Федоніні Є.О.,

за
участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Чернявського
A.M.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в М.Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 15 грудня 2006р. по
адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини А 0235 про визнання
неправомірними дії командування та стягнення
надбавки за безперервну
службу, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2006р.
ОСОБА_1. звернувся до суду із
позовом до військової частини А 0235
про визнання неправомірними дії командування та
стягнення надбавки за
безперервну службу.

Вимоги
мотивовані тим, що в порушення Указу Президента України № 389 від 05.05.2003р.
"Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, МВС за безперервну
службу", відповідачем не в повному обсязі
сплачувалася щомісячна надбавка
за безперервну службу.

Постановою
місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 15 грудня 2006р. у
задоволені позову ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить скасувати
постанову суду, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушені норми
матеріального та процесуального права. Вважає, що суд неправильно застосував
Указ Президента України N'38
9 від 05.05.2003р. та не
з'ясував всі обставини,
що мають значення
для справи.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню,
з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1., суд першої

інстанції виходив з того, що нарахування та виплата позивачеві

грошового забезпечення проведені відповідачем з додержанням норм

закону.

З такими
висновками погоджується колегія суддів, оскільки вони зроблені на підставі
повного та всебічного розгляду всіх обставин справи, з
дотриманням вимог матеріального
та процесуального закону.

Відповідно до
Указу Президента №389 від 05 травня 2003р.
„Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України,
Державного комітету у
справах охорони

державного
кордону та Управління державної охорони України за безперервну
службу", з 01 травня
2003р. встановлені граничні розміри щомісячної надбавки за безперервну
військову службу у відсотках до грошового забезпечення, залежно від стажу
служби (понад 5 років - до 10%, понад 10 років - до 30%, понад 15 років - до 50%, понад 20 років - до 70%, понад 25 років до 90%) . Право
призначення цих надбавок, у тому числі визначення порядку і умов
їх виплати надано
Міністру оборони України.

З матеріалів
справи вбачається та не оспорюється позивачем, що в період з лютого 2004р. по
грудень 2005р. йому нараховувались та виплачувались надбавки в залежності від
наявного фонду заробітної плати у розмірах 15%, 50%, 15%, 65% його грошового забезпечення (а.с.7),
що не суперечить вимогам вищевказаних
нормативних актів.

Відповідно до п.2.4 Інструкції "Про порядок і умови
виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах
України", яка затверджена Наказом Міністра оборони України від 2 6.05.2003
року N 14 9, виплата
надбавки здійснюється в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в
кошторисах військових частин,
військових навчальних закладів,
організацій, установ.

За таких обставин суд першої інстанції правильно дійшов

висновку, що Міністр Оборони України реалізував надане
йому

Указом Президента України право встановлювати

військовослужбовцям щомісячні надбавки за безперервну
військову службу, виходячи з розміру бюджетних асигнувань, порушень при
нарахуванні надбавок та їх виплаті ОСОБА_1. не допущено і його
права не порушені.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
або процесуального права, що призвело
б до неправильного
вирішення справи.

За таких
обставин судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права, а тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України
апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду -залишенню без
змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206
КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову місцевого суду Ленінського району

м.
Севастополя від 15 грудня 2006р. залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подання касаційної скарги до
Вищого Адміністративного Суду
України протягом одного
місяця.