Справа № 22-а-1656/07
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2007-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий по 1-й інстанції: Свіреда І.С.
Справа №
22-а-1656/07 Нетішинський міський суд Хмельницької області
№ 21
№
Доповідач: Олендер І.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

03
вересня 2007 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Кушнерика
М.П.,

Пліш М.А.,

при секретарі Поворознику Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області на постанову
Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 квітня 2007 року в
справі № 2-а-390/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області про зобов'язання
призначити пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на десять років та
виплату такої з 13 листопада 2006 року, -

в с т а н о в и л
а :

11 квітня 2007 року Нетішинським
міським судом Хмельницької області прийнято постанову по справі № 2-а-390/07 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.
Нетішині Хмельницької області про зобов'язання призначити пенсію за віком із
зменшенням пенсійного віку на десять років та виплату такої з 13 листопада 2006
року, якою позов задоволено. Прийняту постанову суд першої інстанції мотивував
тим, що позивач протягом з 15.12.1986 року по 08.05.1987 року приймав участь у
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 30-ти кілометровій зоні сектора 2 в складі
в/ч 43137, виконував задачі з ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження,
та, з огляду на законодавство про пенсійне забезпечення, має право на
призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років з
13.11.2006 року.

Вказану
постанову суду в апеляційному порядку оскаржило Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області,
представник якого в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що
оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм
матеріального права, в зв'язку з чим просить постанову скасувати та постановити
нову, якою в задоволені позову відмовити.

Як на
доводи в своїй апеляційній скарзі представник Управління
Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області покликається
на те, що позивачем не представлено
доказів, де він саме виконував задачі з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в
період з 15.12.1986 р. по 01.02.1987 р., а надана ним довідка не свідчить про
факт виконання задачі з ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження - 30-ти
кілометровій зоні сектора 2, тому немає підстав призначення йому пенсії за
віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Сторони в судове засідання не явились, хоча належним
чином були повідомлені про час, місце та дату апеляційного розгляду, тому, на
підставі ч.4 ст. 196 КАС України, такий проведено у їх відсутності.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Розглядаючи
спір та приймаючи постанову про задоволення позову, суд першої інстанції
підставно і обґрунтовано виходив із вимог ст. 55 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, та на підставі досліджених доказів прийшов до вірного висновку про
те, що позивач дійсно з 15.12.1986 року по
08.05.1987 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 30-ти
кілометровій зоні сектора 2 в складі в/ч 43137, виконував задачі з ліквідації
наслідків аварії в зоні відчуження, та дана обставина дає право позивачу
на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме зі зменшенням
пенсійного віку на 10 років.

При
цьому суд першої інстанції правильно вважав, що факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 30-ти
кілометровій зоні сектора 2 в складі в/ч 43137 в період з 15 грудня 1986 року
по 08 травня 1987 року, де він виконував задачі з ліквідації наслідків аварії в
зоні відчуження, повністю доводиться наявними в справі письмовими доказами, а
саме записом на стор. 25 військового квитка позивача НОМЕР_1 (а.с. 3), довідкою
начальника хімічних військ Прикарпатського військового округу № НОМЕР_2 (а.с.
4), архівною довідкою Галузевого державного архіву МО України № НОМЕР_3 (а.с.
5) та посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році
(а.с. 5а). Також було встановлено, що 13.11.2006 року позивачу
виповнилось 50 років (а.с. 2) і з цього часу в нього виникло право на
призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме зі зменшенням
пенсійного віку на 10 років.

Суд
дійшов правильного висновку, з огляду на положення ч.1 ст. 55 Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 року з наступними змінами та доповненнями,
яка встановлює, що особам, які працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку
встановленого для одержання державних пенсій, зокрема учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до
01.07.1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 днів, - до десяти років.

Згідно
вище вказаної норми закону та у відповідності до вимог п.7 Порядку подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про
загальнообовязкове державне пенсійне страхування”, затвердженого Постановою
правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005 N 22-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р.
за N 1566/11846, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позивачем
було подано відповідачу весь пакет необхідних документів, що підтверджували
факт участі позивача у ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС в 30 - ти кілометровій зоні сектора 2 в складі в/ч
43137 в період з 15 грудня 1986 року по 01 лютого 1987 року, які свідчать про
його працю в зоні відчуження з 15 по 31 грудня 1986 року, тобто не менше 5 - ти
днів, де він виконував задачі з ліквідації наслідків аварії.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у призначені
пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10
років, з 13.11.2006 року, відповідно до ст.55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, що оформив листом № НОМЕР_4 (а.с. 6).

Постанова
суду ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах,
відповідає вимогам ст.ст. 10, 11, 71, 138, 143, 159, 161-163 КАС України, ст.
55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, п.7 Порядку
подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій від
повідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування,
доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому підстав для скасування
постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198,
200, 205, 206 КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області залишити без
задоволення, а постанову Нетішинського
міського суду Хмельницької області від 11 квітня 2007 року в справі №
2-а-390/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Нетішині Хмельницької області про зобов'язання призначити пенсію
за віком із зменшенням пенсійного віку на десять років та виплату такої з 13
листопада 2006 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після проголошення.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді:
М.П.Кушнерик

М.А.Пліш