Справа № К-10946/06
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2007-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Костенка М.І., Пилипчук Н.Г., Усенко Є.А., Шипуліної
Т.М.,

при секретарі Гончаренко Р.С.,

за
участю:

представника
позивача - ОСОБА_2,

представника
відповідача 1 - Джерелюка Ю.В.,

представника
відповідача 2 - Нестеренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової адміністрації у місті Києві

та касаційну скаргу Державної податкової інспекції у
Деснянському районі міста Києва

на рішення господарського суду міста Києва від 24 січня 2005 року

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 01
березня 2005 року

у справі № 32/564

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1

до 1. Державної
податкової адміністрації у місті Києві,

2. Державної
податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва

про визнання актів недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2004 року СПД - ФО ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ДПА у м. Києві про визнання частково недійсним рішення НОМЕР_1 в
частині залишення в силі податкових повідомлень - рішень ДПІ у Деснянському
районі м. Києва НОМЕР_2,НОМЕР_3, застосування штрафних санкцій з податку на
додану вартість в сумі 3 391, 60 грн. та зобов'язання ДПІ у Деснянському районі
м. Києва надіслати позивачу окреме податкове повідомлення - рішення на
донараховану суму штрафних санкцій.

Заявою від 23 листопада 2004 року позивач доповнив
позовні вимоги та просив також визнати недійсними податкові повідомлення -
рішення ДПІ у Деснянському районі м. КиєваНОМЕР_3 НОМЕР_2, НОМЕР_4,НОМЕР_5.

Заявою від 23 грудня 2004 року позивач уточнив позовні
вимоги та остаточно просив визнати недійсними податкові повідомлення - рішення
ДПІ у Деснянському районі м. КиєваНОМЕР_3 НОМЕР_2, НОМЕР_4,НОМЕР_5 та визнати
частково недійсним рішення ДПА у м. Києві НОМЕР_1 в частині залишення в силі
податкового повідомлення - рішення ДПІ у Деснянському районі м. КиєваНОМЕР_3, в
частині направлення окремого податкового повідомлення - рішення та нарахування
штрафної санкції з податку на додану вартість в сумі 3 391, 60 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 24 січня 2005
року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду
від 01 березня 2005 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсним податкове повідомлення - рішення ДПІ у
Деснянському районі м. Києва НОМЕР_2 про нарахування штрафних санкцій в сумі 4
726, 65 грн. за порушення правил застосування реєстраторів розрахункових
операцій.

Визнано недійсним податкове повідомлення - рішення ДПІ у
Деснянському районі м. Києва від 27 жовтня 2004 рокуНОМЕР_3 про нарахування
штрафних санкцій в сумі 4 726, 65 грн. за порушення правил застосування
реєстраторів розрахункових операцій.

Визнано недійсним податкове повідомлення - рішення ДПІ у
Деснянському районі м. Києва НОМЕР_5 про нарахування штрафних санкцій з податку
на додану вартість в сумі 3 391, 60 грн.

Визнано недійсним рішення ДПА у м. Києві про результати
розгляду скарги НОМЕР_1 в частині залишення в силі податкового повідомлення -
рішення ДПІ у Деснянському районі м. Києва НОМЕР_2 та в частині нарахування
штрафної санкції з податку на додану вартість в сумі 3 391, 60 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ДПІ у Деснянському районі м. Києва на користь
СПД - ФО ОСОБА_1 50, 75 грн. судових витрат.

Стягнуто з ДПА у м. Києві на користь СПД - ФО ОСОБА_1 50,
75 грн. судових витрат.

В касаційній скарзі ДПА у м. Києві, посилаючись на
порушення судами норм матеріального права, просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва від 24 січня 2005 року та постанову Київського
апеляційного господарського суду від 01 березня 2005 року, прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В касаційній скарзі ДПІ у Деснянському районі м. Києва,
посилаючись на порушення та неправильне застосування судами норм матеріального
та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду міста
Києва від 24 січня 2005 року та постанову Київського апеляційного
господарського суду від 01 березня 2005 року, прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача 1 підтримав
доводи своєї касаційної скарги та просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача 2 підтримав
доводи своєї касаційної скарги та просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача заперечував
проти касаційних скарг та просив залишити їх без задоволення, а оскаржувані
судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників
сторін, перевіривши доводи
касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі, колегія суддів враховуючи межі оскарження судових
рішень скаржниками вважає, що касаційні скарги ДПА у м. Києві та ДПІ у
Деснянському районі м. Києва задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Деснянському районі м. Києва провела перевірку дотримання вимог
законодавства про оподаткування СПД - ФО ОСОБА_1 за період з 05 червня 2002
року по 31 березня 2004 року, за результатами якої складено акт НОМЕР_9.

В акті перевірки встановлені наступні порушення:

1) підпункту «а» п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», що мало вираз в тому, що доходи позивача за I квартал 2004 року
в сумі 16 958, 01 грн. не були задекларовані ним в декларації про доходи за I
квартал 2004 року;

2) п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що мало вираз в
тому, що січні 2004 року СПД - ФО ОСОБА_1 вніс в касу банку кошти згідно
квитанції (ордера) НОМЕР_6 в розмірі 445, 33 грн. та квитанції (ордера)НОМЕР_7
в розмірі 500, 00 грн. як торгову виручку, однак цю розрахункову операцію не
провів через реєстратор розрахункових операцій;

3) п. 3 ст. 3, п. 1 ст. 8 Закону України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності», що мало вираз в тому, що торгівельна діяльність
здійснювалась позивачем без торгового патенту;

4) п. 2.3 ст. 2, підпункту 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок
на додану вартість» та вимог Указу Президента «Про деякі зміни в
оподаткуванні», що мало вираз в тому, що мало вираз в тому, що СПД - ФО ОСОБА_1
здійснював реалізацію товару за готівкові кошти, однак не був зареєстрований як
платник податку на додану вартість.

06 липня 2004 року на підставі акту перевірки ДПІ у Деснянському районі м.
Києва прийняла наступні податкові повідомлення - рішення:

1) податкове повідомлення - рішення НОМЕР_4, яким визначено податкове
зобов'язання з прибуткового податку з доходу в сумі 84, 64 грн.;

2) податкове повідомлення - рішенняНОМЕР_3, яким визначено податкове
зобов'язання за штрафними санкціями по РРО в сумі 4 726, 65 грн.;

3) податкове повідомлення - рішення НОМЕР_4, яким визначено податкове
зобов'язання за штрафною санкцією по торговому патенту в сумі 440, 00 грн.;

4) податкове повідомлення - рішенняНОМЕР_4, яким визначено податкове
зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 4 579, 00 грн., у тому числі 2
826, 00 грн. основний платіж та 1 753, 00 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Позивач, не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями -
рішеннями, оскаржив їх в адміністративному порядку.

14 жовтня 2004 року ДПА у м. Києві за результатами розгляду повторної
скарги СПД - ФО ОСОБА_1 прийняла рішення НОМЕР_1, яким залишила без змін
податкові повідомлення - рішення ДПІ у Деснянському районі м. Києва від 06
липня 2004 року НОМЕР_4,НОМЕР_3, скасувала податкові повідомлення - рішення від
06 липня 2004 року НОМЕР_4,НОМЕР_4. Зазначеним рішенням ДПА у м. Києві також
застосувала до СПД -ФО ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції по податку на додану
вартість в сумі 3 391, 60 грн., у зв'язку з чим ДПІ у Деснянському районі м.
Києва було зобов'язано прийняти окреме податкове повідомлення - рішення на
донараховану суму.

27 жовтня 2004 року на підставі рішення ДПА у м. Києві НОМЕР_1 ДПІ у
Деснянському районі м. Києва прийняла такі податкові повідомлення - рішення:

1) податкове повідомлення - рішення НОМЕР_4, яким визначено податкове
зобов'язання з прибуткового податку з доходу в сумі 84, 64 грн.;

2) податкове повідомлення - рішенняНОМЕР_3, яким визначено податкове
зобов'язання за штрафними санкціями по РРО в сумі 4 726, 65 грн.;

3) податкове повідомлення - рішення НОМЕР_5, яким визначено податкове
зобов'язання з штрафних (фінансових) санкцій по податку на додану вартість в
сумі 3 391, 60 грн.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, визнаючи
недійсними податкове повідомлення - рішення ДПІ у Деснянському районі м.
КиєваНОМЕР_5 про нарахування штрафних санкцій з податку на додану вартість в
сумі 3 391, 60 грн. та рішення ДПА у м. Києві про результати розгляду скарги НОМЕР_1
в частині нарахування штрафної санкції з податку на додану вартість в сумі 3
391, 60 грн., виходив з того, що ці штрафні санкції застосовані до позивача
неправомірно, посилаючись на те, що у 2003 році СПД - ФО ОСОБА_1 перебував на
спрощеній системі оподаткування згідно свідоцтва про сплату єдиного податку від
08 січня 2003 року серія НОМЕР_6, що звільняло його від сплати податку на
додану вартість та від обов'язку зареєструватись в якості платника податку на
додану вартість, а в І кварталі 2004 року, коли він перейшов на загальну
систему оподаткування, валовий доход його склав 16 958, 01 грн., тобто
відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість»
обсяг оподатковуваних операцій був менше 3600 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а тому обов'язку зареєструватись в якості платника податку на додану
вартість в І кварталі 2004 року у позивача не виникло.

Визнаючи недійсними податкові повідомлення - рішенняНОМЕР_3 від 06 липня
2004 року таНОМЕР_3 від 27 жовтня 2004 року ДПІ у Деснянському районі м. Києва,
рішення ДПА у м. Києві про результати розгляду скарги НОМЕР_1 в частині
залишення в силі податкового повідомлення - рішення ДПІ у Деснянському районі
м. Києва НОМЕР_2, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що в своєму рішенні НОМЕР_1 ДПА у м. Києві фактично
визнала безпідставним застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 4 726,
65 грн. податковим повідомленням - рішеннямНОМЕР_3 від 06 липня 2004 року,
однак всупереч своїм висновками не скасувала це податкове повідомлення -
рішення. При цьому суди в своїх рішеннях посилались на те, що доводи позивача
стосовно того, що внесені в банк 945, 33 грн. є залишком виручки за грудень
2003 року через те, що в 2004 році торгівельна діяльність ним не здійснювалась
у зв'язку із закінченням строку договору оренди торгової площадкиНОМЕР_8 на
території ІНФОРМАЦІЯ_1, підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним
податкового повідомлення - рішення від 27 жовтня 2004 року НОМЕР_4, суди
попередніх інстанцій посилались на те, що позивач не надав суду доказів на
підтвердження своїх вимог.

Колегія суддів погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій з огляду
на наступне.

Визнаючи недійсними податкове повідомлення - рішення ДПІ у Деснянському
районі м. КиєваНОМЕР_5 про нарахування штрафних санкцій з податку на додану
вартість в сумі 3 391, 60 грн. та рішення ДПА у м. Києві про результати
розгляду скарги НОМЕР_1 в частині нарахування штрафної санкції з податку на
додану вартість в сумі 3 391, 60 грн., суди попередніх інстанцій правильно
виходили з того, що в 2002 - 2003 роках обов'язку зареєструватись в якості
платника податку на додану вартість у СПД - ФО ОСОБА_1 не виникло, оскільки він
в цей період перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності,
тобто був платником єдиного податку, що відповідно до ст. 6 Указу Президента
України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва» від 03 липня 1998 року № 727/98 звільняло його від
сплати податку на додану вартість. При цьому суди в своїх рішеннях правильно
виходили з того, що в І кварталі 2004 року, коли позивач перейшов на загальну
систему оподаткування, обов'язок зареєструватись в якості платника податку на
додану вартість в нього також не виник, оскільки в І кварталі 2004 року обсяг
його оподатковуваних операцій з продажу товарів (робіт, послуг) не перевищив
3600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідно до положень
абзацу другого п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість»
звільняло його від обов'язку, а надавало лише право зареєструватись в якості
платника податку на додану вартість за власним бажанням.

Визнаючи недійсними податкові повідомлення - рішенняНОМЕР_3 від 06 липня
2004 року таНОМЕР_3 від 27 жовтня 2004 року ДПІ у Деснянському районі м. Києва,
рішення ДПА у м. Києві про результати розгляду скарги НОМЕР_1 в частині
залишення в силі податкового повідомлення - рішення ДПІ у Деснянському районі
м. Києва НОМЕР_2, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що
штрафні санкції, передбачені п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг», застосовуються лише у випадку порушення суб'єктом підприємницької
діяльності вимог п. 1 ст. 3 вищезгаданого Закону, відповідно до якого суб'єкти
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг, зобов'язані проводити розрахункові операції
на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів,
що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку
розрахункових книжок. Враховуючи те, що ДПІ у Деснянському районі м. Києва
документально не підтверджено того факту, що грошові кошти, внесені позивачем
до каси банку, як торгова виручка, згідно квитанції (ордера) НОМЕР_5 на суму
445, 33 грн. та квитанції (ордера)НОМЕР_7 на суму 500, 00 грн., є готівкою, яку
позивач отримав в результаті розрахункової операції при продажу товару в 2004
році, а судами було достовірно встановлено, що СПД - ФО ОСОБА_1 в 2004 році
торгівельну діяльність не здійснював, суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про неправомірність застосування до позивача штрафних
санкцій згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли
правомірного висновку про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень
ДПІ у Деснянському районі м. КиєваНОМЕР_3 від 06 липня 2004 року про
нарахування штрафних санкцій в сумі 4 726, 65 грн. за порушення правил
застосування реєстраторів розрахункових операцій,НОМЕР_3 від 27 жовтня 2004
року про нарахування штрафних санкцій в сумі 4 726, 65 грн. за порушення правил
застосування реєстраторів розрахункових операцій,НОМЕР_5 про нарахування
штрафних санкцій з податку на додану вартість в сумі 3 391, 60 грн. та рішення
ДПА у м. Києві про результати розгляду скарги НОМЕР_1 в частині залишення в
силі податкового повідомлення - рішення ДПІ у Деснянському районі м. Києва
НОМЕР_2 та в частині нарахування штрафної санкції з податку на додану вартість
в сумі 3 391, 60 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд
касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення
- без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційні скарги ДПА у м. Києві
та ДПІ у Деснянському районі м. Києва підлягають залишенню без задоволення, а
рішення господарського суду міста Києва від 24 січня 2005 року та постанова
Київського апеляційного господарського суду від 01 березня 2005 року - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 220, 221, 223, ч. 1 ст. 224,
ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової адміністрації у
місті Києві та касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському
районі міста Києва залишити без задоволення, а рішення господарського суду
міста Києва від 24 січня 2005 року та постанову Київського апеляційного
господарського суду від 01 березня 2005 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Головуючий: (підпис) Л.І. Бившева

Судді: (підпис) М.І. Костенко

(підпис) Н.Г. Пилипчук

(підпис) Є.А. Усенко

(підпис) Т.М. Шипуліна

З оригіналом згідно

Суддя Л.І. Бившева