Справа № 22а-649/2007р.
Суддя: Косогор Г.О.
Дата ухвалення: 2007-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№22а-649/2007 р. Головуючий 1- ої інстанції
Доповідач: Ткачук О.О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2007
року
м. Одеса

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Косогор Г. О.

суддів Ткачук О.О.
Ісаєвої Н.В.

при
секретарі
Ісаєвої Ю.С.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Одесі адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня
2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Київського РВ ОМУ УМВС України в
Одеській області про визнання дій незаконними, зобов'язання зняти з
реєстраційного обліку, стягнення моральної шкоди,

встановила:

У серпні 2006
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Київського РВ ОМУ УМВС України в
Одеській області про визнання дій незаконними, зобов'язання зняти з
реєстраційного обліку, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування
своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що вона з 1972 року проживала
та була прописана у АДРЕСА_1.

У 1989 році ОСОБА_1
переїхала до м. Благовіщенська, Амурської області Російської Федерації та
залишилась там на постійне місце проживання у зв'язку з одруженням. Відповідач
відмовився зняти її з реєстраційного обліку, у зв'язку з чим позивачка просила
задовольнити її позовні вимоги, а також стягнути з відповідача моральну шкоду в
розмірі 5 000 гривень.

У судовому
засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги.

Постановою
Київського районного суду м. Одеси від 31
жовтня 2006 року у
позовних вимогах ОСОБА_1 було відмовлено у повному обсязі.

На дану
постанову принесена апеляційна скарга ОСОБА_1, в якій ставиться питання про
скасування постанови суду першої інстанції та направлення справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Заслухавши
доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваної постанови, доводи апеляційної
скарги та заперечення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність
та обгрунтованність рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.. 202 п. п. 3,4 КАС України,
підставами для скасування постанови, або ухвали суду першої інстанції, та
ухвалення нового рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи, а
також порушення норм матеріального, або процесуального права, що привело до
неправильного вирішення справи або питання.

Відмовляючи
ОСОБА_1 у
задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив: по перше, з
того, що позивачка виїхала за кордон на постійне місце проживання без належного
дозволу, а по друге, у зв'язку з тим, що на момент приватизації житла у м.
Одесі вона була включена в приватизаційні документи і потрібен час для
перевірки законності приватизації житла.

Але з вищевикладеними
висновками суду першої інстанції судова колегія не погоджується.

Як вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_1
з 1987 року у
якості громадянки Радянського Союзу виїхала на постійне проживання до м.
Благовєщенськ Амурської області Російської Федерації, де проживає до
теперішнього часу.

З березня 2002 року вона стала
громадянкою Російської Федерації.

Позивачка
виїхавши на постійне місце проживання до РФ,
залишилася спочатку прописаною, а потім зареєстрованою у АДРЕСА_1.

У вересні 2005 року вона
звернулася до Київського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області з письмовою
заявою про зняття її з реєстраційного обліку, але її було відмовлено у зв'язку
з тим, що вона приймала участь у приватизації житла у м. Одесі, а згідно з ч.4
ст. 5 Закону
України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію
квартир державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують
громадян и України,
які постійно проживають у цих квартирах.

Але як
вбачається з договору дарування (а.с.
18), ОСОБА_1 приватизувала
квартиру разом зі своєю матір'ю, та сестрою у 1999 році, а потім подарувала свою частину своєї матері
ОСОБА_2, яка вже
мала 13 частину на праві власності у цій квартирі.

ОСОБА_2
пояснювала у судовому засіданні, що вона зі своєю дочкою -позивачкою по
справі постійно проживала у квартирі АДРЕСА_1.
ОСОБА_1 не бажала брати участь у приватизації квартири, але її, ОСОБА_2, відмовили у
приватизації квартири без ОСОБА_1

Вони
приватизували квартиру разом, а потім ОСОБА_1 подарувала свою частку ОСОБА_2. Ніхто не
оскаржив і не збирається оскаржувати приватизацію квартири, оскільки вона,
Іванкова С Л, одержала
у власність квартиру, яку б одержала, якщо ОСОБА_1 не приймала участі у
приватизації.

Таким чином
квартира у приватизації якої приймала участь у 1999 році ОСОБА_1 знаходиться у власності ОСОБА_2, яка є
громадянкою України, та мала право на приватизацію усієї квартири.

Що стосується
відмови Київського РВ ОМУ УМВС України в знятті ОСОБА_1 з реєстрації у зв'язку
з тим, що вона виїхала на постійне проживання за кордон без належно оформленого
дозволу, то судова колегія вважає, що у зв'язку з обставинами справи, а також
вимогами Закону України «Про вільне пересування і вільний вибір місця
проживання в Україні» відповідач був зобов'язаний зняти позивачку з
реєстраційного обліку.

Що стосується
позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди, то судова колегія вважає,
що позивачка не довела що їй була заподіяна моральна шкода.

Керуючись ст..ст. 202, 207 КАС України,
судова колегія, -

постановила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову
Київського районного суду м. Одеси від 31
жовтня 2006 року
скасувати.

Ухвалити нову
постанову.

Визнати дії
Київського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області про відмову у зняти ОСОБА_1 з
реєстраційного обліку - незаконними.

Зобов'язати
Київський РВ ОМУ УМВС України в Одеській області зняти ОСОБА_1 з реєстраційного
обліку у АДРЕСА_1.

У задоволені
позову у частині стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена на
протязі одного місяця до Вищого адміністративного Суду України.