Справа № К-23457/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2007-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. -
головуючий,

Амєліна С.Є.
- суддя-доповідач,

Гуріна М.І.,

Ліпського Д.В.,

Юрченка В.В.,

при
секретарі Лелюку О.П.

з
участю позивача ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області на
постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2006
року та ухвалу судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької
області від 18 травня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Ямпільського
районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій
області про встановлення доплати до грошового забезпечення, перерахунок
вихідної допомоги та пенсії,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про
захист права на належне грошове та пенсійне забезпечення.

Зазначав, що Ямпільським районним відділом Управління
Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області неправомірно не
встановлено доплату в розмірі 50% суми пенсії, яка б могла бути нарахована відповідно до підпункту «а» пункту
3 Указу Президента України від 04 жовтня 1996 року №926/96 «Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників
органів внутрішніх справ», що призвело до сплати вихідної допомоги при
звільненні у меншому розмірі. А
Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області вказану
доплату неправомірно не включено до розрахунку пенсії.

Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області
від 30 березня 2006 року, залишеною без змін ухвалою судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Вінницької області від 18 травня 2006 року, позов
задоволено в частині перерахунку вихідної допомоги та пенсії.

В касаційній скарзі посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати судові
рішення суду та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився,
про розгляд справи повідомлений.

Позивач касаційну скаргу не визнав, просив її відхилити
посилаючись на те, що судові рішення відповідають вимогам законодавства.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального й процесуального права колегія суддів приходить до висновку про
те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом
начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій
області НОМЕР_1ОСОБА_1 звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за
пунктом 64 “ж” (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР.

Вислуга служби в органах внутрішніх справ складає в
календарному обчисленні 19 років 04 місяці 02 дні, в пільговому - 26 років 10
місяців 04 дні.

З березня 2005 року ОСОБА_1 призначена пенсія на підставі
Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб».

Пунктом 3 Указу Президента України від 04 жовтня 1996
року №926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького
складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» надано право
керівникам органів внутрішніх справ у межах асигнувань, що виділяються на
утримання цих органів, установлювати особам рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із
законодавством і залишені за їхньою згодою та в інтересах справи на службі, -
щомісячну доплату в розмірі від 25 до 50 відсотків суми пенсії, яка б могла
бути їм нарахована.

Вказана доплата, її розмір не призначалися і не
сплачувалися позивачу у встановленому законодавством порядку, що не суперечить
вимогам вказаного нормативно-правового акту.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, помилково виходив з того, що оскільки позивач під
час проходження служби набув право на щомісячну доплату у відсотках суми
пенсії, яка б могла бути нарахована йому, тому така доплата підлягає врахуванню
при сплаті вихідної допомоги при звільненні та при призначенні пенсії.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», що визначає заробіток
(грошове забезпечення) для обчислення пенсій, в редакції, яка була чинною на
час призначення пенсії, та пункту 7 Порядку обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та членам їхніх сімей,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992
року №393 на виконання вимог вказаного Закону, пенсії обчислюються з таких
видів грошового забезпечення: окладу за останньою штатною посадою, займаною
перед звільненням; окладу за військове або спеціальне звання; процентної
надбавки за вислугу років; додаткових видів грошового забезпечення, що
надаються щомісяця (надбавки за вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію
та умови служби).

Щомісячна доплата в розмірі від 25 до 50 відсотків суми
пенсії, яка б могла бути нарахована позивачеві, запроваджена підпунктом «а»
пункту 3 Указу Президента України від 04 жовтня 1996 року №926/96 «Про умови
грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ», не відноситься до додаткових видів
грошового забезпечення, що включаються при обчисленні пенсії.

Тому відповідно до вимог статті 63 Закону України “Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”, в редакції, яка була
чинною на час вирішення справи, та пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів
України від 17 липня 1992 року №393 “Про порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та членам їхніх сімей”, немає правових підстав для перерахунку
пенсії у бік збільшення на підставі нормативно-правових актів, зазначених
позивачем.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або
проведення додаткової перевірки доказів, обставини справи судами встановлені
повно й правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального
права, суд касаційної інстанції, згідно зі статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України, скасовує судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і ухвалює нове рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 223, 229, 232 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ
України у Вінницькій області задовольнити.

Постанову
Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2006 року та
ухвалу судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області
від 18 травня 2006 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Ямпільського
районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій
області про встановлення доплати до грошового забезпечення, стягнення вихідної
допомоги та перерахунок пенсії.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня їх відкриття.

Судді:

М.І. Цуркан С.Є. Амєлін М.І. Гурін Д.В. Ліпський В.В. Юрченко