Справа № 22-а-551/07
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2007-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2007 року
м. Харків

Справа № 22-а-551/07

Категорія: стягнення заборгованості Головуючий 1 інстанції: Слурденко
О.І.

по грошовому забезпеченню Доповідач:
Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий
суддя Філатов Ю.М.,

Суддя
Водолажська Н.С., Суддя Шевцова Н.В.

при секретарі
Волошиній Я.В.

за участю представників:

з викликаних та повідомлених осіб у судове
засідання ніхто не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною скаргою ТВО командира військової частини
А 1978 - Замотаєва Є.Н. на постанову Чугуївського міського суду від 05.12.2006
року по справі № 2-а-319/2006р.

за
позовом
ОСОБА_1

до військової частини А 1978

про стягнення
заборгованості по грошовому забезпеченню ,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Чугуївського міського суду Харківської
області з позовом про стягнення з військової частини А1978 на її користь кошти
в сумі 534,15 грн. заборгованості по грошовому забезпеченню за період з
01.05.03 р. по 31.07.04 р.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 05.12.06 р.
по справі № 2-а-319/2006 р. позов був задоволений та на користь позивачки з
військової частини А1978 були стягнуті кошти в сумі 534,15 грн. заборгованості
по невиплаченим надбавки за безперервну службу і матеріальної допомоги.

Відповідач з постановою суду не погодився і звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати судове рішення та закрити провадження по
справі або залишити заяву без розгляду.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно
визнав як доведені обставини, які фактично не були підтверджені доказами, не
були з'ясовані всі суттєві обставини справи, помилився в трактуванні змісту
правових норм, що призвело до неправильних висновків. При цьому апелянт
посилається на приписи законів України «Про державний бюджет України на 2003
рік» та «Про державний бюджет України на 2004 рік», відповідно яким
Міністерству оброни України були виділені кошти в розмірі 82% від необхідного,
що дозволило виплачувати військовослужбовцям надбавку за безперервну службу за
травень-жовтень 2003 р. та за січень-серпень 2004 р., зокрема, при безперервній
службі понад 5 років - 3%. Про встановлені розміри надбавки військові частини
були повідомлені телеграмами № 146/2095 від 26.05.03 р. та № 146/1/11/26 від
16.01.04 р.

Крім того, за твердженням апелянта кошторис на 2003 р. військової частини А
1729, правонаступником якої є в/ч А1978, складався на підставі кошторису
Південного оперативного командування, який в свою чергу складався на підставі
бюджету МО України, затвердженого Законом України «Про державний бюджет України
на 2003 рік», а тому не міг враховувати видатки на виплату надбавки, яка була
запроваджена Указом Президента України № 389 від 05.05.03 р. «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Державного комітету в справах охорони державного кордону України і
Управління державною охороною України за безперервну службу».

Позивачка письмові заперечення проти апеляційної скарги не подавала, ні
вона, ні її представник в судове засідання не явилися. Про час та місце
розгляду справи позивачка була належним чином повідомлені.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та
судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачка проходила службу у
в/ч А1310, правонаступником якої після розформування стала А 1729,
правонаступником якої в свою чергу стала вч А1978. При наявності у неї
безперервного стажу більше 5-ти років, що не заперечується відповідачем, вона
отримувала надбавку за безперервний стаж в розмірі 3-4% від грошового
забезпечення, тоді як відповідно положенням Указу Президента України № 389 від
05.05.03 р. «Про надбавки військовослужбовцям Збройних сил України,
Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету в справах охорони
державного кордону України і Управління державною охороною України за
безперервну службу» мала отримувати таку надбавку в розмірі 10% від суми
грошового забезпечення.

З урахуванням наданих позивачкою розрахунків та підтвердженням відсутністю
у неї дисциплінарних стягнень за періоди служби, включені у позов, судом першої
інстанції зроблений висновок про, що невиплата надбавки в розмірах,
передбачених вищевказаним Указом Президента України, є неправомірною, а сама
надбавка підлягає постійній виплаті при відсутності дисциплінарних стягнень.

При цьому такі ж висновки без будь-якого обґрунтування судом першої
інстанції зроблені і відносно матеріальної допомоги.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки
при прийнятті оскарженої постанови судом не було взято до уваги, що відповідно
Указу Президента України № 389 від 05.05.03 р. «Про надбавки військовослужбовцям
Збройних сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Державного
комітету в справах охорони державного кордону України і Управління державною
охороною України за безперервну службу» порядок та умови призначення та виплати
зазначених надбавок визначаються МО України, виплата надбавок здійснюється за
рахунок коштів, передбачених на утримання ЗС України.

Також судом першої інстанції не були враховані положення наказу Міністру
оборони України, виданого на виконання Указу Президента України, яким була
затверджена Інструкція «Про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за
безперервну військову службу в Збройних Силах України».

Дана Інструкція встановлювала, що виплата надбавки здійснюється в межах
фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисах військових частин,
військових навчальних закладів, організацій, установ.

Слід відмітити, що суд першої інстанції допустив вільне тлумачення приписів
Указу Президента України № 389 від 05.05.03 р. «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Державного комітету в справах охорони державного кордону України і
Управління державною охороною України за безперервну службу», ставлячи право
військовослужбовців на отримання надбавки лише у залежність від наявності або
відсутності дисциплінарного стягнення та стверджуючи щодо обов'язкового
отримання такої надбавки у певному розмірі (в даному випадку - 10%), тоді як
Указом встановлювався граничний розмір надбавки, а не фіксований відсотковий.

З аналізу наведених норм слід зробити висновок стосовно того, що право
встановлювати розмір та порядок нарахування та виплати надбавки за безперервну
службу Указом Президента віднесені до повноважень МО України, яке приймало
рішення про виплату надбавки у 2003 р. та 2004 р. та доводило його до відома
структурних підрозділів.

Як свідчать надані до матеріалів справи документи, позивачка отримувала
надбавку за безперервний стаж роботи відповідно її стажу та в тому розмірі, що
встановлювався МО України і в межах кошторису військової частини. За таких
підстав у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення
позову.

Зважаючи на встановлені судовою колегією обставини, судове рішення прийняте
з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу військової частини А1978 задовольнити.

Постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 05.12.06 р. по
справі № 2-а-319/2006 р. скасувати та прийняти нову, якою в позові
відмовити.

Постанова
набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом одного
місяця з моменту виготовлення повного тексу.

Головуючий Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

Н.В. Шевцова

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 23.08.2007 року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду
Н.С. Водолажська