Справа № 22-а-130/2007р.
Суддя: Вакарук В.М.
Дата ухвалення: 2007-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
березня 2007 року м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючої Вакарук В.М.,

суддів: Проскурніцького П.І.,
Пнівчук О.В.,

при секретарі: Пожар
Р.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
Богородчанської районної державної адміністрації до Відділу примусового
виконання рішень ДВС Івано-Франківської області про скасування постанови про
визнання незаконними дій державного виконавця, скасування постанови про арешт
коштів боржника та постанов про стягнення виконавчого збору, -

встановила:

Представник Богородчанської РДА оскаржує постанову Івано-Франківського
міського суду від 16.ХІ.2006 року, якою відмовлено в задоволенні їх позову до
Відділу примусового виконання рішень ДВС Івано-Франківської області про
скасування постанови про визнання незаконними дій державного виконавця,
скасування постанови про арешт коштів боржника від 29.09.06 року та постанов
про стягнення виконавчого збору від 26.09.06 року та 28.09.2006 року.

Також апелянт оскаржує ухвалу цього ж суду від 16.ХІ.2006 року, якою
скасовано забезпечення позову застосоване ухвалою суду від 26.10.06 року про
заборону відділу примусового виконання рішень ДВС Івано-Франківської області
проводити будь-які дії по виконанню виконавчого листа Богородчанського
районного суду №2-а-13 від 4.08.06р. та виконанню постанов про стягнення
виконавчого збору від 26.09.06року та від 28.09.06 року.

В апеляційній скарзі на дану постанову представник
апелянта зазначає, що те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні їх вимог,
оскільки вважають, що ними виконано рішення суду щодо поновлення на роботі
громадянина ОСОБА_1 на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1, про що було видано розпорядження
від 31.08.06 року, а тому безпідставно були винесені постанови про накладення
штрафу та стягнення виконавчих зборів. Зазначають також, що оскільки
оскаржувана постанова не вступила в законну силу, так як оскаржується ними в
апеляційному порядку, то в суду не було підстав зразу ж постановляти ухвалу про
скасування забезпечення позову. Просили у зв"язку з цим скасувати
постанову та ухвалу від 16.ХІ.2006 року та постановити нову постанову про
задоволення їх вимог.

В апеляційну інстанцію представники апелянта та відповідача в судове
засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлений про день та час
розгляду справи в установленому законом порядку.

Справа
№22-а-130/2007р. Головуючий
у І інстанції Перегінець Л.В.

Категорія 19 Доповідач
Вакарук В.М.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем не було наведено норм матеріального
права, які були порушені відповідачем в процесі здійснення наданих повноважень.

Перевіривши матеріали справи, колегія судів приходить до висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що державний виконавець, відповідно до вимог ЗУ „Про виконавче
провадження 29.09.06р. виніс постанову про накладення арешту на кошти позивача
в загальній сумі 4712.28грн., а 28.09.06р. та 26.09.06р. ним же було винесено
постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 5.95грн. та 252.54грн. у
зв"язку з невиконанням в добровільному порядку рішення суду в наданий
термін.

Оскільки позивачем не зазначено жодних норм, які були порушені відповідачем
в процесі здійснення наданих йому повноважень та не наведено доказів, що
засвідчували б неправомірність дій останнього, то суд прийшов до правильного
висновку про необґрунтованість його позовних вимог.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що ними оскаржено до
суду постанови про накладення штрафу, оскільки даний факт не може бути правовою
підставою для скасування оскаржуваних постанов.

Крім того із пояснень представника відповідача вбачається, що позивачем
оскаржувалися постанови державного виконавця про виділення цих постанов в
окремі провадження, судом не встановлено факту винесення постанови про
зупинення виконавчого провадження і даних обставин представником позивача не
спростовано.

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку про те, що відповідно до вимог ст.46, 50 ЗУ „Про виконавче
провадження" державний виконавець правомірно застосував передбачені
законом заходи.

Що ж стосується законності ухвали суду від 16.ХП.2006 року, то відповідно
до вимог п.4 ст.118 КАСу якщо у задоволенні вимог позивачу відмовлено, суд може
одночасно з прийняттям постанови, або після цього постановити ухвалу про
оскарження заходів забезпечення позову.

Постанова та ухвала суду винесена з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі підстав
для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.
ст. 198,199,200,206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Богородчанської районної державної адміністрації
залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду від
16.ХІІ.2006 року та ухвалу цього ж суду від 16.ХП.2006 року - без зміни.

Ухвала набирає
чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо
до Вищого адміністративного Суду України протягом одного місяця.