Справа № 22а-191,2007р.
Суддя: Лісова Г.Є.
Дата ухвалення: 2007-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22а-191,2007р. Головуючий в
Категорія: 36 Доповідач -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року лютого
місяця "7" дня
колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного
суду Херсонської області
в складі:

Головуючого - Лісової
Г.Є. Суддів: Семиженка Г.В. , Приходько
Л.А. при секретарі -
Драгомарецькій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні адміністративну справу за апеляційною скаргою апеляційного
суду Миколаївської області, Державної судової адміністрації України на рішення
Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 серпня 2006 року в
справі

за позовом

ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3

до

Апеляційного суду
Миколаївської, області,

Державної судової
адміністрації України,

Державного казначейства
України,

Міністерства фінансів
України

про стягнення довічного грошового
утримання -,

встановила:

У
листопаді-грудні 2005 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з
адміністративним позовом до Апеляційного суду Миколаївської області, Державної
судової адміністрації України про стягнення довічного грошового утримання,
посилаючись на те, що вони є ІНФОРМАЦІЯ_5 у відставці і їм виплачується
звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90%
заробітку судді без обмеження його граничного розміру. У разі зміни заробітної
плати судді розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці
обчислюється, виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді.

Заробітна плата
працюючих суддів обласного, а тепер апеляційного суду збільшувалася на підставі
Указів Президента України від 10.07.1995
року №584, яким введено надбавки за високі досягнення у праці або виконання
особливо важливої роботи в розмірі до 75% посадового окладу з урахуванням
доплати за кваліфікаційний клас; від 19.09.1996
року №856, яким введено надбавку, за особливий характер роботи
та інтенсивність праці
у розмірі 50
відсотків від

2

посадового
окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас;

від 5.03.2002 року №220, яким збільшено
посадові оклади на 50% і

встановлено
надбавку за напруженість та складність роботи у розмірі

до 80%
посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний

клас.
Проте розмір щомісячного довічного грошового утримання

обчислювався їм
без врахування підвищення заробітної плати

працюючих суддів, внаслідок чого за 2001-2005 роки
ОСОБА_1. недоплачено 35 268 грн. 86 коп., ОСОБА_3. - 35 268 грн. 86 коп. та ОСОБА_2 недоплачено,
виходячи із заробітної плати ІНФОРМАЦІЯ_1, 48 479
грн. 60 коп. довічного грошового
утримання.

Крім того,
відповідно до п.п.4,5 ст.7 та п.27 ст.13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від ІНФОРМАЦІЯ_2 він як інвалід третьої групи має право на щомісячне
підвищення довічного грошового утримання у розмірі 200% мінімальної пенсії за
віком, що також не враховувалося при виплаті утримання, а тому недоплата до
щомісячного довічного грошового утримання за період 2001-2005 роки становить 7
272 грн. 70 коп. Йому також не було виплачено за цей період компенсацію у
розмірі 75% середньої вартості путівки, що становить 1 800 грн., а всього
недоплачено по грошовому утриманню та соціальних виплатах 57 552
грн. 30 коп.

У судовому
засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_3. просили стягнути недоплачене довічне грошове
утримання за період 2001-2006 роки,
ОСОБА_1 за 2003-2006
роки.

Суд притягнув до
участі в справі Державне казначейство України
та Міністерство фінансів
України.

Постановою
Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 серпня 2006 року стягнено з
Апеляційного суду Миколаївської області в користь ОСОБА_1. - 40 339 грн. 19 коп., ОСОБА_2. -51 788
грн. 70 коп., ОСОБА_3. - 29 367 грн. 31 коп. довічного грошового утримання.

В решті позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній
скарзі на постанову суду першої інстанції апеляційний суд Миколаївської області
та Державна судова адміністрація України просять її скасувати, посилаючись на
допущені судом порушення норм
процесуального і
матеріального права.

Так, справа розглядалася і
вирішувалася суддею

одноособово, а не колегією у складі
трьох суддів, відповідно до ч.1 ст.24
КАС України.

Судом не було враховано, що надбавки, на які посилаються

позивачі є персональними і встановлюються суддям,
виходячи з їх

рівня кваліфікації, здійснюваних ними додаткових функцій
і разом із

збільшеними посадовими окладами складають додаткові
заходи

матеріального забезпечення, які встановлюються суддям

індивідуально.
Позивачам на момент виходу у відставку дані надбавки встановлені не були і не
виплачувалися, а тому вони не можуть бути їм
нараховані в даний
час.

3

Перевіривши
законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що її слід
задовольнити, постанову суду скасувати, як ухвалену з порушенням норм
процесуального і матеріального права і
направити справу на
новий розгляд.

Справа
розглядалася і вирішувалася суддею одноособово, чим порушено вимоги ч.1 ст.24
КАС України, відповідно до якої адміністративні справи, предметом оскарження в
яких є рішення, дії чи бездіяльність Президента України, Кабінету Міністрів
України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади,
раціонального банку України, їхньої посадової чи службової особи розглядаються
і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у
складі трьох суддів.

Згідно з ч.2 ст.125
Закону України «Про судоустрій України» Державна судова адміністрація України є
центральним органом виконавчої влади, що здійснює організаційне забезпечення
діяльності судів загальної юрисдикції, а також інших органів та установ судової
системи відповідно до цього Закону. Про те, що Державна судова адміністрація
України та Міністерство фінансів України відносяться- до центральних органів
виконавчої влади вбачається і з Указу Президента України «Про зміни у структурі
центральних органів виконавчої влади» від 15.12.1999
року №1573/99 з наступними змінами
і доповненнями.

Отже, оскільки
відповідачами є суб'єкти владних повноважень центральних органів виконавчої
влади, то справу слід було розглядати і вирішувати колегією у складі трьох
суддів. Розгляд і вирішення справи неповноважним складом суду є безумовною
підставою для її
скасування і направлення
на новий розгляд.

Стягуючи в
користь позивачів кошти по довічному грошовому утриманню з апеляційного суду
Миколаївської області суд виходив з того, що саме апеляційним судом
розробляється і приймається кошторис, визначаються умови оплати праці суддів.
При цьому суд не взяв до уваги та не дав належної оцінки тій обставині, що
фінансування судів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та
що головним розпорядником коштів щодо фінансового забезпечення діяльності судів
загальної юрисдикції є Державна судова адміністрація України, яка розробляє і
затверджує £дині
нормативи фінансового забезпечення судів загальної юрисдикції. Нормативи
доводяться до суду і кошторис витрат на утримання кожного суду затверджується
на підставі зазначених нормативів.

Крім того,
обчислюючи довічне грошове утримання із заробітної плати працюючого судді, в
тому числі і з урахуванням надбавки встановленої Указом Президента України №584
від 10.07.1995 року за високі
досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи у розмірі до 75%
посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас,
суд не звернув
уваги на те,
що працюючим

4

суддям ця надбавка не
нараховувалася і не виплачувалася, що вбачається з наданих апеляційним судом
довідок. Вона виплачувалася лише
заступникам голови з ІНФОРМАЦІЯ_3

Суд також не
з'ясував характер цих надбавок та не встановив чи були встановлені вони
позивачам на момент виходу у відставку, а також не обґрунтував у судовому
рішенні на підставі чого прийшов до висновку, що обчислення довічного грошового
утримання позивачам слід було проводити з урахуванням надбавки у розмірі 38% по
Указу Президента №584 від 10.07.1995
року та у розмірі 40% по Указу №220 від 5.03.2002
року в той час, коли цими Указами було надано право керівнику установлювати
суддям за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи
надбавки у розмірі до 75% посадового окладу з урахуванням доплати за
кваліфікаційний клас та щомісячну надбавку за напруженість та складність у
роботі у розмірі до 80% посадового окладу з урахуванням доплати
за кваліфікаційний клас.

До того ж суд
зобов'язав апеляційний суд Миколаївської області в подальшому обчислювати
ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3. щомісячне
грошове утримання виходячи з середнього розміру усіх передбачених законом
надбавок та доплат, що входять до заробітної плати працюючого судді, чим
порушив пп.4 п.6.1 Положення про порядок призначення та виплати щомісячного
грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці затвердженого наказом Державної судової
адміністрації України 25.08.2005 року
№94, відповідно до якого надбавки, які є обов'язковими для виплати всім суддям
судів загальної юрисдикції, враховуються у розмірах, установлених
відповідними нормативними актами.

Як вбачається з
матеріалів справи вимоги позивачів про стягнення довічного грошового утримання
задоволені по липень 2006 року включно, не дивлячись на те, що у матеріалах
справи відсутні докази про розмір заробітної плати працюючого судді,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з ІНФОРМАЦІЯ_4
по серпень 2006 року, похідним від
якої є щомісячне
довічне грошове утримання.

Оскільки судом
першої інстанції при розгляді даної справи були допущені порушення норм
процесуального і матеріального права, то рішення суду слід скасувати і
направити справу на новий розгляд, під час якого усунути зазначені порушення і
в залежності від встановленого та вимог
закону вирішити цей
спір.

Керуючись ст.ст. 195,198,204,205 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу апеляційного суду
Миколаївської

області, Державної
судової адміністрації України
задовольнити.

5

Постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від 2 серпня 2006 року скасувати і направити справу на новий
розгляд колегією у складі
трьох суддів до
того ж суду.

Ухвала може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після
набрання нею законної сили
безпосередньо до адміністративного суду
касаційної інстанції.