Справа № К-16712/06
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2007-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

“21” травня 2007
року
м. Київ

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

суддів: Бившевої Л.І.,
Костенка М.І., Усенко Є.А., Шипуліної Т.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну
скаргу підприємцяОСОБА_1

на постанову господарського суду Івано-Франківської області
від 23 листопада 2005 року та ухвалу Львівського апеляційного господарського
суду від 21 лютого 2006 року

у справі №А-8/155

за позовом підприємцяОСОБА_1

до Калуської ОДПІ Івано-Франківської області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

У вересні 2005 року позивач звернувся до господарського
суду Івано-Франківської області з позовом про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення Калуської ОДПІ Івано-Франківської області НОМЕР_1 від
20.06.2003р..

Постановою господарського суду Івано-Франківської області
від 23 листопада 2005 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 21 лютого 2006 року, у задоволенні позовних вимог було
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням попередніх судових інстанцій,
позивач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду
України, в якій поставлено питання про скасування вищезазначених судових
рішень, як таких, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального
права та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що податковим органом
було проведено перевірку позивача на предмет
контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та
безготівкового обігу, про що складено акт НОМЕР_2 від 03.06.2003р..

У вказаному акті зроблено висновок про порушення
позивачем ст.3 Закону України «Про застосування РРО в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» та ст.3 Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності».

На підставі вказаного акту перевірки було прийняте повідомлення-рішення
НОМЕР_1 від 20.06.2003р. про визначення податкового зобов'язання з на суму 6538,33грн. за платежем - штрафні санкції за порушення законодавства
про патентування.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України суд відмовляє у
задоволенні позову якщо пропущено строк для звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін у справі.

У доповненому запереченні на позовну заяву відповідач
просив суд відмовити у задоволенні
позову з підстав того, що позивачем пропущено встановлений процесуальний строк.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був обізнаний
щодо дій податкового органу з приводу визначення податкового зобов'язання за
оспорювані порушення, а також приймав участь у справі, що пов'язана з даною
справою, суду загальної юрисдикції з захистом своїх прав та інтересів у справі.

Крім того, позивач сам вказує на ту обставину, що ухвалою
суду від 21.10.2003р. апеляційної інстанції суду загальної юрисдикції було
закрито провадження по справі про оскарження даного податкового
повідомлення-рішення та роз'яснено його право на звернення до господарського
суду. Однак, позивач не скористався наданим йому правом.

Вказані обставини стали підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог судом першої судової інстанції, оскільки доводи
позивача про причини пропущення строку на звернення з позовом до суду не були
прийняті.

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов
може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, що
встановлений цим Кодексом в 1 рік.

Відповідно до ст.49 КАС України особи, які беруть участь
у справі, зобов'язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами і
неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Судова колегія
погоджується з висновками попередніх судових інстанцій, щодо того, що позивачем
не спростовано безпідставність пропуску строку з зверненням до суду.

Доводами касаційної скарги наведене не спростовано.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, виконавши всі
вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи,
вирішили справу у відповідності з нормами матеріального права, постановили
обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають
значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами,
дослідженими в судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів,
викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу підприємця ОСОБА_1
- залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Івано-Франківської області
від 23 листопада 2005 року та ухвалу Львівського апеляційного господарського
суду від 21 лютого 2006 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

За винятковими обставинами вона може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя

Вищого
адміністративного суду

України
Н.Є.Маринчак