Справа № 2-а-8/2007р
Суддя: Руденко І.Ф.
Дата ухвалення: 2007-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-8 /2007р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року Маловисківський районний суд
Кіровоградської області в складі: Головуючого - судді РУДЕНКА І.Ф.,

при секретарі КАСЬЯН З.А., розглянувши в
відкритому судовому
засіданні в залі суду
в м. Мала Виска справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УМВС України
в Кіровоградській області про
зміну підстав звільнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся з цим
позовом в суд 19
січня 2007 року.

Він вказав,
що ще із
шкільних років мав бажання
присвятити се­бе боротьбі
із злочинністю та службі Державі і
сподівався на гаранто­вані
Законом України "Про
міліцію" соціальні та економічні
пільги, які б давали можливість забезпечити
себе і свою сім'ю належними умовами жит­тя, і мав
намір вступити до Національної академії внутрішніх справ Укра­їни та
в подальшому проходити
службу в органах
внутрішніх справ.

2001
року він був зарахований курсантом Національної академії внут­рішніх
справ України, де навчався протягом
встановленого терміну навчання у
відділенні підготовки кадрів
для підрозділів боротьби з
економічною зло­чинністю. В липні
2005 року рішенням кадрової
комісії та відповідним нака­зом УМВС в Кіровоградській області його
було призначено на
посаду опер-уповноваженого групи Державної служби боротьби з
економічною злочиністю Кіровоградського
районного відділу УМВС
України в Кіровоградській
області.

Працюючи на
цій посаді, він розчарувався наявним
становищем в органах внутрішніх
справ. Повна відсутність належних умов праці унемож­ливлювала виконання
службових обов'язків без
витрачання на це
власних коштів, які ніким
не відшкодовувались. Він не був
забезпечений службовим
транспортом, а витрати
на використання власного
транспорту не відшко­довувались. Виїзди
на місця громадським транспортом
призводили до неви­правданої
втрати часу та
порушення встановлених термінів,
що мало на­слідком накладення
дисциплінарних стягнень.

Він не
був забезпечений ні комп'ютерною
технікою, ні засобами те­лефонного
зв'язку, ні коштами
на поштові послуги.
Витрати на службові телефонні розмови власним
мобільним телефоном не
відшкодовувались. На­віть за
службове посвідчення він
платив власні кошти.

Відсутність належних умов роботи призводила до значних
витрат робочого часу та,
як наслідок, до
накладення дисциплінарних стягнень.

Крім того,
відповідач допускав
систематичні порушення вимог
нор-

мативно-правових
актів з питань регулювання виплати
грошового утри­мання. Не виплачував
йому коштів за понаднормово
відпрацюваний час, за
чергування, за роботу у св'яткові
і вихідні дні,
кількість яких, через брак
кадрів, перевищувала допустимі
норми. За час служби він у
складі слідчо-оперативної групи
відпрацював понаднормово 420
годин у робочі дні та 422
години у вихідні і св'яткові дні.
З них - 280
годин він відпрацю­вав у нічний час.

Не
проводились обов'язкові виплати.
Частину заробітної плати він витрачав
на оплату оренди житла,
яким відповідач повинен
був забезпе­чити його безкоштовно,
тому решти суми заробітної плати не
вистача­ло навіть на
всі невідкладні потреби
служби, які він
ставив вище осо­бистих
інтересів.

На потреби служби
він витрачав майже всю
заробітну плату, не мав мінімальних умов праці
і, до того ж,
ще й отримував
дисциплінарні стягнення та терпів нарікання
з боку керівництва.

Через усі ці
обставини він 1
вересня 2006 року подав рапорт
про звільнення з органів внутрішніх
справ за власним
бажанням з причин, що унеможливлюють виконання
покладених службових обв'язків.
До рапорту він додав пояснення
з докладним викладом
причин, що перешкоджають їх
виконанню. Того ж дня
про свій намір
звільнитись попередив начальника Кіровоградського РВ
УМВС та начальника ВДСБЕЗ УМВС України
в Кіро­воградській області,
як це і
передбачено ст. 68 "Положення про проход-

служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ", затвердженого постановою
Кабінету Міністрів УРСР №114 від 29 липня 1991 року.

9 листопада 2006
року на
свій рапорт він отримав
відповідь про відмову в звільненні з органів
внутрішніх справ з посиланням
на п. 2.2.7 угоди про підготовку
спеціаліста за державним замовленням,
згідно з яким він повинен відпрацювати
в органах внутрішніх
справ не менше
трьох ро­ків. Вважає, що
ця угода не поширюється
на його взаємовідносини з від­повідачем, бо
була підписана ним
під час здачі державних
іспитів в На­ціональній
академії внутрішніх справ України
і без зазначення конкретного місця роботи та
умов оплати праці.
До того ж, відповідач
не був сто­роною
цієї угоди, ніяких обов'язків
щодо нього ця угода
не передбачала. Інакше, він
повинен був би
забезпечити його - позивача -
належними умо­вами праці та
дотримуватись вимог
нормативно-правових актів, що регу­люють проходження
служби в органах
внутрішніх справ.

Вказав
також:, що на
порушення п. 2.2 наказу МВС
України № 660 від ЗО серпня 1999
року його до досягнення 18-річного
віку не було
озна­йомлено із змістом
цієї угоди, і не
було укладено відразу ж
після до­сягнення цього віку.
Посилається і на
інші обставини, які,
на його думку, свідчать про недійсність
цієї угоди, тому вважав,
що вона не могла бути законною підставою
для відмови в
його звільненні з роботи.

1 грудня 2006 року він подав
відповідачеві лист з вимогою в
строк до 4 грудня
2006 року видати йому
належним чином оформлену
трудову книжку та копію
наказу про його
звільнення, бо мав намір
з цього дня приступити до роботи
на новому місці, але
й ці його
вимоги відповідач

не виконав, тому
він усунувся від
виконання обов'язків оперуповноваженого ДСБЕЗ, бо
іншого виходу із
ситуації, що склалась, він
не вбачав.

8 грудня 2006 року
він ознайомився з
поданням Кіровоградського РВ УМВС України до
УМВС України в Кіровоградській області щодо звільненя його з
органів внутрішніх справ за
пунктом "Є" ст. 64
"Положення про проходження
служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ" - за
порушення дисципліни, а
12 грудня 2006 року рішенням кад­рової
комісії УМВС України
в Кіровоградській області
на підставі наказу № 344
о/с його було звільнено з
органів внутрішніх справ
з цим форму­люванням -
"за порушення трудової дисципліни", що
вважає неправомір­ним з
вказаних вище підстав,
тому і звернувся з
цим позовом до суду.

В судове засідання
від нього надійшло
клопотання про розгляд
спра­ви у його
відсутність.

Представник відповідача
був завчасно і належним чином
повідомле­ний про час
і місце розгляду справи,
в судове засідання не
з'явився.

В запереченнях на
позов, що надійшли в
попереднє судове засідання він просив розглядати справу у
його відсутність. Позовних вимог ОСОБА_1 відповідач
не визнав. Вказав, що позивач,
подаючи рапорт про звіль­нення, поставив вимогу
не про звільнення
з посади, яку він
займав, а з органів
внутрішніх справ. Тому
повинен був зазначити
поважні причини, які б
перешкоджали виконанню ним
службових обов'язків співробітника органів внутрішніх
справ.

Не погодився відповідач
і з посиланням
позивача на порушення відпо­відачем угоди НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1року, бо УМВС
не було стороною цієї угоди, тому
і не могло її порушити.

Вказав, що звільнення молодих фахівців
з органів внутрішніх
справ відповідно до п. 1.2. Вказівки МВС України від
2 липня 2002 року № 5870/ГН
здійснюється лише у виключних
випадках за погодженням з
керівниками від­повідних
структурних підрозділів МВС України
та за дозволом Державного секретаря МВС України, а
без такого погодження
звільнення молодих фа­хівців
згідно п. 2 Розпорядженя МВС України
від 8 вересня
2003 року №455 проводиться
тільки у разі порушення
ними службової дисципліни. Тому позивач, як молодий
фахівець, не міг бути звільнений самостійно
УМВС України в
Кіровоградській області з органів
внутрушніх справ.

Через те, що
він не виходив на
службу і не
виконував службових
обов'язків в період
з 1 грудня 2006 року по
7 грудня 2006 року,
тобто, вчинив прогул, то
його і було
звільнено за порушення дисципліни.

Через це і
пропонував відмовити в задоволенні його
позовних вимог.

Розглянувши цей позов
в порядку письмового
провадження, судом вста­новлено,
що відповідач не забезпечив позивачеві
належних умов для проход­ження ним
служби в органах
внутрішніх справ, що
обумовило подання ним -
позивачем - рапорту на звільнення
із служби. Вказані ним обстави­ни свідчать
про поважність причин,
які перешкоджали належному
вико­нанню ним покладених
на нього службових
обов'язків.

З позовної заяви, письмових
пояснень позивача та
з заперечень від­повідача
вбачається, що позивачеві, як молодому фахівцеві,
не було забезпе­чено елементарних
умов для
належного виконання посадових
обов'язків.

З
заперечень відповідача не
можна зробити висновків,
що такі умо­ви могли
бути забезпечені позивачеві
і на інших
посадах, які йому
про­понувались, тому суд
вважає, що позивач
мав підстави поставити
перед відповідачем питання про
його звільнення із служби
в органах внутрішніх справ, а не тільки
з займаної ним посади.

Що
ж стосується посилання
відповідача на вимогу
п. 1.2 вказівки МВС України
від 2 липня 2002 року № 5870/Гн щодо
можливості звільнення
молодих спеціалістів лише у
виключних випадках за погодженням
з керів­никами відповідних
структурних підрозділів МВС України
та з дозволу Дер­жавного секретаря
МВС України, то
суд вважає, що
ця вимога стосу­ється
в більшій мірі відповідача, ніж:
позивача, який завчасно
звернувся до відповідача з
рапортом про звільнення,
вказавши причини, які,
на йо­го думку, є
досить поважними.

На інші
причини, які б
давали підстави для
визнання правильною його позиції з
приводу відмови в задоволенні вимог позивача
щодо його звільнення з
роботи в органах
внутрішніх справ, відповідач не посилаєть­ся, тому
подані ним заперечення
суд не приймає
до уваги.

Не може
суд вважати правильною
позицію відповідача щодо звільнен­ня позивача
з органів внутрішніх справ
за порушення службової
дисципліни -невиконання службових обов'язків
в період з
1 по 7 грудня
2006 року, бо позивач завчасно -
за три місяці
до 1 грудня
2006 року подав рапорт на звільнення і завчасно повідомив безпосереднє керівництво,
що продовжувати роботу в
органах внутрішніх справ за умов,
що склались, він
не буде.

Ніяких заходів
для створення йому
належних умов для виконання службових обов'язків
після цього відповідач
не вживав, про
продовження виконання позивачем службових
обов'язків на попередніх умовах він
з ним не домовився,
тому повинен був
звільнити його з роботи
в органах вну­трішніх справ
згідно поданого ним рапорту
- за власним бажанням.

Цього він не
зробив, тому суд
вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, та
зобов'язати відповідача
змінити наказ про його
зільнення з п.
"є" Положення про проходження
служби рядовим і на­чальницьким
складом органів внутрішніх справ"
- "за порушення
дисципліни" -на п. "ж" того ж Положення -
"за власним бажанням".

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 64 і
68 Положення про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, ст. ст.
86, 159 -
163 Кодексу адміністративного судочинства, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Відмову
Управління Міністерства Внутрішніх Справ
України в Кірово­градській області
в звільненні ОСОБА_1
з органів внутрішніх справ
та його звільнення
за п. 64 "є" Положення про
про­ходження служби рядовим та
начальницьким складом органів внутрішніх справ визнати
неправомірними.

Зобов'язати УМВС України в Кіровоградській області
наказ № 344 о/с

від 12
грудня 2006 року в
частині звільнення ОСОБА_1
з органів внутрішніх
справ за п. 64 "є" Положення про проход­ження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ (за
порушення дисципліни) змінити
на п. 64 "ж" того
ж Поло-(за власним
бажанням). Заява про апеляційне оскарження
постанови може бути
подана до суду протягом
10 днів від
дня її проголошення, а апеляційна
скарга - про­тягом 20 днів
від дня подання заяви, або
ж протягом 10 днів
від дня проголошення постанови
без подання заяви.