Справа № К-3516/06
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2007-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
справа № к-3516/06
Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в складі:
Суддів
- Смоковича М.І.,
Мироненка О.В. (суддя -
провівши у письмовому провадженні розгляд
адміністративної справи
скаргою представника Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
рішення Апеляційного суду АРК
від 28 вересня 2004 року

за
позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м. Сімферополя

про виплату заборгованості по пенсії,-

В С Т А Н О В И ЛА :

У жовтні 2003 року ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя про
стягнення заборгованості по пенсії за період з 1 вересня 2002 року на
день розгляду справи. Просив стягнути заборгованість і зобов'язати
відповідача привести розмір пенсії у відповідність до норм чинного
законодавства.

Рішенням Київського районного суду
м. Сімферополя від 27 травня 2004 року було відмовлено у
задоволенні позову.

Рішенням Апеляційного суду АРК від
28 вересня 2004 року апеляційну скаргу ОСОБА_1. було задоволено, рішення суду
першої інстанції скасовано та постановлено стягнути з відповідача
заборгованість по виплаті пенсії,
зобов'язано здійснювати виплату пенсії позивачу у відповідності до діючого
законодавства і провести перерахунок пенсії на підставі його заяви.

У касаційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Верховний Суд України ухвалою від 26 жовтня 2005 року на підставі п.10
"Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу адміністративного
судочинства України, направив справу для вирішення до Вищого адміністративного
суду України.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає
задоволенню, рішення Апеляційного суду АРК
від 28 вересня 2004 року - скасуванню, з наступних підстав.

Зі справи вбачається, що позивачу призначена пенсія з листопада 1999 року,
як працівнику льотного складу цивільної авіації.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з
подальшими змінами, поширюється на працівників із числа осіб льотних екіпажів
повітряних судів цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів,
бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків - спостерігачів) та ботроператорів, які
виконують спеціальні роботи в польотах та вийшли на пенсію до вступу в силу
зазначеного закону.

Згідно п.7 Постанови Кабінету міністрів України від 10 лютого 2000 року №264 «Про порядок
начислення заробітку для призначення пенсій особам льотних екіпажів повітряних
судів цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків,
бортрадистів, льотчиків - спостерігачів) та ботроператорів», йому було
нарахована пенсія у розмірі 74, 70 грн., з 7 грудня 1999 року розмір пенсії
становив 434,58 грн., з 1 грудня 2000 року - 561,48 грн., з 1 квітня 2002 року
- 628, 86 грн. Відповідач, в порушення ст.ст.53,54, 90,98 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» припинив виплату пенсії з перерахованим раніше розміру і
встановив позивачу пенсію в розмірі 597, 69 грн.

Задовольняючи скаргу, суд апеляційної інстанції вважав доведеним те, що
відповідач неправомірно не змінив пенсію ОСОБА_1.

З таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він суперечить нормам
матеріального права.

Судами встановлено, що позивачу призначено пенсію за вислугу років як працівнику льотних екіпажів повітряних
суден цивільної авіації.

Після призначення пенсії в законодавство
України, яке регулює пенсійне забезпечення, були внесені зміни.

Законом України “Про внесення змін до деяких
законів України” від 17 листопада 1999 року (п. 2 розд. 2 “Прикінцеві
положення”) передбачено, що дія статті 53 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" поширюється на працівників з числа осіб льотних екіпажів
повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів,
бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які
виконували спеціальні роботи в польотах, які вийшли на пенсію до набрання
чинності цим Законом (Закон набрав чинності з 7 грудня 1999 року).

Згаданою нормою права встановлено, що розмір пенсії для
осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів,
бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і
бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може
перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників,
зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з
якого призначається пенсія.

Постановою Кабінету Міністрів України N 374 від 28
березня 2002 року “Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до
статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а також пенсій, призначених
відповідно до інших законів України, які раніше не підвищувались” встановлено,
що з 1 квітня 2002 року збільшено пенсії непрацюючим пенсіонерам на 12
відсотків, у тому числі пенсії, призначені працівникам льотно-випробного складу
авіації та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації.

До прийняття зазначеної постанови інші рішення про
підвищення розміру пенсій працівникам льотного складу цивільної авіації не приймалися.

Враховуючи те, що зазначені перерахунки здійснювались не
у зв'язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови про підвищення
пенсій, у відповідача не було законних підстав для збільшення її розміру на
коефіцієнт зростання середньої заробітної плати працівників народного
господарства у відповідності до п. 7 Порядку призначення
і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу
цивільної авіації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 418
від 21 липня 1992 року.

Таким чином, дії відповідача по приведенню розміру пенсії
ОСОБА_1. у відповідність до вимог чинного законодавства були правомірними.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції
неправильно були застосовані норми матеріального права, тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишається в силі.

За правилами частини ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і
правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Керуючись статтями 210, 222 223, 224, 229, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу представника Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
задовольнити.

Рішення Апеляційного суду АРК від 28
вересня 2004 року скасувати.

Рішенням Київського районного суду м. Сімферополя від 27 травня 2004 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, крім
випадків, передбачених ст.237 КАС України.

Смокович М.І.

Судді:

Весельська Т.Ф.

Горбатюк С.А.

Чумаченко Т.А.

Мироненко О.В.

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

вул.
Московська, 8, м. Київ, 01010

справа № к-3516/06

У Х В А
Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

13 червня 2007
року
м. Київ

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в складі:

Суддів
- Смоковича М.І.,

Весельської Т.Ф.,

Горбатюка С.А.,

Чумаченко Т.А.,

Мироненка О.В. (суддя -
доповідач)

провівши у письмовому провадженні розгляд
адміністративної справи

за касаційною
скаргою представника Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя

на
рішення Апеляційного суду АРК
від 28 вересня 2004 року

за
позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м. Сімферополя

про виплату заборгованості по пенсії,-

В С Т А Н О В И ЛА :

У жовтні 2003 року ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя про
стягнення заборгованості по пенсії за період з 1 вересня 2002 року на
день розгляду справи. Просив стягнути заборгованість і зобов'язати
відповідача привести розмір пенсії у відповідність до норм чинного
законодавства.

Рішенням Київського районного суду
м. Сімферополя від 27 травня 2004 року було відмовлено у
задоволенні позову.

Рішенням Апеляційного суду АРК від
28 вересня 2004 року апеляційну скаргу ОСОБА_1. було задоволено, рішення суду
першої інстанції скасовано та постановлено стягнути з відповідача
заборгованість по виплаті пенсії,
зобов'язано здійснювати виплату пенсії позивачу у відповідності до діючого
законодавства і провести перерахунок пенсії на підставі його заяви.

У касаційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Верховний Суд України ухвалою від 26 жовтня 2005 року на підставі п.10
"Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу адміністративного
судочинства України, направив справу для вирішення до Вищого адміністративного
суду України.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає
задоволенню, рішення Апеляційного суду АРК
від 28 вересня 2004 року - скасуванню, з наступних підстав.

Зі справи вбачається, що позивачу призначена пенсія з листопада 1999 року,
як працівнику льотного складу цивільної авіації.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з
подальшими змінами, поширюється на працівників із числа осіб льотних екіпажів
повітряних судів цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів,
бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків - спостерігачів) та ботроператорів, які
виконують спеціальні роботи в польотах та вийшли на пенсію до вступу в силу
зазначеного закону.

Згідно п.7 Постанови Кабінету міністрів України від 10 лютого 2000 року №264 «Про порядок
начислення заробітку для призначення пенсій особам льотних екіпажів повітряних
судів цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків,
бортрадистів, льотчиків - спостерігачів) та ботроператорів», йому було
нарахована пенсія у розмірі 74, 70 грн., з 7 грудня 1999 року розмір пенсії становив
434,58 грн., з 1 грудня 2000 року - 561,48 грн., з 1 квітня 2002 року - 628, 86
грн. Відповідач, в порушення ст.ст.53,54, 90,98 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» припинив виплату пенсії з перерахованим раніше розміру і
встановив позивачу пенсію в розмірі 597, 69 грн.

Задовольняючи скаргу, суд апеляційної інстанції вважав доведеним те, що
відповідач неправомірно не змінив пенсію ОСОБА_1.

З таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він суперечить нормам
матеріального права.

Судами встановлено, що позивачу призначено пенсію за вислугу років як працівнику льотних екіпажів повітряних
суден цивільної авіації.

Після призначення пенсії в законодавство
України, яке регулює пенсійне забезпечення, були внесені зміни.

Законом України “Про внесення змін до деяких
законів України” від 17 листопада 1999 року (п. 2 розд. 2 “Прикінцеві
положення”) передбачено, що дія статті 53 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" поширюється на працівників з числа осіб льотних екіпажів
повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів,
бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які
виконували спеціальні роботи в польотах, які вийшли на пенсію до набрання
чинності цим Законом (Закон набрав чинності з 7 грудня 1999 року).

Згаданою нормою права встановлено, що розмір пенсії для
осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів,
бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і
бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може
перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників,
зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з
якого призначається пенсія.

Постановою Кабінету Міністрів України N 374 від 28 березня
2002 року “Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до статті 54
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а також пенсій, призначених відповідно до
інших законів України, які раніше не підвищувались” встановлено, що з 1 квітня
2002 року збільшено пенсії непрацюючим пенсіонерам на 12 відсотків, у тому
числі пенсії, призначені працівникам льотно-випробного складу авіації та особам
льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації.

До прийняття зазначеної постанови інші рішення про
підвищення розміру пенсій працівникам льотного складу цивільної авіації не
приймалися.

Враховуючи те, що зазначені перерахунки здійснювались не
у зв'язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови про підвищення
пенсій, у відповідача не було законних підстав для збільшення її розміру на
коефіцієнт зростання середньої заробітної плати працівників народного
господарства у відповідності до п. 7 Порядку призначення
і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу
цивільної авіації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 418
від 21 липня 1992 року.

Таким чином, дії відповідача по приведенню розміру пенсії
ОСОБА_1. у відповідність до вимог чинного законодавства були правомірними.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції
неправильно були застосовані норми матеріального права, тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишається в силі.

За правилами частини ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення
незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 210, 222 223, 224, 229, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу представника Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
задовольнити.

Рішення Апеляційного суду АРК від 28
вересня 2004 року скасувати.

Рішенням Київського районного суду м. Сімферополя від 27 травня 2004 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, крім
випадків, передбачених ст.237 КАС України.

Судді:
підписи

Копія вірна Мироненко
О.В.