Справа № 22а-308/2007
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-308/2007
суддя у 1-ій інстанції -
Категорія статобліку - 39 Черненкова
Л.А. (справа №2а-4/07)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

6 серпня 2007 року
м. Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю.(доповідач)

суддів -
Уханенко С.А., Сафронової С.В.,

при
секретарі - Портненко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_1, Головного управління праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської облдержадміністрації, Дніпропетровської обласної державної
адміністрації

на
постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2007
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської
облдержадміністрації, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, первинної профспілкової організації головного
управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської
облдержадміністрації про визнання
протиправним наказу начальника головного управління про реорганізацію
управління та його скасування; про визнання протиправними наказу начальника
головного управління та розпорядження голови облдержадміністрації про його
звільнення та скасування цих актів; про поновлення на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_1; про стягнення з головного управління заробітну плату за вимушений
прогул у сумі 49985 грн. 74 коп.; про стягнення з головного управління та з
облдержадміністрації моральної шкоди у сумі по 17000 грн. з кожного; про
поновлення строку позовної давності для звернення до суду; про визнання
протиправним та скасування рішення профкому про те, що профком вважає його
членом цієї організації; про визнання протиправним та скасування рішення
профкому про надання згоди на його звільнення, -

в с т а
н о в и л а:

Ленінський
районний суду м. Дніпропетровська позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Своєю постановою
від 08 лютого 2007 року суд поновив строк звернення до суду із заявою про
вирішення трудового спору про поновлення на роботі; поновив ОСОБА_1 на роботі в
головному управлінні праці та соціального захисту населення Дніпропетровської
обласної державної адміністрації на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнув з головного
управління на користьОСОБА_1. за рахунок середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 09 квітня 2004 року до 09 квітня 2005 року у розмірі 7688
грн. 46 коп., моральну шкоду у розмірі 500 грн., судовий збір на користь
держави у розмірі 85 грн. 38 коп.; стягнув з Дніпропетровської обласної
державної адміністрації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 грн.,
судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп. на користь держави. В іншій частині
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким визнати протиправним та скасувати наказ
головного управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації від 08.01.2004р.
НОМЕР_1 «Про реорганізацію головного управління»; стягнути з головного
управління праці та соціального захисту
населення Дніпропетровської облдержадміністрації заробітну плату за вимушений
прогул у розмірі 57517 грн. 67 коп.; стягнути з головного управління праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської облдержадміністрації та з Дніпропетровської обласної
державної адміністрації моральну шкоду у розмірі по 17000 грн. з кожного.

В своїх апеляційних скаргах Дніпропетровська обласна державна адміністрація
та головне управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації просять зупинити
перебіг строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового
виконання, а також скасувати постанову Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 08 лютого 2007 року та закрити провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних
скарг та заперечення на них колегія суддів вважає, що підстави для їх
задоволення та скасування постанови суду відсутні з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що
позивач працював на посаді заступника начальника головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної
державної адміністрації з 12 лютого 2001 року (а.с. 12том 1).

У зв'язку з реорганізацією головного управління, 01
жовтня 2002 року позивач був призначений на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5 том 1).

Наказом начальника головного управління від 08 січня 2004
року за НОМЕР_1 на виконання розпорядження голови Дніпропетровської
облдержадміністрації від 12 грудня 2003 року з метою необхідності впорядкування
структури головного управління, проведена його реорганізація відповідно до
штатного розпису, затвердженого облдержадміністрацією (а.с. 15 том 1).

Штатні розписи на 2003 рік та на 2004 рік по головному
управлінню праці та соціального захисту
населення ( а.с.4-7 том 1) підтверджують відбуття значних змін в складі
структурних підрозділів та посад управління, а саме: було реорганізоване управління
фінансів, бухгалтерського обліку та контролю у відділ бухгалтерського обліку та
звітності. До штату головного управління був переданий відділ у справах захисту
населення від наслідків Чорнобильської катастрофи ( а.с. 8, 139, 161 том 1).

Наказом НОМЕР_2 від 14 січня 2004 року було передбачено
вивільнення посад, в тому числі й посаду ІНФОРМАЦІЯ_1, яку займав позивач (а.с.
110, том 3).

Про наступне вивільнення позивач був попереджений у
відповідності до ст. 49-2 КЗпП України, про що свідчить акт від 15.01.2004 року
про ознайомлення з наказом НОМЕР_1 від
08.01.2004 року "Про реорганізацію головного управління" та з наказом
НОМЕР_2 від 14.01.2004 р. "Про вивільнення посад" позивача та
відмову його підписати вказані накази (а.с.172,том 1).

Позивачеві були запропоновані ряд посад як в головному
управлінні так і в його структурних підрозділах на протязі більш двох місяців
попередження про вивільнення займаної ним посади, що підтверджується
комісійними актами від 15.01.2004 року, 04.02.2004 року, 16.02.2004 року,
07.04.2004 року ( а.с. 169,260-262 том 1).

Розпорядженням голови
Дніпропетровської облдержадміністрації від 08 квітня 2004
року за НОМЕР_3на підставі подання начальника головного управління та за згодою
Міністерства праці та соціальної політики України - позивача звільнено з роботи
у зв'язку з реорганізацією головного управління згідно п.1 ст. 40 КЗпП України
(а.с. 13, 14 том 1).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність правових підстав для визнання противоправним наказу
начальника головного управління праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської облдержадміністрації від 08 січня 2004 року НОМЕР_1 "Про
реорганізацію головного управління", оскільки він був виданий на виконання
постанови Уряду та розпорядження голови
Дніпропетровської облдержадміністрації від 22.12.2003 року НОМЕР_4 "Про
внесення змін до штатної чисельності працівників управлінь праці та соціального
захисту населення" в частині внесення на розгляд та затвердження штатного
розпису управління з урахуванням
розпорядження голови облдержадміністрації від 06.11.2003 року НОМЕР_5 "Про упорядкування структури
обласної державної адміністрації"", а також від 20.01.2004 р.
НОМЕР_7 " Про передачу бюджетних програм із соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ( а.с. 235-236, 237).

Таким чином, вирішуючи питання
пов'язані із зміною штатної чисельності працівників органи виконавчої влади
діяли в межах своїх повноважень та на підставі об'єктивних процесів в організації
роботи відповідних структур, тому відсутні підстави для визнання відповідних
наказів незаконними.

Разом з тим, районним судом правильно встановлено, що під
час звільнення позивача відповідачами було порушено процедуру його звільнення,
а саме: у розпорядженні голови Дніпропетровської облдержадміністрації від
08.04.2004 року НОМЕР_3"Про звільнення ОСОБА_1" та у наказі
начальника головного управління праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської облдержадміністрації від 08 квітня 2004 року НОМЕР_6"Про
звільнення з посади ОСОБА_1" ( а.с.109, том 3) не вказані підстави звільнення,
як скорочення штату працівників. На підставі вказаного наказу був зроблений
запис у трудовій книжці ( а.с. З томі) - «Звільнений з посади у зв'язку з
реорганізацією головного управління, згідно п.1 ст. 40 КЗпП».

Проте, сама по
собі реорганізація підприємства, установи,
організації не може бути підставою розірвання трудового договору.

Крім того, судом встановлено, що неправильно вказані у
розпорядженні від 8 квітня 2004 р. НОМЕР_6 підстави звільнення позивача, а
саме: не вказаний наказ про скорочення штату працівників та не вказане подання
начальника головного управління; а у розпорядженні 08 квітня 2004 року за
НОМЕР_3не вказана посада яку займав та з якої звільняли позивача (а.с.13 том 1).

За таких обставин, районний суд обґрунтовано визнав ці
накази та розпорядження незаконними, поновив позивача на попередній посаді та
стягнув на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Колегія
суддів також вважає, що висновок про стягнення суму на користь позивача саме за
один рік є правильним та відповідає обставинам на які посилався суд
характеризуючи поведінку позивача під час судового розгляду, надання ним
доказів суду, що вплинуло на прийняті рішення та час розгляду судами всіх
інстанцій його вимог, які неодноразово змінювалися відносно підстав
незаконності звільнення, а також не своєчасного посилання саме на ці докази.

Також не підлягають задоволеню і вимоги щодо збільшення
суми стягнення моральної шкоди, оскільки розмір, який визначений судом першої
інстанції в повній мірі відповідає спричиненим стражданням. Крім того, сам факт
поновлення судом трудових прав позивача також необхідно розцінювати як
компенсація моральної шкоди.

Доводи апеляційних скарг,
висновки суду першої інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки
висновків, що є компетенцією суду, тому не можуть служити підставою для
скасування прийнятого судом рішення.

Керуючись ст.ст. 198, 200 КАС України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1, Головного управління праці
та соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації,
Дніпропетровської обласної державної адміністрації залишити без
задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08
лютого 2007 року - без змін.

Ухвала
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з моменту виготовлення повного тексту.

Судді: