Справа № 22-а-1304/2007
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2007-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-1304/2007
Головуючий 1 інстанції:
38 Доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 вересня 2007 року

м.Харків

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатова Ю.М.

Суддів
Шевцової Н.В., Водолажської Н.С.

за участю

секретаря Волошиної Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м.Харкові
адміністративну справу за апеляційною скаргою Головної державної інспекції на автомобільному транспорті на постанову Октябрського районного суду м.
Полтава від 23.05.2007 року по справі № 2-а-213/07

за позовом ОСОБА_1

до Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті у
Полтавській області

про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Головного управління державної інспекції
на автомобільному транспорті у Полтавскій області, в якому просив суд
визнати неправомірним та скасувати постаову Теиторіального управління
Головавтотрансінспекції у Полтавській області від 02.04.2007 року про
накладення на нього фінансових санкцій в сумі 1700 гривень.

Постановою Октябрьского районного суду
м.Полтави від 23.05.2007 року позов задоволено у повному обсязі.

Відповідач не погодившись з постановою
суду першої інстанції звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі. В
обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення
судом першої інстанції норм процесуального права, а саме прийняття справи з
порушенням прави підсудності, оскільки на думку відповідача, позивач є
суб'єктом підприємницькою діяльності, тому справа повинна розглядатися за
правилами КАСУ господарським судом.

Перевіривши в порядку ст.195 Кодексу
адміністративного судочинства України доводи апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1
належить автомобіль ВАЗ -2109 ЗНГ (а.с. 5).

ОСОБА_1
18.07.2006 року видав доручення на ім'я ОСОБА_2 на право керування
автомобілем ВАЗ-2109 ЗНГ (а. с. 6).

Допитаний в судовому
засіданні в якості свідка ОСОБА_2. пояснив, що він є кумом позивача та в
зв'язку з тим, що характер його роботи потребує поїздок в різні населені
пункти, ОСОБА_1 передав йому автомобіль ВАЗ-2109 для користування з послідуючим
викупом. 07.03.2007 року він вирішив заробити гроші та обладнавши автомобіль
ліхтариком на даху виїхав з метою здійснити перевезення пасажирів на таксі. Був
зупинений рейдовою бригадою, яка склала відповідний акт про те, що він
здійснював перевезення без оформлення документів. Також пояснив, що з ОСОБА_1 в
трудових відносинах не перебуває.

Державними інспекторами
відповідача 07.03.2007 року складений акт про те, що водій ОСОБА_2. здійснював
перевезення на таксі без оформлення подорожного листа та ліцензійної картки, на
автомобілі, що належить ОСОБА_1.

Постановою відповідача
від 02.04.2007 року відносно ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції в сумі 1700
грн. за те, що він 07.03.2007 року надавав послуги з перевезення пасажирів га
таксі без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 Закону України
"Про автомобільний транспорт".

Задовольняючи
позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач не
порушував законодавство про автомобільний транспорт, таке порушення було
допущено ОСОБА_2, а тому ОСОБА_1 не повинен нести відповідальність, передбачену
ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

З такими висновками суду першої інстанції
погоджується колегія суддів.

Судом першої інстанції встановлено та
відповідачем в апеляційній скарзі не оскаржується, що відомості викладені в
постанові від 02.04.2007 року не відповідають фактичним обставинам справи,
оскільки ОСОБА_1 особисто не надавав послуг з перевезення пасажирів і на такі
дії ОСОБА_2 не уповноважував.

В судовому засіданні не
знайшло підтвердження перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в трудових
правовідносинах. Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що між ними
на підставі довіреності, виданої позивачем виникли цивільні правовідносини.

Отже, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позову.

Доводи апеляційної
скарги виводів суду не спростовують.

Позивач звернувся до
суду, як фізична особа, а не суб'єкт
підприємницької діяльності. Автомобіль ВАЗ-2109 державний номер НОМЕР_1
належить позивачу, як фізичній особі. Довіреність на право керування
автомобілем на ім'я ОСОБА_2. видана позивачем, як фізичною особою.

Посилання відповідача,
що оскаржувана постанова була накладена на позивача, як на суб'єкта
підприємницької діяльності не змінює природу спору, оскільки відповідачем не
доведено, що оскаржуваною постановою фінансові санкції на позивача було
накладено у зв'язку із здійсненням ним підприємницької діляьності, тому,
колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на порушення судом
першої інстанції правил підсудності.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Територіального управління
Головавтотрансінпекції у Полтавській області - залишити без задоволення, а постанову Октябрьского районного суду
м.Полтави від 23.05.2007 року по справі
№ 2-а-21307 - без змін.

Ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня набрання ухвалою законної сили, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Ю.М.
Філатов

Судді Н.В. Шевцова

Н.С. Водолажська