Справа № 22а- 627\07
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2007-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а -6272007 Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 14 інстанції - Мовчан О.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

“19” липня
2007 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Сафронової С.В. (доповідача)

суддів: Поплавського
В.Ю.

Уханенко С.А.

при секретарі

судового засідання: Порт
ненко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Василівського районного суду Запорізької
області від 11 квітня 2007 року

у адміністративній справі № 2а-18/07 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення Василівської
районної державної адміністрації Запорізької області „про стягнення
недоплаченої щорічної разової допомоги учаснику бойових дій”, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до
Управління праці соціального захисту населення Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області, в якому просив зобов'язати відповідача
виплатити на його користь недоплачену одноразову грошову допомогу у розмірі
4258,45 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що має статус учасника
бойових дій і користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим
законодавством для цієї категорії осіб, а тому відповідно до ч.5 ст.12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому
щорічно до 05 травня повинна виплачуватись одноразова грошова допомога в
розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виплата якої за 2004 р., 2005 р., 2006
р. всупереч вимогам Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» та рішенню Конституційного Суду України
від 01.2.2004 р. проводилася не в повному обсязі.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 11 квітня
2007 року в задоволенні вищезазначених
позовних вимогах ОСОБА_1 було
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на не правильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити його вимоги.

Перевіривши матеріали справи, законність та
обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність застосування
судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій і користується пільгами, встановленими Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від
22.10.1993 року N 3551-XII.

Відмовляючи
у задоволені позову, суд першої інстанції правильно обґрунтовував свої висновки
тим, що органи соціального захисту діяли у відповідності з вимогами діючого законодавства, і
позивачу по справі за 2004, 2005 рік було виплачено
щорічну разову грошову допомогу у встановленому законом розмірі, а тому
протиправності та незаконності дій відповідача, як суб'єкта владних повноважень
не встановлено.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся за захистом
свого порушеного права щодо отримання щорічної разової допомоги за 2004-2005
р.р. лише у серпні 2006 р., не обґрунтовуючи при цьому поважність причин
пропуску строку для звернення до суду. Відповідач по справі, наполягав на
відмові ОСОБА_1 у задоволені в цій частині позову саме з підстав пропуску
строку звернення до суду.

Відповідно до ст.248-5 ЦПК України (в ред.1963 р. та яка діяла на час його
звільнення) скаргу може бути подано в
суд: у двомісячний строк, обчислюваний з дня, коли громадянин дізнався або
повинен був дізнатися про порушення його прав чи свобод; у місячний строк з дня
одержання громадянином письмової відповіді про відмову у задоволенні скарги
органом, службовою особою вищого рівня по відношенню до того органу, службової
особи, що постановили рішення чи здійснили дії або допустили бездіяльність, або
з дня закінчення місячного строку після подання скарги, якщо громадянином не
було одержано на неї письмової відповіді. Пропущений строк для подання скарги
може бути поновлено судом, якщо буде встановлено, що його пропущено з поважних
причин.

Згідно
ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного
суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що висновок районного
суду про відмову в задоволені вимог в частині позову про стягнення щорічної
разової допомоги за 2004-2005 р.р. на підставі пропуску строку - є законним та
обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги зводяться до особистого тлумачення та розуміння
законів які повинні бути застосовані до виниклих спірних правовідносин, тому не
можуть бути підставами для скасування рішення суду.

Також,
колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з тим, що органи праці та соціального захисту населення при
здійсненні виплати щорічної разової грошової
допомоги відповідно до ст.ст.12-16 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII
(ст.17-1 цього Закону від 22.10.1993 року N 3551-XII)
виступають згідно з ст.21 Бюджетного Кодексу України лише як розпорядники бюджетних
коштів, а порядок виплати разової грошової допомоги визначається Кабінетом
Міністрів України, який має щорічно у проекті Державного бюджету України
передбачати цільові кошти необхідні для виплати разової грошової допомоги
ветеранам війни (ч.2 Закону України від
25.12.1998 р. N 367-XIV)

Оскільки, Постановою Кабінету Міністрів України № 177 від 18.02.2004 р.
«Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
визначено, що Міністерство фінансів
України і Державне казначейство України забезпечують щороку до 10 квітня
виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової
грошової допомоги у розмірах, установлених законом про державний бюджет на
відповідний рік, а відповідно до вимог ч.2 ст.95 Конституції України, будь-які
видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків визначаються виключно Законом про Державний бюджет України, суд при вирішенні
спору правильно визначився з застосуванням у спірних відносинах ст.30 Законом
України «Про державний бюджет України на 2006 рік» N
3235-IV від 20.12.2005 р., якою встановлено, що у 2006 році виплата щорічної
разової грошової допомоги учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 250,00
грн.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2004 від
17.03.2004 р. не можуть бути прийняти до уваги бо не стосуються даного
конкретного випадку.

Відповідно
до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального
і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції не було допущено порушень матеріального права, і доводи апеляційної
скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205 КАС України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Василівського районного суду Запорізької
області від 11 квітня 2007 року - без
змін.

У повному обсязі ухвала суду буде виготовлена 24 липня 2007 року

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з часу виготовлення повного тексту.

Судді

копія відповідає оригіналалу

Суддя: