Справа № К-3551/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака
В.І.,

суддів Білуги С.В.,

Гаманка
О.І.,

Заїки
М.М.,

Загороднього А.Ф.,

при
секретарі
Замезі Ю.І.

розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 11.01.2005 р. та
ухвалу апеляційного суду Луганської області від 11.04.2005 р. по справі за
позовом ОСОБА_1 до Краснодонського міського управління паці та соціального
захисту населення про стягнення допомоги на оздоровлення, -

встановила:

У
вересні 2004 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Краснодонського міського
управління паці та соціального захисту населення про стягнення допомоги на
оздоровлення за 1996 - 2003 роки, передбаченої Законом України «Про
статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Рішенням Краснодонського
міськрайонного суду Луганської області від 11.01.2005р. у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 11.04.2005 р. вказане
судове рішення без змін.

На зазначені судові рішення надійшла
касаційна скарга ОСОБА_1, в якій ставиться питання про їх скасування з
постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права.

Перевіривши наведені доводи в касаційній
скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Перевіривши наведені доводи в касаційній
скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції було
встановлено, що позивач що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, інвалідом ІІІ групи. На момент звернення до суду Краснодонського міського управління паці та
соціального захисту було виплачено позивачу щорічну грошову допомогу на
оздоровлення за 1996 - 2002 роки в розмірі 21,50 грн. за кожен рік, відповідно
до постанови Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996р. № 836. Оскільки
розмір щорічної грошової допомоги на оздоровлення, встановлений постановою
Кабінету Міністрів України від
26.07.1996р. № 836 суперечить вимогам частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 звернулася до суду.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Частиною 5 статті 48 вищенаведеного Закону щорічна
допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту населення.

Згідно частини 7 статті 48 вищенаведеного Закону розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Постановою
Верховної Ради України від 20.02.1996 р. № 49/96 «Про порядок введення в дію
статей 10, 33, 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено рівень
мінімальної заробітної плати в місяць 1500000 крб. Відповідно до Указу
Президента України від 25.08.1996 р. № 762/96 «Про грошову реформу в Україні»
та введенням з 02.09.1996 р. в обіг національної валюти - гривні - мінімальна
заробітна плата в 1996 році склала 15 грн.

Статтею
2 Закону України «Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та
розміру мінімальної заробітної плати на 1998 рік» від 24.12.1997 р. № 780/97
встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 1998 року - 45 грн.,
а з 1 липня 1998 року - 55 грн. Закон набирає чинності з 1 січня 1998 року.

Статтею 2 Закону України «Про встановлення величини
вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на
1999 рік» від 25.12.1998 р. № 366
встановлено з 1 січня 1999 року розмір мінімальної заробітної плати 74 грн. на
місяць Цей Закон набирає чинності з 1 січня 1999 року.

Статтею
1 Закону України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2002
рік» від 13.12.2001 р. № 2896 встановлено з1 січня 2002 року розмір мінімальної
заробітної плати 140 грн. на місяць, а з 1 липня 2002 року - 165 грн. на
місяць. Закон набирає чинності з 1 січня 2002 року.

Статтею
89 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет
України на 2004 рік» від 17.06.2004 р. № 1801 встановлено з 1 січня 2004 року
розмір мінімальної заробітної плати 205 грн. на місяць, а з 1 вересня 2004 року
- 237 грн. на місяць.

Слід зазначити, що встановлений ще в 1996 році постановою
Кабінету Міністрів України № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення
протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому
іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет
Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то
виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними
нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме
стаття 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Закон України «Про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2002 рік» та Закон України «Про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2003 рік», а не Постанова Кабінету Міністрів
України «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996р. № 836.

За таких обставин та з урахуванням
вимог статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Краснодонське міське управління паці та
соціального захисту населення повинно виплатити позивачу щорічну
допомогу на оздоровлення за три роки, які передують часу звернення до суду,
виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Відповідно до частини 1
статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин
у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу.

Оскільки судами невірно
застосовано норми матеріального права та в судових рішеннях судів першої і
апеляційної інстанції, та протоколах судових засідань не міститься відомостей
про періоди, коли позивачу проводилася виплата щорічної допомоги на
оздоровлення за 2001, 2002, 2003 роки, що унеможливлює розрахунок судом
касаційної інстанції заборгованості, яка склалася між Краснодонським міським управлінням паці
та соціального захисту населення та Рябовою
В.Є., справа підлягає направленню на новий судовий розгляд.

Таким чином касаційна скарга підлягає
задоволенню, рішення судів першої та апеляційної інстанції скасуванню, а справа
направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської області від 11.01.2005 р. та ухвалу апеляційного
суду Луганської області від 11.04.2005 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
Краснодонського міського управління паці та соціального захисту населення про
стягнення допомоги на оздоровлення -
скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до Краснодонського
міськрайонного суду Луганської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.