Справа № 22-а-243\07
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2007-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22-а- 24307
Головуючий 1 інстанції: Мінаєва О.М.
Категорія : про стягнення
коштів Доповідач: Подобайло З.Г.
Ухвала

Іменем
України

23 серпня 2007 року

м. Харків

Судова колегія Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Подобайло З.Г.

Суддів - Мельнікової Л.В.

- Сіренко О.І.

за участю секретаря
судового засідання - Шеванової В.Ю.

та осіб, які беруть участь
у справі:

представник позивача - Литвиненко К.П.
(довіреність № 4 від 09.01.2007р.)

представник позивача -
Лубенцова Л.М.
(довіреність № 56 від 20.06.2007р.)

представник відповідача - ОСОБА_2 (
довіреність від 03.04.2007р.)

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Реконструкція» на постанову господарського суду Харківської області від
05.02.2007 року по справі №
АС-41/424-06

за позовом Виконавчої дирекції Харківського обласного
відділення соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м.
Харків

до
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Реконструкція», м. Харків

про стягнення 6775,65 грн.

встановила :

Позивач,
виконавча дирекція Харківського обласного відділення соціального

страхування
з тимчасової втрати працездатності у
листопаді 2006 року звернувся до господарського суду з адміністративним позовом
до відповідача ТОВ «Реконструкція» про стягнення заборгованості ( сум витрачені
з порушенням чинного законодавства та штрафу за порушення порядку витрачення
страхових коштів), зобов'язання
відповідача відобразити суми згідно рішення №90 від 18.02.2005 року в
звітності по коштах фонду Ф-4 фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності.

Постановою господарського суду Харківської області від
05.02.2007 року по справі АС-41/424-06
за позовом Виконавчої дирекції Харківського обласного відділення соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Харків до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконструкція»,
м. Харків про стягнення 6775,65 грн., позовні вимоги
задоволено. Стягнуто з ТОВ «Реконструкція» (61005 м. Харків, Набережна
здоров"я, 12, код 30989435) на користь Харківського обласного відділення
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (61200, м. Харків,
пл. Конституції, 1 Палац праці, 3 під'їзд, 4 поверх, код 26066290)
заборгованість в сумі 6775,65 грн. Зобов'язано ТОВ «Реконструкція», м. Харків,
відобразити суми згідно рішення №90 від 18.02.2005 року в звітності по Ф-4
фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності.

На зазначену постанову господарського суду
Харківської області від 05.02.2007 року відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій він просить суд, відповідно до п. З ч. 1 ст. 198 КАС України, ч. 1 ст.
202 КАС України, скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову, оскільки судом першої
інстанції при вирішенні спору були допущені істотні порушення норм
матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
спору: п. 2, п. 4 ч. З ст. 129 Конституції України, ч. 1, ч. 3 ст. 6 КАС
України, п. 4. ч. 1 ст. 7 КАС України, ст. 10 КАС України, ч. 1, ч. 4 ст. 11
КАС України, п. 1 ч. 3. ст. 49 КАС України .

В
апеляційній скарзі зазначає, що суд не звернув уваги на те, що позивач порушив
вимоги п.2 ч.1 ст.106 КАС України.

В
апеляційній скарзі зазначає, що суд направив повістку від 10.01.2007р. № 00393
не на поштову адресу Відповідача 61050 м. Харків, вул. Іскриньська, 31, кв. 5
або 61050, м. Харків, абон. скринька № 878, а за адресою, де Відповідач не
знаходиться (61050 м. Харків, набережна Здоров'я, 12), отримавши відповідь, що
"Адресат вибув". Суд дійшов хибного висновку про те, що згідно ст. 35
КАС України були належно повідомлені про час та місце судового засідання, але
правом участі у судовому засіданні не скористалися, з тексту оскаржуваної
постанови, а також з матеріалів справи видно, що немає жодного документа, який
підтверджував би вручення повістки (повісток).

По суті позовних вимог заявляє про
застосування строку позовної давності з посиланням на ч. 1, 2 ст. 216 ГК
України ,ч. 2, 3 ст. 217 ГК України ,ч. 4. ст. 267 ЦК України. Неповне
з'ясування судом обставин, що мають значення для справи виявилось в тому, що
суд не з'ясував, що вже сплив строк реалізації адміністративно-господарських санкцій,
передбачений ст. 250 ГК України і це призвело до неправильного вирішення справи
і ухвалення неправосудного рішення.

Так, оскільки за своєю правовою природою позовні вимоги є вимогами про

застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених главою 27
ГК України і сума позовних вимог, є
сумою таких санкцій, то діють правила ст. 250 ГК України.

Щодо вимоги зобов'язати відобразити суми згідно рішення № 90 від 18.02.2005

(зазначені вище суми) в звітності по Ф-4 фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, то оскільки ця вимога є додатковою до вимоги
про стягнення зазначених вище коштів (ця вимога є додатковою оскільки не має
сенсу без вимоги про стягнення вказаних коштів, також ця вимога не може бути
заявлена самостійно у відриві від вимоги про стягнення коштів, а задоволення
лише цієї вимоги без задоволення основної вимоги про стягнення коштів не має
сенсу), то відповідно до ст. 266 ЦК України, строк позовної давності щодо цієї
вимоги також сплив. Крім цього, чинним законодавством України не передбачено
обов'язку відображати конкретні суми в такій звітності; така звітність має
заповнюватись на власний розсуд і за власним волевиявленням; хоч і має підприємство дотримуватись певних правил при складанні і
поданні такої звітності, жодна особа, в тому числі державний орган чи інший
суб'єкт владних повноважень не має права вказувати конкретну інформацію, яку
мусить відображати в такій звітності, а тим паче примушувати вносити конкретну
інформацію до такої звітності відповідно до ст. 19 Конституції України.

Питання щодо зупинення виконання Постанови Господарського суду

Харківської області від 05 лютого 2007 року по справі № АС-41/424-06 в
зв'язку з

подачею апеляційної скарги представник позивача просив не розглядати.

Представник апелянта підтримав доводи скарги у судовому засіданні.

Позивач вважає апеляційну скаргу
відповідача такою, що не підлягає задоволенню, а постанову Господарського суду
Харківської області від 05.02.2007 року законною, обгрунтованою, не підлягаючою
скасуванню, так як судом першої інстанції дотримані вимоги ч.8 ст.35 КАС
України стосовно вручення повістки юридичній особі, якщо вона доставлена за
адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка
зазначена її представником і це підтверджується підписом відповідної службової
особи. На виконання вимог суду першої інстанції Позивачем було надано Витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, де було
зазначено, що місцезнаходження ТОВ «Реконструкція» - 61005, м. Харків, вул.
Набережна здоров'я, буд.12, саме за цієї офіційною адресою судом направлялись
повістки.

В запереченнях на апеляційну скаргу зазначає про правомірність винесення
судом постанови про стягнення на його користь з позивача сум заборгованості згідно
чинного рішення № 90, питання про
правомірність винесення якого вирішено судами.

Щодо доводів Позивача про застосування строку позовної давності вважає посилання на ч.1 ст. 238
Господарського кодексу України стосовно штрафних санкцій, які застосовуються
Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,
необґрунтованим. Також застосування
строку позовної давності вважає неправомірним відповідно ст.ст.257, 268
Цивільного кодексу України , ст. 30 п. 2 Закону № 2240 .

Щодо твердження Позивача про непередбаченість чинним законодавством його обов'язку відображати конкретні сумі в
звітності до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
та заповнення ним звітності на власний розсуд і за власним волевиявленням,
заперечує з посиланням на Закон України № 2240 пп.4 п.2 статті 27 та Інструкції
про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою
правління Фонду від 26.06.2001 року № 16.

Представники
позивача підтримали заперечення на апеляційну скаргу у судовому засіданні у
суді першої інстанції.

Заслухавши суддю доповідача,
представників сторін, дослідивши апеляційну скаргу, заперечення на неї,
постанову суду та матеріали справи, колегія суддів вважає доводи апеляційної
скарги такими, що не спростовують висновки судового рішення, не можуть бути
прийняті до уваги, а скарга такою, що задоволенню не підлягає.

Судом
першої інстанції встановлено та підтверджено
у суді апеляційної інстанції, що ТОВ «Реконструкція» зареєстровано в Московській районній
виконавчій дирекції Харківського обласного відділення соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності 26.12.2001 року за №488.

Цією
установою було проведено перевірку повноти нарахування, своєчасного і повного
перерахування страхових внесків і використання коштів Фонду на виплату
встановлених видів допомоги по соціальному врахуванню, путівок і дотримання
діючих положень щодо оздоровлення та позашкільного обслуговування дітей в ТОВ
«Реконструкція» за період з 01.01.2002 року по 01.01.2005 року, про що було
складено акт № 15 від 04.02.2005 року. При перевірці було виявлено, що в
порушення п.1 ст. 47, п.1 ст. 50 Закону України « Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв"язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" від
18.01.2001 року №2240 та п.п.2.2.1., п.п.2.2.2., п.п. 2.2.8. п.2.2. Інструкції
про порядок планування, обліку, видачі путівок на санаторно-курортне лікування
та оздоровлення застрахованих осіб і членів їх сімей, придбаних за рахунок
коштів Фонду соціального рахування з тимчасової втрати працездатності,
затвердженої постановою правління Фонду від 24.12.2001 року № 51, в 2002 та
2004 роках санаторне-курортне лікування по путівкам до оздоровчого комплексу
санаторного типу «Приморський» м. Приморськ Запорізької області, придбаним за
кошти Фонду та виданим директору ТОВ « Реконструкція» - ОСОБА_1, отримала його
дружина - ОСОБА_2, яка не працювала на
даному підприємстві. Внаслідок вищенаведених порушень ТОВ
"Реконструкція" було неправомірно використано коштів Фонду в сумі
4517,10 грн.

За
результатами перевірки, заступником директора Виконавчої дирекції

Харківського
обласного відділення Фонду було винесене Рішення № 90 від 18.02.2005 року про
застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій, неправомірних
витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства по
загальнообов'язовому державному соціальному страхуванню. Згідно цього Рішення
ТОВ « Реконструкція» в десятиденний термін від дня його отримання повинна була
перерахувати до Фонду 6 775,65 грн., з яких: 4517,10 грн. - витрати, проведені
з порушенням чинних нормативних документів згідно акту перевірки); 2258,55 грн.
- штраф за порушення порядку витрачання страхових коштів (50 % від суми
неправомірно використаних коштів Фонду), яке було отримано особисто директором
ТОВ "Реконструкція"- ОСОБА_1 25.02.2005 року, що засвідчено його
підписом на рішенні.

Вказане
рішення було оскаржено ТОВ «Реконструкція» до вищестоящої організації -
Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Київ. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 24.03.2005 року №
05-31-424 в задоволенні скарги ТОВ "Реконструкція" було відмовлено, а
дії Виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду щодо
застосування фінансових санкцій до ТОВ «Реконструкція» на загальну суму 6775,65
грн. визнані правомірними.

04.03.2005
року ТОВ «Реконструкція» звернулось до Господарського суду Харківської області
з позовною заявою про визнання дій щодо застосування фінансових санкцій на
загальну суму 6775,65 грн. незаконними. Рішенням Господарського суду
Харківської області від 08.06.2005 року
в позові було відмовлено. Постановою Харківського апеляційного господарського
суду від 29.08.2005 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.07.2006 року в
задоволенні касаційної скарги ТОВ
"Реконструкція" було відмовлено, рішення Господарського суду
Харківської області від 08.06.2005 року та постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 29.08.2005 року залишено без змін.

Судом
першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що
відповідач не відображає суму нарахованою рішенням № 90 від 18.02.2005 р. у
щоквартальній звітності по коштах Фонду по Ф-4, що є
порушенням п. 8.5.
Інструкції № 16, згідно якого суми донарахованих платежів,
штрафних та фінансових санкцій, передбачених цією Інструкцією, відображаються у
звіті по коштах Фонду Ф4-ФСС з ТВП та сплачуються страхувальниками окремим
платіжним дорученням на рахунок Фонду в десятиденний термін з дня закінчення
ревізії чи перевірки з урахуванням стану взаєморозрахунків з бюджетом Фонду на
кінець місяця, який передував перевірці.
Не сплачені у визначений строк зазначені платежі вважаються недоїмкою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент
розгляду справи відповідач не перерахував суму заборгованості позивачу , не відобразив
у звітності ці суми та правомірно
задовольнив позовні вимоги .

Твердження апелянта про порушення
судом першої інстанції при ухваленні рішення вимог ч.8 ст.35 КАС України є неправомірним, оскільки відповідно вказаної
норми КАСУ повістка вважається врученою
юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного
державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником і це
підтверджується підписом відповідної службової особи. Тобто, дана норма закону є
диспозитивною, оскільки Кодексом встановлені 2 рівнозначних, правомірних
способи вручення судової повістки юридичній особі.

З матеріалів справи вбачається, що
на вимогу суду першої інстанції Позивачем було надано Витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців , згідно якого
місцезнаходженням ТОВ «Реконструкція» є
адреса: 61005, м. Харків, вул. Набережна
здоров'я, буд.12 ( а.с. 95), саме за
якою судом неодноразово направлялись
процесуальні документи: позовна заява з доданими позивачем документами
до неї, ухвали, повістки, але були повернуті суду з поштовою відміткою «давно выбыл» ( а.с. 49,104), за адресою, внесеною до Держреєстру судом першої
інстанції правомірно була направлена прийнята постанова від від 05 лютого 2007 року, але була
повернута з поштовою відміткою «не
значится» ( а.с.115), тому в цій частині доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм процесуального права є неправомірними.

Крім
того, судом першої інстанції також
процесуальні документи направлялись і за фактичною адресою, вказаною позивачем
у позові: проспект Леніна 38, 521-2
м.Харків, 61166, які також повертались з поштовою відміткою «адресат не найден»
( а.с.89).

Відповідно
до ч. 3 ст. 89 Цивільного кодексу України до єдиного державного реєстру
вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її
найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва,
мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Відповідно
до статті 1 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" від 15.05.2003 року № 755-ІУ (далі - Закон № 755) місцезнаходження юридичної особи - адреса
органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи
закону виступають від її імені (далі - виконавчий орган).

Відповідно до п.1 ст. 19 Закону № 755 у разі, якщо зміна відомостей про
юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, не пов'язана із
змінами до установчих документів юридичної особи або не підлягає державної
реєстрації, виконавчий орган юридичної особи або уповноважена ним особа
зобов'язаний подати (надіслати рекомендованим листом) державному реєстратору
за місцезнаходженням реєстраційної
справи юридичної особи заповнену реєстраційну картку про внесення змін до
відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі. У
разі, якщо подається (надсилається) реєстраційна картка про внесення змін до
відомостей про місцезнаходження юридичної особи, до неї додається свідоцтво про
державну реєстрацію юридичної особи.

Матеріалами
справи підтверджено, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію
(перереєстрацію) та витягу з ЄДРЮОФОП
ТОВ «Реконструкція» станом на 13.12.2006 року зареєстровано за адресою м.Харків, Набережна здоров»я , буд 12 з 23.06.200 року ( а.с. 94-96).

Відповідно до п.п.8 п.2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням» від 18.01.2001 року № 2240 в
редакції Закону № 3456 від 22.02.2006 року «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України») (далі - Закон № 2240) відповідач зобов'язаний був надавати виконавчій дирекції
Фонду відомості про зміну облікових реквізитів підприємства, установи,
організації, їх місцезнаходження, юридичної адреси в десятиденний строк з дня
виникнення відповідних змін.

Відповідачем вимоги законодавчих актів виконані не були. З моменту своєї
реєстрації в Московській районній виконавчій дирекції Харківського обласного
відділення Фонду Відповідач жодного разу не звертався до Фонду з офіційним
листом, в якому повідомлялась би його нова адреса, підтверджена відповідними
документами.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правомірно не взято до
уваги при вчиненні процесуальних дій
відповідно ст. 35 КАС України адреса
Відповідача - 61050, м. Харків, вул. Іскринська, буд. 31, кв. 5, зазначена
підприємством в процесуальних документах по іншій справі, оскільки такі дії не
передбачені нормами КАС України.

Діяльність Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

регулюється Законом України № 2240, який є одним із спеціальних законів в
сфері

загальнообов'язкового державного соціального страхування. Саме цим Законом
визначено статус Фонду, відповідно до статті 9 якого Фонд належить до цільових
позабюджетних страхових фондів та є некомерційною самоврядною організацією,
тобто не є органом державної влади або
органом місцевого самоврядування, але йому такі повноваження делеговані, тобто
в розумінні ст. 3 КАС України він є суб'єктом владних повноважень.

При накладенні штрафних (фінансових) санкцій за порушення в сфері

загальнообов'язкового державного соціального страхування Фонд керується
Законом № 2240 та Інструкцією про порядок проведення ревізій та перевірок по
коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,
затвердженою Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасовою
втратою працездатності від 19.09.2001 року № 38 (далі - Інструкція 38).

Доводи апеляційної скарги про застосування строку позовної давності з
посиланням на Господарський кодекс України та Цивільний кодекс України є
неправомірними, оскільки відповідно до ст. 30 п. 2 Закону № 2240 , норма якої є
спеціальною нормою відносно загального правила, встановленого Господарським та
Цивільним кодексами України, визначено, що строк давності в разі стягнення
страхових внесків, пені та фінансових санкцій, передбачених цією статтею, не
застосовується.

Предметом позову є стягнення заборгованості в сумі 6 775,65 грн. , яку
визначено Рішенням № 90 від 18.02.2005 року про застосування та стягнення сум
штрафних (фінансових) санкцій, неправомірних витрат, донархованих сум внесків
та пені за порушення законодавства по загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню та Відповідач
повинен був перерахувати до Фонду в десятиденний термін від дня отримання
Рішення № 90 від 18.02.2005 року (рішення було отримано 25.02.2005 року, про що
свідчить підпис директора ТОВ «Реконструкція» ОСОБА_1 ( а.с.21-22).

У встановлений строк ця сума не була перерахована Відповідачем до Фонду, а
питання щодо правомірності прийняття
Фондом рішення № 90 від 18.02.2005 року , що є підставою для подання цього позову вирішувалось судовими інстанціями: рішенням
Господарського суду Харківської області від 08.06.2005 року, яке набрало
законної сили 29 серпня 2006 року згідно
Постанови Харківського апеляційного господарського суду , підприємству у позові
про визнання недійсним цього рішення відмовлено та 06 липня 2006 року ухвалою Вищого адміністративного суду України
касаційну скаргу відповідача було залишено без задоволення, у зв»язку з чим всі ці обставини правомірно були враховані судом першої інстанції при ухваленні
рішення у справі та відповідно ч.1 ст.72 КАС України мають преюдиціальне
значення.

Доводи
апеляційної скарги про те, що суд не звернув уваги на порушення позивачем вимог п.2 ч.1 ст.106
КАС України у зв»язку з неправильним
зазначенням у позовній заяві поштової адреси Відповідача за
якою він не знаходиться, а також номеру засобу телефонного зв'язку, який давно не йому не належить і його змінено на
інший, безпідставні та не знайшли підтвердження у суді апеляційної інстанції.

На
підставі вищевикладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, доводи,
викладені в ній не спростовують обставини, встановлені судом та висновки оскаржуваного рішення.

Керуючись
ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила
:

Апеляційну скаргу «Реконструкція» на
постанову господарського суду Харківської області від
05.02.2007 року по справі №
АС-41/424-06 залишити без задоволення.

Постанову господарського суду
Харківської області від 05.02.2007 року
по справі № АС-41/424-06 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня набрання ухвалою законної сили, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Подобайло
З.Г.

Судді
Сіренко О.І.

Мельнікова Л.В.

Ухвала в повному обсязі виготовлена
та підписана 28 серпня 2007р.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя Харківського апеляційного

адміністративного
суду
Подобайло З.Г.