Справа № 22а-632/2007
Суддя: Кварталова А.М.
Дата ухвалення: 2007-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-632/2007
Головуючий в 1 інстанції- суддя
Суддя-доповідач-
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2007
року
м. Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -
Кварталової A.M.,

суддів - Галушко Л.А., Плавич Н.Д.

при секретарі - Чебан Н.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до військової частини А 3955
про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення,

за апеляційною
скаргою військової частини А 3955
на постанову Білгород -Дністровського
міськрайонного суду Одеської області від 18
грудня 2006 року ,-

встановила:

У листопаді 2006 року позивачка
звернулася до суду з позовом на обґрунтування якого зазначила, що під час
проходження військової служби у в/ч ІНФОРМАЦІЯ_1 з січня 2000 року по
06.01.2005р., не отримувала продовольчий пайок. Вказана військова частина була
розформована, а її правонаступником визначена в/ч A3 95 5, тому
посилаючись на ч. 2 ст. 9 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей" просила стягнути із відповідача
14370,80 грн. грошової компенсації замість не отриманого продовольчого пайка,
(а.с. 2-10).

Відповідач проти
позову заперечував.

Постановою
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від

18 грудня 2006
року позовні вимоги задоволені у повному обсязі.(а.с. 17). Суд стягнув з
військової частини А 3955 на користь ОСОБА_1 14370,80 грн.

Ухвалою
апеляційного суду Одеської області від 03
квітня 2007 року
апелянту поновлено пропущений процесуальний строк.

В апеляційній
скарзі відповідач просив постанову суду скасувати та постановити нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.(а.с. 25-26).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи скарги,
яку попросив задовольнити.

Представник
позивачки просив залишити рішення суду без змін.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, обговоривши
доводи скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до
вимог ст.ст. 159, 161 КАС
України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене
судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених тими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Проте цих вимог
суд першої інстанції не дотримав, повно і правильно встановивши обставини справи,
прийшов до помилкового висновку про задоволення позову через порушення норм
матеріального права.

Згідно до вимог
ст. 95 Конституції
України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків.

Відповідно до
вимог ч. 2 ст. 4 Бюджетного
Кодексу України, при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не
суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та Закону про
Державний бюджет України.

За вимогами ст. 21, 22 Бюджетного
Кодексу України, відповідач є розпорядником(відповідного рівня) коштів
бюджетного призначення і використовує кошти, які надійшли в порядку виконання
Закону України "Про Державний бюджет України".

Згідно до ст. 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"
від 20.12.1991 року № 2011 (у редакції
Закону від 21.09.1999р.), військовослужбовці мали одержувати за рахунок держави
грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням
військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Дію вказаного
положення в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або
грошової компенсації замість них було зупинено Законом України від 17.02.00р. № 1459 із 10 березня 2000 року, а з
прийняттям Закону від 29.05.2001р. -
за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби
безпеки України, Управління державної охорони та Головного управління
внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують
цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність
військовослужбовців.

Вказаний Закон
від 17.02.00р. № 1459, що
зупинив дію положення про можливість одержання продовольчих пайків або грошової
компенсації замість них був чинним на час виникнення спірних відносин і
неконституційним не визнавався.

Як вбачається із
матеріалів особової справи, позивачка проходила службу у військовій частині
ІНФОРМАЦІЯ_1 Міністерства оборони України і до категорії військовослужбовців,
що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність - не належала,
була виключена із списків особового складу частини з 30.11. 2004 року у зв'язку
із звільненням у запас(а.с.6-8).

За довідкою
військової частини ІНФОРМАЦІЯ_1
від 30.09.04р. №
103, позивачка з 11 березня
2000р. по день звільнення 30.11.2004р. продовольчим пайком не забезпечувалася
та грошову компенсацію не отримувала(а.с.10).

За таких обставин, у суду першої інстанції не було законних
підстав для застосування положення Закону дію якого було зупинено, висновку, що
дії відповідача суперечать вимогам законодавства і ухвалення рішення про
задоволення позову.

Поза увагою суду
залишились і вимоги ч. 2
ст. 99, ст. 100 КАС України за
якими пропуск процесуального строку для звернення до адміністративного суду,
може бути визнаний самостійною підставою для відмови у позові

Доводи позивача
не спростовують цих висновків суду, тому мають бути відхилені.

Зважаючи на
вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено
помилку в застосуванні норм матеріального права, що призвело до неправильного
вирішення справи, судове рішення відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України
підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.
195, п.3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів -

постановила:

Апеляційну
скаргу військової частини А 3955
- задовольнити.

Постанову
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 грудня 2006 року скасувати,
постановити нову.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини A3 95 5 про стягнення грошової компенсації за продовольче
забезпечення в розмірі 14370
грн. 80 коп. - відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання законної сили до
Вищого адміністративного суду України.