Справа № 22-а-897/07
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Костенко Л.А.
Категорія: Доповідач
оскарження рішення суддя
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2007 року

№ 22-а-897/07

Колегія суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

за участі:

представник позивача - ОСОБА_1

представник відповідача - Бакланова Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Підприємця - фізичної особи ОСОБА_2 на
постанову Господарського суду Сумської області від 07 травня 2007року по справі
№ АС 12/85-07

за позовом Підприємця - фізичної особи ОСОБА_2

до
Сумської міжрайонної
державної податкової інспекції

про
визнання протиправним та скасування
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватний підприємець ОСОБА_2, звернувся до
Господарського суду Сумської області з позовом до Сумської міжрайонної
державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування
повідомлення-рішення.

Господарським судом Сумської області 07.05.2007р.
прийнята постанова у справі № АС 12/85-07, якою в задоволенні позову відмовлено.

Скаржник, Приватний підприємець ОСОБА_2, вважає, що постанова суду не відповідає
вимогам чинного законодавства, оскільки вважає, що в даному випадку на підприємця повністю поширюються вимоги
Закону України «про оподаткування прибутку підприємств», стосовно формування
валових витрат. Наявність накладних на отримання товару дає підстави для
віднесення сум до валових витрат згідно п. п. 5.39 ст. 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Скаржник просить скасувати постанову Господарського суду Сумської області
від 07.05.2007р. у справі № АС 12/85-07 та визнати протиправними і скасувати
податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.12.2006р. та рішення від
09.02.2007р. № НОМЕР_2 про результати розгляду первинної скарги в повному
обсязі.

В судовому
засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти
задоволення скарги заперечує. Заслухавши представників сторін, перевіривши
матеріали справи , обговоривши доводи апеляційної скарги , судова колегія
вважає , що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Судом першої
інстанції було встановлено наступне.

Відповідачем
проведена виїзна планова перевірка дотриманням вимог податкового законодавства
приватним підприємцем ОСОБА_2 за період з 01.07.2005 р. по 30.09.2006 р.,
складений акт від 05.12.2006 року № НОМЕР_3 та прийняте податкове
повідомлення-рішення від 05.12.2006 року № НОМЕР_1 про визначення позивачу
прибуткового податку на доходи від підприємницької діяльності в сумі 13 044,47
грн..

Позивач оскаржує зазначене донарахування, не погоджуючись
з ним.

Суд першої інстанції вважає вимоги безпідставними з
огляду на наступне:

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю регулюються Декретом Кабінету Міністрів України від
26.12.1992 р. № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», положення якого
продовжують діяти і після набрання з 01.01.2004 р. чинності Законом України від
22 травня 2003 року № 889 «Про податок з доходів фізичних осіб» з врахуванням
положень пункту 9.12 статті 9 цього Закону.

Відповідно до ст. 13 Декрету оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у
грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати
не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими
органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

Відповідно п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» № 283/97-ВР від 22.05.1997 р. (далі Закон 283) до складу
валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт, послуг).

Згідно п.5.3 ст. 5 Закону 283 не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких
передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно додатку № 7 до Інструкції № 12 "Про
оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою
діяльністю" від 21.04.1993 року із змінами та доповненнями, вказано, що
оскільки фізичні особи не являються юридичними особами і платниками податку на
прибуток і, відповідно, не зобов'язані вести бухгалтерський облік, вони
формують свої витрати згідно ст. 5 «Валові витрати» і ст. 8 «Амортизація»
Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" в редакції
Закону України від 22.05.97 р. № 283/97-ВР, з подальшими змінами та
доповненнями . У відповідності до ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України від
26 грудня 1992 року № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян" до
складу витрат, відносяться документально підтверджені витрати безпосередньо
пов'язані з одержанням доходів, які включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або які підлягають амортизації згідно ст. 5 та ст. 8 Закону
України "Про оподаткування прибутку підприємств" в редакції Закону
України від 22.05.97 р. № 283/97-ВР, з подальшими змінами та доповненнями.
Положення статті 5 («Валові витрати») застосовуються в частині підтвердження
первинними документами витрачених сум згідно із операціями (які відповідають
переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді (у
звітному кварталі) безпосередньо отриманий дохід ( додаток № 7 до Інструкції №
12 "Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою
діяльністю" від 21.04.1993 року із змінами та доповненнями).

Перевіркою встановлено порушення п. п. 5.3.9. п.5.3.ст.5
Закону України № 283/97-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств"
від 22.05.1997 р. із змінами та доповненнями: до складу валових витрат Ш
кварталу 2006 року віднесено витрати, не підтверджені розрахунковими,
платіжними документами, а саме:

видаткова накладна № НОМЕР_4 від 23 серпня 2006 року на
суму 16929,70 грн. ( не підтверджено платіжним документом суму 16004,67 грн.)

видаткова накладна № НОМЕР_5 від 06 вересня 2006 року на
суму 46960,28 грн. (не підтверджено платіжним документом суму 46960,28 грн.)

видаткова накладна № НОМЕР_6 від 12 вересня 2006 року на
суму 35297,84 грн. (не підтверджено платіжним документом суму 22292,68 грн.)

видаткова накладна № НОМЕР_7 від 15 вересня 2006 року на
суму 19280,00 грн. (не підтверджено платіжним документом суму 880,00 грн.)

видаткова накладна №НОМЕР_8 від 20 вересня 2006 року на
суму 6561,00 грн. (не підтверджено платіжним документом суму 2007,67 грн.)

на загальну суму 88145,30 грн.

Таким чином, позивачем порушені вимоги п. п. 5.3.9. п.
5.3 ст. 5 Закону 283, так як включені до складу валових витрат в III кварталі 2006 року
витрати не підтверджені документально.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку
про правомірність прийняття відповідачем рішення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з
такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися.

Позивач оскаржує податкове повідомлення -
рішення від 05.12.2006 року № НОМЕР_1,
але воно було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до відповідача ,
відповідно ст. 5 Закону України «Про порядок погашення податкових зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Рішення від 09.02.2007р. № НОМЕР_2 про
результати розгляду первинної скарги податкове повідомлення рішення від
05.12.2006 року № НОМЕР_1 частково скасоване, а відповідно до ст.. 6 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами» є відкликаним , тобто не діючим з моменту
отримання рішення за результатами розгляду скарги, а як свідчать матеріали
додані до позовної заяви, сам позов, та підтверджує представник позивача в
апеляційному суді, рішення за результатами розгляду скарги отримано позивачем
до подачі позову.

Таким чином позивач на момент подачі позову
просив скасувати та визнати протиправним , вже не діюче в наслідок розгляду
скарги платника податків податкове повідомлення - рішення.

Тому в частині позовних вимог про визнання
протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 05.12.2006 року № НОМЕР_1, в позові
необхідно відмовити, але з інших підстав чим відмовив суд першої інстанції.

Стосовно вимог про скасування Рішення від 09.02.2007р. № НОМЕР_2 про
результати розгляду первинної скарги, колегія суддів зазначає, що в частині
задоволення скарги позивача, позов про скасування та визнання нечинним рішення
про результати розгляджу скарги задоволенню не підлягає, оскільки в цій частині
рішення про результати розгляду скаргу не порушує прав позивача.

Стосовно частині рішення про результати
розгляду скарги, в якій в задоволенні скарги відмовлено, то ця відмова не
відповідає законодавству.

Відповідно до. ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» Оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у
грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною
податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України
та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з
одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України “Про
оподаткування прибутку підприємств"

Згідно ст. 14 наведеного Декрету, платник
податків сплачує авансові платежі, а остаточний розрахунок податку проводиться
по ітогам року.

Але відповідач провів нарахування податку (не
авансових плпатежів) по ітогом 3 кварталу 2006 року. Тобто визначив
необхідність сплатити подпаток до закінчення періоду після закінчення якого мав право робити
відповідне нарахування.

Внаслідок передчасного нарахування, ДПІ не
врахувало що у 4 квартілі 2006 року, була проведена оплата отриманої продукції.

Таким чином при розгляді скарги ДПІ
повиннобуло скасувати і в цієї частині податкове повідомлення - рішення ,
визнавши нарахування необгрунтованим.

Прийнявши рішення про часткове незадоволення
скарги ДПІ поклало на себе обовязок прийняти відповідно до Порядку
затвердженого наказом ДПА України №253 2001 року, нове податкове повідомлення -
рішення, про нарахуквання податку в частині незадоволення скарги. Але такен
нарахування в звязку з вище наведеним не відповідає вимогам законодавства.

Враховуючи наведене, позов в частині визнання протиправними та скасування рішення
від 09.02.2007р. № НОМЕР_2 про результати розгляду первинної скарги в частині
відмови в задоволенні скарги, підлягає задоволенню.

Враховуючи, що про прийнятті рішення судом
першої інстанції не з'ясовані обставини, які мають значення для справи та при
помилковому застосуванні матеріального права,
постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової
постанови по справі.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Підприємця
- фізичної особи ОСОБА_2
задовольнити частково.

Постанову Господарського суду Сумської області
від 07 травня 2007року по справі № АС 12/85-07 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Рішення Сумської міжрайонної державної податкової інспекції від 09.02.2007р. № НОМЕР_2 про результати розгляду
первинної скарги в частині відмови в задоволенні скарги визнати протиправним та
скасувати.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з державного бюджету України на
користь Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 1,70 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та підписано 17
вересня 2007 року

Головуючий
Сіренко О.І.

Судді
Григоров А.М.

Подобайло З.Г.