Справа № К-20786/06
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2007-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Суддів
- Смоковича М.І.,

Горбатюка С.А.,

Веселької Т.Ф.,

Чумаченко
Т.А.,

Мироненка О.В. (суддя -
доповідач)

провівши у письмовому провадженні розгляд адміністративної справи

за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на постанову Києво - Святошинського районного
суду Київської області від 31 січня 2006 року

та ухвалу Апеляційного суду Київської
області від 30 травня 2006 року

за позовом ОСОБА_3

до Бобрицької
сільської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2

про визнання недійсним рішення
виконкому Бобрицької сільської ради НОМЕР_1,-

В С Т А Н О В И ЛА :

У жовтні 2005 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до
Бобрицької сільської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення
виконкому Бобрицької сільської ради НОМЕР_1 про передачу у власність ОСОБА_4
земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Постановою Києво - Святошинського районного суду
Київської області від 31 січня 2006 року було задоволено позов.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30 травня
2006 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати
постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій, ухвалити нове
судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню, постанова Києво - Святошинського районного
суду Київської області 31 січня 2006 року та ухвала Апеляційного суду Київської
області від 30 травня 2006 року - скасуванню, а справа - направленню на новий
судовий розгляд до суду першої інстанції.

Вирішуючи справу, суд як першої, так і апеляційної
інстанції виходили з того, що даний спір є публічно-правовим і належить до
компетенції суду адміністративної юрисдикції.

З таким висновком
погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Предметом спору в даній справі є передача земельної
ділянки у власність. Позивач звернувся до суду для захисту права, що виникло на
підставі права власності, керуючись положеннями Цивільного процесуального
кодексу України та Земельного кодексу України.

Тобто між сторонами існує спір про право, який має
приватноправовий характер, що в свою чергу виключає розгляд цієї справи в
порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,
прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень
з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Компетенція адміністративних судів,
встановлена ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, на цей спір
не поширюється.

Цей позов не є адміністративним, оскільки вимоги позивача
не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з
боку органів державної влади, зазначених відповідачами.

Відповідно до ст. 228 КАС України суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення в касаційному порядку і за правилами статті
157 Кодексу адміністративного судочинства України, закриває провадження у
справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного
судочинства та роз'яснює позивачу право звернення до суду в порядку цивільного
судочинства.

Керуючись ст.ст. 20, 210, 222, 223, 228, 230, 157 КАС України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Києво - Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30 травня 2006 року скасувати.

Закрити провадження у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_3 до Бобрицької сільської
ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання
недійсним рішення виконкому Бобрицької сільської ради НОМЕР_1.

Ухвала оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст.237 КАС
України.

Судді:
Смокович М.І.

Горбатюк С.А.

Весельська Т.Ф.

Чумаченко Т.А.

Мироненко О.В.

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

вул. Московська, 8, м. Київ, 01010

справа № к-20786/06

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Суддів
- Смоковича М.І.,

Горбатюка С.А.,

Веселької Т.Ф.,

Чумаченко Т.А.,

Мироненка О.В. (суддя - доповідач)

провівши у письмовому провадженні розгляд адміністративної справи

за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на постанову Києво - Святошинського районного
суду Київської області від 31 січня 2006 року

та ухвалу Апеляційного суду Київської області
від 30 травня 2006 року

за позовом ОСОБА_3

до Бобрицької
сільської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2

про визнання недійсним рішення
виконкому Бобрицької сільської ради НОМЕР_1,-

В С Т А Н О В И ЛА :

У жовтні 2005 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до
Бобрицької сільської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення
виконкому Бобрицької сільської ради НОМЕР_1 про передачу у власність ОСОБА_4
земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Постановою Києво - Святошинського районного суду
Київської області від 31 січня 2006 року було задоволено позов.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30 травня
2006 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати
постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій, ухвалити нове
судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню, постанова Києво - Святошинського районного
суду Київської області 31 січня 2006 року та ухвала Апеляційного суду Київської
області від 30 травня 2006 року - скасуванню, а справа - направленню на новий
судовий розгляд до суду першої інстанції.

Вирішуючи справу, суд як першої, так і апеляційної
інстанції виходили з того, що даний спір є публічно-правовим і належить до
компетенції суду адміністративної юрисдикції.

З таким висновком
погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Предметом спору в даній справі є передача земельної
ділянки у власність. Позивач звернувся до суду для захисту права, що виникло на
підставі права власності, керуючись положеннями Цивільного процесуального
кодексу України та Земельного кодексу України.

Тобто між сторонами існує спір про право, який має
приватноправовий характер, що в свою чергу виключає розгляд цієї справи в
порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,
прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Компетенція адміністративних судів,
встановлена ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, на цей спір
не поширюється.

Цей позов не є адміністративним, оскільки вимоги позивача
не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з
боку органів державної влади, зазначених відповідачами.

Відповідно до ст. 228 КАС України суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення в касаційному порядку і за правилами статті
157 Кодексу адміністративного судочинства України, закриває провадження у
справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного
судочинства та роз'яснює позивачу право звернення до суду в порядку цивільного
судочинства.

Керуючись ст.ст. 20, 210, 222, 223, 228, 230, 157 КАС України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Києво - Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30 травня 2006 року скасувати.

Закрити провадження у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_3 до Бобрицької сільської
ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання
недійсним рішення виконкому Бобрицької сільської ради НОМЕР_1.

Ухвала оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст.237 КАС
України.

Судді:
підписи

Копія вірна
Мироненко О.В.