Справа № К-4871/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
квітня 2007 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
суддів : Бутенка В.І.
розглянувши порядку письмового касаційного провадження адміністративну
справу за скаргою ОСОБА_1на неправомірні прокуратури м. Києва, -
У березні 2005 року ОСОБА_1. звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій
просив зобов'язати відповідача усунути допущені порушення законних прав та
інтересів заявника і внести до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва протест на
актНОМЕР_1 від 15.08.2000 року щодо перевірки МАТФГ “Україна”.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 березня 2005 року скаргу
було залишено без руху, заявнику встановлено строк для усунення її недоліків.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 квітня 2005 року,
залишеною без змін ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 26 травня 2005 року, скаргу ОСОБА_1. визнано неподаною та
Не погоджуючись з цими судовими рішеннями, ОСОБА_1. подав касаційну скаргу,
в якій просить їх скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.
В скарзі він посилається на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних
Повертаючи скаргу заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1. не усунув зазначені в ухвалі від 21 березня 2005 року недоліки,
надавши суду доповнення, а не новий зміст скарги, з чим погодився і суд
апеляційної інстанції.
Однак такі висновки судів першої та апеляційної інстанції не відповідають
вимогам закону з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 237 ЦПК України (в редакції 1963 року), справи, що
виникають з адміністративно-правових відносин, розглядаються судом за правилами
цього Кодексу, з винятками і доповненнями, зазначеними в главах 30 - 32 цього
Статтями 137, 138 ЦПК України (в редакції 1963 року), встановлені вимоги до
форми і змісту позовної заяви, скарги.
Згідно із ст. 139 цього ж Кодексу, суддя, встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у статтях 137 і 138 цього Кодексу, або не
оплачено державним митом, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про
що повідомляє позивача і надає йому строк для виправлення недоліків.
Коли позивач відповідно до вказівок судді у встановлений строк виконає всі
перелічені в статтях 137 і 138 цього Кодексу вимоги та сплатить державне мито,
позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше
заява вважається неподаною і повертається позивачеві, про що суддя постановляє
Між тим, зазначеними нормами не встановлюється для позивача та скаржника
обов'язку в разі залишення без руху заяви чи скарги надавати до суду саме новий
Не було такого обов'язку встановлено для ОСОБА_1. і в ухвалі місцевого
суду.
Виправлення недоліків позовної заяви, скарги може відбуватись як складанням
нового тексту такої заяви, так і в деяких випадках наданням доповнень, із
змісту яких вбачається виконання заявником вказівок судді, викладених в ухвалі
про залишення без руху.
Так, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 березня 2005 року
скаргу ОСОБА_1. було залишено без руху і
запропоновано зазначити, яку саме конкретну дію чи бездіяльність оскаржує
Як видно з матеріалів справи, у встановлений судом строк ОСОБА_1. надав
доповнення до скарги в двох екземплярах, в яких він просить визнати
неправомірними дії прокуратури м. Києва, що полягали у відмові внести протест
на акт ДПІ у Голосіївському районі м. КиєваНОМЕР_1 від 15.08.2000 року щодо
перевірки МАТФГ “Україна”, та обґрунтовує цю свою вимогу з посиланням на норми
Таким чином, із справи вбачається, що заявником недоліки скарги фактично
було усунуто, а тому у суду першої інстанції не було достатніх підстав для визнання
скарги неподаною та повернення її заявнику.
Посилання суду на необхідність подання нового тексту скарги теж не
ґрунтується на вимогах закону.
При цьому судом апеляційної інстанції вказані порушення норм процесуального
права, які допущені судом першої інстанції, виправлені не були.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 227 КАС
України оскаржувані судові рішення повинні бути скасовані, а справа повернута
до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття скарги.
Керуючись ст.ст. 220, 221, 222, 223, 227, 230 КАС України, колегія суддів,
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 квітня 2005 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2005 року скасувати.
Справу направити до Печерського районного суду м. Києва для вирішення
питання про прийняття скарги.
Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду касаційної інстанції може
бути оскаржено до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :