Справа № 2а-204/2007р.
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2007-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-204/2007 р.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2007 року
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої - одноособово судді
Лук'янчук О.В.

при секретарі - Мойсеевій І.В.,
розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м.
Білгород - Дністровському справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової
частини А 1402 с. Олексіївка Білгород - Дністровського району про стягнення
грошової компенсації за продовольче забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до військової
частини А 1402 про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення,
вказуючи, що за період з березня 2000 року по грудень 2006 року йому не видано
продовольчого забезпечення , просить стягнути грошову компенсацію у розмірі 15
252,63 грн., також компенсацію у зв'язку з порушенням термінів виплати
грошового забезпечення з урахуванням індексу приросту споживчих цін у розмірі
4131,08 грн. ( нарахування проведено у відповідності до вимог Закону України №
2050 - III від 19.10.2000 та Порядку, затвердженого Постановою КМ
України № 159 від 21.02.01 р.), а всього 19 384,07 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі і пояснив, що через відсутність протягом тривалого часу
надходжень належної кількості та розмірів продовольчого забезпечення і коштів
на відповідні статі видатків, ОСОБА_1 не отримав ні продовольчого забезпечення,
ні грошової компенсації замість нього. На цих підставах та посилаючись на ст. 9
Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей" просить стягнути з частини грошову компенсацію за не
отримане ним продовольче забезпечення, а також компенсацію у зв'язку з
порушенням термінів виплати грошового забезпечення з урахуванням індексу
приросту споживчих цін .

Представник відповідача у судове засідання не з'явився,
згідно наданої суду заяви просить справу розглянути у його відсутність, з
позовними вимогами згоден, заперечень не має.

Згідно ст.121 ч.4 КАС України, якщо під час попереднього
провадження відповідач визнав позов, суд може прийняти постанову про
задоволення адміністративного позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити при проведені попереднього судового засідання.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проходить дійсну військову
службу у в/ч А-1402 с. Олексіївка Білгород-Дністровського району Одеської
області .

Згідно довідки №
31/1 від 10.01.2007 року ОСОБА_1 перебуває на продовольчому забезпеченні у
військовій частині А 1402 с. Олексіївка з грудня 1998 року по теперішній час.
Забезпечений до березня 2000 року.

Відповідно до
довідки № 31 від 10.01.2007 року дійсно у період перебування на продовольчому
забезпеченні у військовій частині А 1402

3 березня 2000 року по дійсний ЧЗ&, ОСОБА_1
не отримував ні

продовольчі пайки , ні грошову компенсацію замість норми
харчування.

Згідно ст. 17
Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які
знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військових формуваннях,
а також членів їх сімей. Крім того ч. 2 ст. 9 Закону України "Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей"
свідчить про те, що військовослужбовці одержують за рахунок держави, грошове
забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або, по їх бажанню,
грошову компенсацію.

Згідно ч. 4 ст.
9 вказаної норми Закону порядок і розміри грошового і матеріального
забезпечення військовослужбовців і компенсації замість продовольчих пайків
встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта грошових
доходів.

Відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України № 316 від 12.03.1996 року "Про норми
забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України і
інших військових формувань" до 10.03 2000 року ОСОБА_1 забезпечувався
продовольчим пайком по нормі №7 (згідно посади), а з 11.03.2005 року Законом
України "Про деякі заходи щодо економи бюджетних засобів" від
17.02.2000 року, була припинена дія ч. 2 ст. 9 Закону України "Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців" в частині отримання
військовослужбовцями продовольчих пайків і речового майна або грошової
компенсації, але вказане не скасовує ч. 1 ст. 9 даного Закону, який гарантує
матеріальне, продовольче І інші види забезпечення військовослужбовцям. Ніхто не
має права обмежувати військовослужбовців і членів їх сімей в правах і свободах,
встановлених законодавством. Отже, у зв'язку з тим, що дій норми №7 постанови
Кабінету Міністрів України припинена ОСОБА_1 повинні були перевести на іншу
норму продовольчого забезпечення, оскільки якнайменшу вартість цих всіх норм
продовольчого забезпечення має норма №1 (загальновійськова), то його повинні
були забезпечувати за даною нормою.

Згідно ст. 16
Закону України "Про Збройні Сили України" в редакції від 05 жовтня
2000 року вказано, що держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців
І осіб, звільнених у запас, а також гарантує отримання за рахунок держави
фінансової, речової, продовольчої і інших видів забезпечення.

На виконання
вимог ст. 16 Закону України "Про Збройні Сили України" постановою
Кабінету Міністрів України N«426 від 29.03.2002 року були затверджені норми
харчування військовослужбовців і інших військових формувань.

Крім того,
згідно ч. З ст. 22 Конституції України при ухваленні нових законів або внесенні
змін до діючих законів не допускається зменшення змісту і об'єму існуючих прав
і свобод

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що порушено право
позивача, гарантоване державою, на отримання продовольчого забезпечення за
рахунок держави, внаслідок чого у військової частини перед позивачем утворилася
заборгованість по грошовій компенсації у розмірі 15252,63 грн., також .по
компенсації з урахуванням індексу

приросту у розмірі 4 131,08
грн., а всього 19 384,07 грн., що підтверджується розрахунком суми
заборгованості.

Але військова
частина А 1402 від сплати грошової компенсації за продовольче забезпечення в
добровільному порядку відмовляється.

Суд вважає, що
відмова військової частини А 1402 у виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації взамін
продовольчого забезпечення суперечить вимогам ст. 9, 14 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців І членів їх сімей", якими
визначено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове
забезпечення, а також речове майно і продовольчий пайок або за бажанням
військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Таким чином,
вимоги позивача про стягнення з військової частини А 1402 належної йому суми
грошової компенсації замість продовольчого пайку, обґрунтовані і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Незважаючи на
те, що термін виникнення заборгованості перед ОСОБА_1 по видачі продовольчого
забезпечення обчислюється з березня 2000 року, суд вважає, що в даному
конкретному випадку встановлений ст. 257 ЦК
України термін звернення з позовом до суду позивачем не пропущений,
оскільки у справі встановлено, що протягом усього періоду військової служби,
командування частини обіцяло надати йому продовольче забезпечення, що на
підставі ст. 264 ЦК України
є підставою для переривання строку позовною давнини, оскільки відповідачем не
спростовано вірогідність наданого суду повивачем розрахунку заборгованості, суд
приймає такий розрахунок, б в і;: містить посилку на норми продовольчого
забезпечення за оглядаємий період часу.

Відповідно до
ст. 94 КАС України з відповідача підлягає стягнень: на користь держави державне
мито у розмірі 194 грн.

Керуючись
Конституцією України, Законом України "Про Збройні Сили України",
Постановою Кабінету Міністрів України № 316 від 12.02.1996 року "Про норми
забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України і
інших військових формувань", постановою Кабінету Міністрів України №426
від 29.02.2002 року, Законом України "Про деякі заходи щодо економи
бюджетних засобів" від 17.02.2000 року, ст. ст. 257, 264 ЦК України,
Законом України „ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей", ст. ст. 71,86,121,158 4.1,159,160 ч.ч.1-3,161,163 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву
ОСОБА_1 до військової частини А 1402 про стягнення грошової компенсації за
продовольче забезпечення - задовольнити.

Стягнути з
військової частини А 1402 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за продовольче
забезпечення у розмірі 15 252,63 грн., також суму компенсації з урахуванням
індексу приросту споживчих цін у розмірі 4 131,08 грн., а всього 19 384,07 грн.

Стягнути з
військової частини А 1402 на користь держави державне мито у розмірі 194 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду
Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги.