Справа № 22-а-408/07
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2007-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-408/07
Категорія: визнання
Головуючий 1 інстанції - Хачатрян В.С.
Суддя доповідач -
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2007 року колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів: - Подобайло З.Г., Григорова А.М.

при секретареві - Спесивцевої О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Харкові апеляційну скаргу
Нововодолажської міжрайонної Державної податкової інспекції у Харківській
області на постанову господарського суду Харківської області від 17 квітня 2007
року по справі за адміністративним позовом Нововодолажської міжрайонної
Державної податкової інспекції у Харківській області до суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю
«ЛЕОКОС» про визнання угоди недійсною, -

В с т а н о в и л а:

У січні 2007 року Нововодолажська міжрайонна
Державна податкова інспекція у Харківській області звернулась до суду з позовом
до суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 та товариства з
обмеженою відповідальністю «ЛЕОКОС» про визнання угоди купівлі-продажу від 01
червня 2005 року, згідно якої відповідач ОСОБА_1 придбав у відповідача ТОВ
«ЛЕОКОС» пшеницю озиму та ячмінь
фуражний на загальну суму 417.840,51 гр., у тому числі ПДВ - 69.640,08 гр., не
дійсною.

Свої вимоги мотивує тим, що угоди
купівлі-продажу, згідно яких відповідач
ОСОБА_1 придбав у відповідача ТОВ «ЛЕОКОС» пшеницю озиму та ячмінь
фуражний на загальну суму 417.840,51 гр., у тому числі ПДВ - 69.640,08 гр.,
укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, тому що
ці угоди спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами доходів від
оподаткування, оскільки ОСОБА_1 ніяких фінансово-господарських відносин з ТОВ
«ЛЕОКОС» не мав, ніяких документів не підписував, своє підприємство
зареєстрував за винагороду, без мети здійснення підприємницької діяльності, та
установчі документи ТОВ «ЛЕОКОС» та свідоцтво про реєстрацію його платником ПДВ
визнані недійсними у судовому порядку.

Постановою господарського суду Харківської
області від 17 квітня 2007 року в задоволенні позовних вимог Нововодолажської
міжрайонної Державної податкової інспекції у Харківській області відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано
тим, що позивачем до суду не надані докази наявності вини відповідачів, у
відповідності до ст. 62 Конституції України, в ухиленні від сплати податків,
необґрунтованості видання податкових накладних та порушення податкового
законодавства з боку відповідача ТОВ «ЛЕОКОС», також не надані докази наявності
умислу сторін угоди укласти її саме з метою, завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства, докази наявності причинно-наслідкового зв'язку між визнанням
недійсними установчих документів та конкретними угодами про купівлю продаж
товарів.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду
від 17 квітня 2007 року у повному обсязі, Нововодолажська міжрайонна Державна
податкова інспекція у Харківській області звернулась з апеляційною скаргою,
якою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального закону просить скасувати вищезгадану постанову, прийняти
рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що до
угод, укладених з метою суперечною інтересам держави і суспільства належать
угоди, які спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від
оподаткування, та доказами спрямованості умислу суб'єктів оспорюванних угод можуть бути відомості про визнання
недійсними в установленому чинним законодавством порядку установчих (статутних)
документів. Доказом необґрунтованості виписування податкових накладних та
порушення податкового законодавства з боку відповідача ТОВ «ЛЕОКОС», на думку
Нововодолажської міжрайонної Державної податкової інспекції у Харківській
області, є рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 грудня 2007
року про визнання недійсним статуту ТОВ «ЛЕОКОС», свідоцтва про його державну
реєстрацію платника ПДВ з моменту внесення до такого реєстру.

В засіданні суду апеляційної інстанції
представник Нововодолажської міжрайонної Державної податкової інспекції у
Харківській області підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

В своїх запереченнях відповідач ОСОБА_1
вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а постанову
суду - скасуванню, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

В засідання суду апеляційної інстанції
відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з,явилася, хоча про час та
місце розгляду справи були повідомлені належним чином, своїми заявами просять
розглянути справу за їх відсутністю.

Заслухавши
доповідь судді Харківського апеляційного адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені в скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
Нововодолажської міжрайонної Державної податкової інспекції у Харківській
області не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4, ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 01 вересня 2005
року, - компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 6, розділу УП, Прикінцевих
та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -
адміністративні справи, провадження в яких було відкрито господарськими судами
до початку діяльності відповідного адміністративного суду, розглядаються і вирішуються цими судами
відповідно до абзацу першого цього пункту, тобто, - до початку діяльності
окружних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі
господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України
1991 року, вирішують у першій інстанції відповідні місцеві господарські суди за
правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів вважає встановленим, що
відповідач ТОВ «ЛЕОКОС" було зареєстровано Деснянською районною державною
адміністрацією міста Києва 12 жовтня 2004 року.

Як платник податку дане підприємство
перебувало на обліку в ДПІ у Деснянському районі міста Києва з 22 листопада
2003 року та мало індивідуальний податковий номер НОМЕР_10. Підприємство зареєструвалось платником
податку на додану вартість та отримало відповідне свідоцтво та значилося в
Єдиному Державному реєстрі підприємств та організацій України.

Відповідач
ОСОБА_1 також зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа, знаходиться на обліку у
Нововодолажської міжрайонної Державної податкової інспекції у Харківській
області.

01
червня 2005 року між СПДФО ОСОБА_1 та ТОВ «ЛЕОКОС» був укладений договір
купівлі-продажу б/н пшениці озимої у кількості 614,538 тон та ячменя фуражного
у кількості 312,238 тон. на загальну суму 417.840,51 гр., у тому числі ПДВ - 69.640,08
гр.

Факт прийому-передачі пшениці озимої згідно з
договором підтверджується: податковою накладною НОМЕР_1, накладною НОМЕР_1, податковою накладною НОМЕР_2, накладною НОМЕР_2, податковою накладною НОМЕР_3, накладною НОМЕР_3, податковою накладною
НОМЕР_4, накладною НОМЕР_4, податковою
накладною НОМЕР_5, накладною НОМЕР_5.

Розрахунок за придбаний товар СПД ФО ОСОБА_1
здійснений готівковими коштами згідно квитанції до прибуткового касового ордеру
НОМЕР_6 на суму 190.463,93 гр.

Факт прийому-передачі ячменя фуражного згідно
з договором підтверджується: податковою накладною НОМЕР_4, накладною НОМЕР_4, податковою накладною
НОМЕР_5, накладною НОМЕР_5, податковою
накладною НОМЕР_7, накладною НОМЕР_7,
податковою накладною НОМЕР_8, накладною
НОМЕР_8.

Розрахунок за придбаний товар СПД ФО ОСОБА_1
здійснений готівковими коштами згідно квитанції до прибуткового касового ордеру
НОМЕР_9 на суму 227.376,58 гр.

Рішенням Деснянського районного суду міста
Києва від 27 грудня 2005 року статут ТОВ «ЛЕОКОС", свідоцтво про його
державну реєстрацію платника ПДВ визнані недійсними з моменту внесення до
реєстру платників ПДВ, аналогічно - Статут ТОВ «ЛЕОКОС» та свідоцтво про
реєстрацію ТОВ «ЛЕОКОС».

Колегія суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що факт визнання недійсними установчих документів ТОВ
«ЛЕОКОС», свідоцтва про його державну реєстрацію та свідоцтва про його
реєстрацію платника ПДВ з моменту внесення в реєстр платників ПДВ, не є підставою для визнання угоди, яка мала
місце між СПДФО ОСОБА_1 та ТОВ «ЛЕОКОС»
01 червня 2005 року, недійсною відповідно до вимог ст. 207 ГК України,
оскільки, його контрагенти за договором можуть нести відповідальність лише при
наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України “Про
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців”, якщо
відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені
до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в
спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Судом першої інстанції встановлено, що на
момент укладення спірного договору ТОВ «ЛЕОКОС» перебувало в Єдиному державному
реєстрі, мало свідоцтво платника податку на додану вартість. Особа, яка
виступила засновником, не заперечувала факту заснування підприємства на своє
ім'я.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу
України, який набрав чинність з 1 січня 2004 року, господарське зобов'язання,
що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Положення статей 207 та 208 Господарського
кодексу України слід застосовувати з урахуванням того, що правочин, який
вчинено з метою завідомо суперечною
інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам
суспільства, а тому згідно з ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 215 ЦК України є нікчемним,
і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Органи державної
податкової служби, вказані в абзаці першому ст. 10 Закону України “Про державну
податкову службу в Україні», можуть на підставі п. 11 цієї статті звертатись до
судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних за
правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їхню нікчемність.

Враховуючи те, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, висновок суду першої інстанції про недоведеність податковою
інспекцією того, що спірний договір укладений з метою, завідомо суперечною
інтересам держави і суспільства, на думку судової колегії, зроблений з
дотриманням вимог чинного законодавства.

Наявність умислу не може бути підтверджена
лише рішенням районного суду про визнання установчих документів однієї сторони
договору недійсним та скасування державної реєстрації, оскільки предметом
дослідження у такій справі є зокрема, відповідність установчих документів
вимогам чинного законодавства, а не наявність протиправного умислу при
укладенні угод, що мали місце під час підприємницької діяльності суб'єкта.

Законодавством України, діючим на час
укладення оспорюваної угоди, на сторону цивільно-правової угоди не покладено
обов'язку по перевірці відповідності діючому законодавству установчих
документів іншого учасника правовідносин. На час укладення цих угод ТОВ «ЛЕОКОС
» було зареєстровано у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій
України.

Ухилення однією із сторін від сплати
податків, після здійснення угоди відповідно до законодавства України, не може
бути підставою для визнання угоди недійсною, а тягне за собою адміністративну
та кримінальну відповідальність посадових осіб суб'єкта підприємницької
діяльності.

Несплата податків дійсно є порушенням податкового законодавства, однак, несплата
податків однією із сторін за договором, чи сплата не в повному обсязі не є
беззаперечним підтвердженням наявності у відповідачів по адміністративному
позову при укладені та виконанні спірних угод мети на ухилення від сплати
податків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що твердження позивача про порушення ОСОБА_1 встановленого порядку здійснення
підприємницької діяльності, ухилення від сплати податків та наявності
податкового боргу та заподіяння державі шкоди не доведені.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає,
що підстав передбачених ст.ст. 201, 202 Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 185,
195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Нововодолажської
міжрайонної Державної податкової інспекції у Харківській області на постанову
господарського суду Харківської області від 17 квітня 2007 року по справі за
адміністративним позовом Нововодолажської міжрайонної Державної податкової
інспекції у Харківській області до суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕОКОС» про визнання
угоди недійсною залишити без задоволення, а постанову господарського суду
Харківської області від 17 квітня 2007
року - без змін.

Ухвала
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного
Суду України протягом одного
місяця.

Головуючий суддя -
Л.В. Мельнікова

Судді З.Г. Подобайло

А.М. Григоров

Повний
текст ухвали виготовлений 02 липня 2007 року.