Справа № 22а-531/07
Суддя: Фарятьєв С.О.
Дата ухвалення: 2007-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа:
№22а-531/07 Категорія:
Головуючий у 1-й інстанції:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 березня 2007
року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного
"суду Луганської області у складі:

головуючого: Фарятьєва С О.

суддів: ЗаікаВ.В., Медведєва A.M.

при секретарі: Харитоновій О.Г.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Луганську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Перевальського районного суду Луганської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року по справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Перевальської районної державної адміністрації про визнання дій
неправомірними та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2003,2004,2005 роки,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2006 року позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПСЗН Перевальської районної державної
адміністрації, обґрунтовуючи його тим, що він є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, в зв'язку з чим був визнаний інвалідом 2-ї групи.
Відповідно до ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" він має право на
отримання щорічної суми на оздоровлення в розмірі 5-ми мінімальних
заробітних плат, але відповідач сплачував йому щорічно у 2003, 2004 роках по 26 грн. 70коп., а в
2005 році 120 грн.

Посилаючись на
зазначені обставини, позивач просив суд визнати дії відповідача щодо неповної
виплати йому коштів на оздоровлення неправомірними і стягнути з нього на його
користь недоотримані кошти за 2003-2005
роки у розмірі 3696 грн.
60коп.

Оскаржуваною
постановою Перевальського районного суду Луганської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній
скарзі позивач просить постанову суду скасувати та ухвалити нове судове рішення
про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає постанову
суду незаконною.

В запереченнях
на апеляційну скаргу відповідач просить постанову суду залишити без зміни, так
як вважає, що грошові суми на оздоровлення були нараховані і виплачені ним
позивачу правильно.

Заслухавши
доповідача, пояснення позивача, представника УПСЗН, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши правильність і законність оскаржуваної постанови,
дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу
підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
вимог ч.1ст. 195 КАС
України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Відмовляючи в
позові позивачу, суд посилався на те, що відповідач при нарахуванні позивачу
щорічних виплат на оздоровлення за 2003-2005
роки виходив з Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 „Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 „Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" і тому його дії правомірні.

Між тим, зазначені висновки суду не відповідають вимогам
закону з огляду на наступне.

Згідно з ч.2
ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та Законами України.

Судом першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції-1-ї
категорії та інвалідом 2-ї
групи.

2

Відповідно до
ет.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року інвалідам 2-ї
групи виплачується щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат.

Однак
встановлений вищезазначеними постановами КМУ від 26.07.1996 року №836
та від 12.07.2005 року №562 розмір щорічної
допомоги на оздоровлення суперечить вищевказаному Закону України, який
встановив розмір щорічної допомоги як величину кратну відносно до розміру
мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час виплати.

Верховною Радою
України за період 2003-2005 років неодноразово змінювався розмір мінімальної
заробітної плати і щорічно затверджувався Державний бюджет.

В наступному ні
Верховна Рада України ні Кабінет Міністрів України будь-яких рішень з цих
питань не приймали. Тому, виходячи з
загальних засад пріоритетності законів над

- урядовими
нормативними актами , при
вирішенні даного спору, підлягають застосуванню ет.48

вищеназваного
Закону України та Закони України про встановлення розміру мінімальної

- заробітної плати на 2003,2004
і 2005 роки, а
не постанови КМУ.

Мінімальна
заробітна плата в Україні у 2003
році складала 205 грн., в 2004 році 237 грн., а в 2005 році 332 грн., тому
виплаті підлягали, у 2003
році сума 1025 грн.(205x5), у 2004 році -1185 грн.(237х5) і у 2005 році-1660грн!(332х5)і

За таких
обставин судова колегія вважає, що відповідач, тобто УПСЗН Перевальської
районної державної адміністрації, повинно виплатити позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення за зазначений період, виходячи із суми мінімальної заробітної
плати на момент виникнення права на виплату, а дії відповідача відносно
неповної виплати позивачу грошових сум на оздоровлення слід визнати
неправомірними.

В зв'язку з цим,
з урахуванням отриманих позивачем грошових сум на оздоровлення за 2003-2004 роки у розмірі
по 26 грн. 70 коп. і за 2005 рік у розмірі
120грн., на його користь підлягає стягненню за 2003 рік-998 грн. 30
коп.( 1025-26,70), за 2004 рік-1158 грн. 30 коп.(1185-26,70) і за 2005 рік-1540 грн.( 1660-120), а всього 3696 грн. 60 коп.

Стягненню з відповідача підлягає також і судовий збір на
користь держави у сумі 51
грн.

Тому, оскільки
судом 1-ї інстанції
повно і всебічно встановлені фактичні обставини справи, але неправильно
застосовані норми матеріального права, постанова суду підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про задоволення позову позивача.

На підставі
викладеного та керуючись ст.
ст. 196, 198, 202, 207 КАС України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову
Перевальського районного суду Луганської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року скасувати.

Прийняти нову
постанову якою позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Перевальської районної державної адміністрації про визнання дій
неправомірними та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2003,2004,2005 роки
задовольнити.

Дії Управління
праці та соціального захисту населення Перевальської районної державної
адміністрації щодо неповної виплати ОСОБА_1 грошових сум на оздоровлення
визнати неправомірними.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Перевальської районної
державної адміністрації на користь ОСОБА_1 3696 грн. 60
коп. недоотриманої суми на оздоровлення за 2003,2004,2005 роки і 51 грн. судового
збору на користь держави.

Постанова
апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена з дня її
проголошення у касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого
адміністративного суду України.