Справа № 22-а-694/07
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2007-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Безрук Т.М.
Категорія: Доповідач
про стягнення суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2007 року

№ 22-а-694/07

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

за участі:

представник позивача -
ОСОБА_2

представник першого
відповідача - Гриценко Ю.В.

представник другого
відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві на постанову
Господарського суду Полтавської області від 10 квітня 2007року по справі
№ 11/715-9/78-19/359

за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м.
Полтаві,

Головного управління Державного казначейства України в Полтавській
області

про стягнення 25833,30 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватний підприємець ОСОБА_1,
звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві, Головного управління Державного казначейства
України в Полтавській області про стягнення 25833,30 грн..

Рішенням Господарського суду Полтавської
області від 10.04.07 р. по справі № 11/715-9/78-19/359 позовні вимоги ПП
ОСОБА_1 про стягнення відсотків нарахованих на суму бюджетної заборгованості з
ПДВ за квітень 2002 року в сумі 25833,30 грн. задоволені частково у сумі
22936.11 грн., в частині стягнення відсотків
у розмірі 2897,19 грн. закрито провадження.

ДПІ у м. Полтаві вважає, що вказане рішення
суду підлягає скасуванню в частині задоволених вимог, оскільки воно винесено з
порушенням норм матеріального права.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 17.10.2002р., скасовано рішення Господарського суду
Полтавської області від 13.08.02р. по справі
№ 3/252 про задоволення
позовних вимог ПП
ОСОБА_1 та стягнення бюджетної
заборгованості по податку на додану вартість за квітень 2002 р. в сумі
734358,00 та відсотків в розмірі 2897,19 грн.. Скаржник зазначає, що дана
ухвала в касаційному порядку не оскаржувалась.

При повторному, зверненні ПП ОСОБА_1з позовом
про стягнення заявленого до

відшкодування ПДВ за квітень 2002 р. в сумі
734358,00 грн. та відсотків у розмірі 25833,30 грн. господарським судом
винесено ухвалу від 03.01.03 р. про припинення провадження у справі №
11/715 на підставі
п. 2 ст. 80
ГПК України, відповідно до якої
провадження у справі припиняється, якщо є рішення господарського суду або
іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між
тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. Постановою
Харківського апеляційного господарського суду від 13.03.03 р. № 11/715
зазначена ухвала в частині припинення провадження за вимогою про стягнення ПДВ
за квітень 2002 року в сумі 734358.00 грн. залишена без змін, а в частині
стягнення відсотків 25833,30 грн. за несвоєчасне повернення бюджетної
заборгованості - справу направлено на розгляд до Господарського суду
Полтавської області.

Як зазначалося вище, рішеннями суду СПДФО
ОСОБА_1 по справах № 3/252, № 11/715 відмовлено в задоволенні позовних вимог
щодо стягнення заявленого до відшкодування ПДВ по декларації за квітень 2002
року в розмірі 734358.00 грн. Вказана сума податку на додану вартість не визнана
судом бюджетною заборгованістю.

Враховуючи вимоги пп. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7
Закону України «Про податок на додану вартість» щодо нарахування процентів саме
на суму бюджетної заборгованості та зважаючи на відсутність такої
заборгованості, у позивача немає також підстав для нарахування відсотків за
несвоєчасне повернення з бюджету ПДВ за квітень 2002 року.

Враховуючи вищевикладене скаржник Державна
податкова інспекція у м. Полтаві просить скасувати постанову Господарського
суду Полтавської області від 10.04.07р, по справі № 11/715-9/78-19/359 в
частині задоволених вимог та у позові ПП ОСОБА_1 в цій частині відмовити.

Заслухавши представників сторін, які з'явилися
в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги , судова колегія вважає , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом
першої інстанції було встановлено, та підтверджено у суді апеляційної інстанції
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Ухвалою
Вищого адміністративного суду України від 05.10.2006р. №2-233/06 по справі
№11/715-9/78 скасовано рішення господарського суду Полтавської області від
03.02.2005р. та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського
суду від 29.03.2005р. і справа направлена на новий розгляд до господарського
суду Полтавсько області.

При цьому в зазначеній ухвалі Вищим
адміністративним судом України підставою для скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанції вказано на те, що при попередньому розгляді справи судами
не досліджено відсутність чи наявність заборгованості з податку на додану
вартість за квітень 2002р., оскільки саме вказана сума ПДВ не визнана судом
бюджетною заборгованістю.

При новому розгляді справи позивач підтримав
свої вимоги в повному обсязі.

Відповідач - ДПІ у м. Полтаві - проти позову
заперечує з підстав, що ухвалою суду №11/715 від 03.01.2003 р. позивачу
відмовлено у відшкодуванні ПДВ в сумі 734358,00 грн. і провадження по справі
припинено, дана ухвала залишена без змін постановою Харківського апеляційного
господарського суду №11/715 від 13.03.03 р., а тому на думку відповідача вимоги
про стягнення 25 833,30
грн. відсотків у зв'язку з несвоєчасним відшкодуванням ПДВ не можуть бути
задоволені судом.

Позивач заперечення відповідача відхилив,
зазначаючи, що результат розгляд справи № 3/252 не пов'язаний із вимогами даної
справи і не може вплинути на її розгляд.

Ухвалою суду першої інстанції від
19.12.2006р. замінено відповідача - ВДК у м. Полтаві його правонаступником -
Головним управлінням Державного казначейства України в Полтавській області.

Відповідно до Закону України "Про
податок на додану вартість" від 03.04.1997р. № 168/97-ВР (із змінами та
доповненнями) позивачем 20.05.2002р. була подана до державної податкової
інспекції у м. Полтава декларація з податку на додану вартість за квітень 2002
р. з від'ємним значенням ПДВ в сумі 736137 грн.

У відповідності до вимог ст.8 Закону України
"Про податок на додану вартість" позивач як платник податку, який
здійснював операції з вивезення

товарів за межі митної території України
(експорт), провів обрахування і визначив суму

ПДВ, яка належить до відшкодування з бюджету
за результатами господарської

діяльності за квітень 2002 року та подав до
ДПІ 20.05.2002 р. розрахунок експортного

відшкодування разом з Документами, вказаними
у п.8.1 ст.8 вищезгаданого закону.

Пункт 7.7.3 ст. 7 Закону про ПДВ передбачає,
що у разі коли за результатами звітного періоду різниця між податковими
зобов'язаннями та податковим кредитом має від'ємне значення, така сума підлягає
відшкодуванню платнику податку із Державного бюджету України протягом місяця,
наступного після подачі декларації. Підставою для отримання відшкодування є
дані тільки податкової декларації за звітний період.

Суми, не відшкодовані платнику податку
протягом визначеного у цьому пункті строку вважаються бюджетною заборгованістю.
На суму бюджетної заборгованості нараховуються проценти на рівні 120 відсотків
від облікової ставки НБУ України, встановленої на момент її виникнення,
протягом строку її дії, включаючи день погашення. Стаття 8 вищевказаного Закону
визначає особливості оподаткування для платників податку, які здійснюють
експортні операції, відповідно до пункту 8.1. якої експортна відшкодування
здійснюється протягом 30 календарних днів з дня подання розрахунку експортного
відшкодування.

Позивачу експортне відшкодування ПДВ за
квітень 2002 р. в сумі 734358 грн. у встановлений Законом строк не проведено, а
тому вказана сума являється бюджетною заборгованістю.

Факти наявності перед позивачем бюджетної
заборгованості з відшкодування ПДВ за квітень 2002 р. в сумі 734358 грн. та
правомірності вимог позивача щодо її відшкодування встановлені постановою
господарського суду Полтавської області від 25.05.2006р. по справі № 3/163 між
тими ж сторонами. Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського
суду від 02.11.2006р. постанова суду першої інстанції залишено без змін.

Крім того, рішенням господарського суду
Полтавської області від 25.08.2005р. по справі № 17/159 між тими ж сторонами
встановлені обставини, що мають значення для вирішення спору у даній справі.
Так, предметом судового розгляду по справі № 17/159 було стягнення відсотків за
несвоєчасне відшкодування ПДВ за квітень 2002р. за період з 02.11.2002р. по
08.04.2004р. (тобто у наступний період ніж заявлено у справі №11/715-9/78-19/359).
Як встановлено вказаним рішенням суду заниження на 536204,24 грн. ДПІ у м.
Полтаві суми експортного відшкодування за податковою декларацією з ПДВ за
квітень 2002 року, внаслідок самостійної зміни напрямку цього відшкодування,
позбавлені будь-яких правових підстав.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 24.03.2006р. по справі № 17/159 рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Відповідач заперечує щодо прийняття
вищевказаних фактів, посилаючись на надсилання ним касаційних скарг на вказані
судові рішення, але доказів відкриття касаційного провадження відповідач суду
першої інстанції не надав.

Таким чином вказані рішення судів на даний
час не скасовані та набрали законної сили.

Згідно ст.72 КАС України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, заперечення першого відповідача
щодо відсутності підстав для стягнення відсотків в зв'язку з тим, що
задекларована позивачем за квітень 2002 р. сума ПДВ, як належна йому до
відшкодування з бюджету, не визнана судом бюджетною заборгованістю,
необґрунтовані.

Оскільки бюджетне відшкодування за квітень
2002 року у встановлений Законом строк не проведено, то за період затримки
такого відшкодування Позивач має право на звернення до суду з позовом про
стягнення процентів. Тим більше, що факт існування від'ємного значення ПДВ в
сумі 736137грн. за квітень 2002 року підтверджується наявними у справі
матеріалами. Згідно розрахунку позивача процентів за непогашення бюджетної
заборгованості у строк за період з 21.06.2002 по 01.11.2002 загальна сума
процентів становить 25 833,30 грн. (т.1 а.с.5).

Стосовно висновків суду першої інстанції щодо
того що відповідно постанови
Харківського апеляційного господарського суду від 17.10.2002р. у справі №3/252
(т.1 а.с. 79-81) відсотки за період з 21.06.2002р. по 02.07.2002р. в сумі
2897,19 грн. були предметом спору у справі № 3/252 і постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 17.10.2002р. у позові відмовлено.
Зазначена постанова не скасована та набрала законної сили. В зв'язку з цим
провадження у справі в частині стягнення 2897,19 грн. відсотків за період з
21.06.2002 по 02.07.2002р. в сумі 2897,19 грн. слід закрити відповідно до п.4
ст.157 КАС України, оскільки є постанова Харківського апеляційного
господарського суду з того самого спору і між тими самими сторонами. То в цієї
частині постанова суду першої інстанції не оскаржена.

Враховуючи
вищенаведене, доводи апеляційної скарги є помилковими.

Крім того, колегія
суддів зазначає, що посилання скаржника на відмову в задоволенні позову
відповідно до постанови Харківського апеляційного адміністративного суду по
справі №3/252 не впливає на вирішення даної справи по суті, оскільки ця відмова
обумовлена тим, що відповідачем не залучено державне казначейство. Тобто будь
яких фактів які б могли вплинути на вирішення даної справи по суті в рішення
апеляційного господарського суду не
встановлено, сторони по справі не співпадають. В даному випадку справа №3/252
не є справою стосовно того ж самого спору і між тими сторонами, на що
посилається апелянт.

За таких обставин суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160,
195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Полтаві залишити без
задоволення.

Постанову Господарського суду Полтавської
області від 10 квітня 2007року по
справі № 11/715-9/78-19/359 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст
виготовлено та підписано 08 жовтня 2007 року

Головуючий
Сіренко О.І.

Судді
Григоров А.М.

Подобайло З.Г.