Справа № К-9157/06
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2007-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“23” квітня 2007р. Вищий
адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Конюшка К.В.

суддів: Ланченко Л.В.

Пилипчук Н.Г.

Степашка О.І.

Федорова О.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва на постанову
Київського апеляційного господарського суду від
17.08.2005 р.

у справі
№ 33/64

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Дарницькому
районі м. Києва

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В :

У
січні 2005 року Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1звернувся до Господарського суду м.
Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва
про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 29.12.2004р. №
НОМЕР_1.

В
обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що оскільки він є
платником єдиного податку, то відповідно до вимог Указу Президента України від
03.07.1998р. № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності
суб'єктів малого підприємництва» не є платником податку на землю.

Рішенням
Господарського суду м. Києва від 29.06.2005 року, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2005 року, позов задоволено.
Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення від 29.12.2004р. № НОМЕР_1.

Не
погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від
17.08.2005р. Державна податкова інспекція у Дарницькому районі м. Києва
оскаржила її в касаційному порядку.

В
касаційній скарзі скаржник послався на те, що при прийнятті даної постанови
судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального
права, і просив її скасувати та прийняти нову постанову про відмову у позові.

У
запереченнях від 30.07.2006р. б/н на касаційну скаргу позивач просив залишити
постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2005р. у справі
№ 33/64 без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України справа розглядається у попередньому
судовому засіданні без повідомлення
осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши
суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та
процесуального права і матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Як
встановлено судами попередніх інстанцій, Державною податковою інспекцією у
Дарницькому районі м. Києва було проведено тематичну документальну перевірку
позивача з питань правильності обчислення, повноти та своєчасності сплати до
бюджету плати (податку) за землю за період з 22.07.2003р. по 31.12.2004р. За
результатами перевірки був складений акт від 29.12.2004р. № 29/17-226, на
підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.12.2004р. №
НОМЕР_1, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем -
земельний податок з фізичних осіб у розмірі 768,62 грн.

З матеріалів справи, зокрема з реєстраційного
запису на
правовстановлювальному документі, а саме - Свідоцтві про право власності
на нежиле приміщення від 16.10.2000р., яке видано на підставі наказу Головного
управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від
02.10.2000р. № НОМЕР_2, вбачається, що позивач є власником нежилого приміщення
№ 320-А площею 145,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Вказане
приміщення на підставі договору від 22.07.2003р. НОМЕР_3. оренди нежитлового
приміщення було передано в оренду суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_2.

Відповідно
до Довідки головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві від
20.02.2002р. № 1172/02 видами діяльності позивача є здавання під найм власної
та державної нерухомості виробничо-технічного та культурного призначення, а
також невиробничого призначення.

Крім
того, як вбачається зі свідоцтва про сплату єдиного податку від 23.12.2002р.
серія НОМЕР_4 та від 01.01.2004р. серія А № 676830 Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_1є платником єдиного податку, і одним із видів
його діяльності є здавання в оренду житлових та нежитлових приміщень.

Згідно
з ч.1 ст. 6 Указу Президента України від 03.07.1998р. № 727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів підприємницької діяльності»
суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником
плати (податку) за землю.

Відповідно до пункту
6 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2000р. № 507 «Про роз'яснення
Указу Президента України від 03.07.1998р. № 727/98» суб'єкт малого
підприємництва, який згідно абзацом п'ятим частини першої статті 6 не є платником плати (податку) за землю,
звільняється від плати (податку) за землю лише за земельні ділянки, які
використовуються ним для провадження підприємницької діяльності.

Отже, оскільки
позивач є платником єдиного податку і здійснював підприємницьку діяльність,
здаючи в оренду належні йому нежитлові приміщення, нарахування податковим
органом позивачу земельного податку в розмірі 768,62 грн. є неправомірним та
суперечить вимогам Указу Президента України від 03.07.1998р. №
727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів
підприємницької діяльності» та Постанови Кабінету Міністрів України від
16.03.2000р. № 507 «Про роз'яснення Указу Президента України від 03.07.1998р. №
727/98».

При цьому викладені в
касаційній скарзі заперечення відповідача відносно того, що передача іншим
суб'єктам господарювання в оренду об'єкту, який розташований на земельній
ділянці, не є використанням його у власній підприємницькій діяльності, а
використовується іншими суб'єктами господарювання, не приймаються судом
касаційної інстанції до уваги з урахуванням того що передача нежитлових та
житлових приміщень в оренду за своїм змістом є різновидом підприємницької
діяльності. Тому у даному випадку такі твердження податкового органу є
помилковими.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції прийняв законну та обґрунтовану постанову про залишення рішення Господарського
суду м. Києва від 29.06.2005р. у справі № 33/64 без змін.

Згідно
з ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд касаційної інстанції

У Х В А Л И В :

Відхилити касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва.

Рішення Господарського суду м. Києва від
29.06.2005 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від
17.08.2005 року у справі
№ 33/64 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та у порядку,
визначеними ст.ст. 237 - 239 КАС України.

Головуючий

(підпис)

Конюшко К.В.

Судді

(підпис)

Ланченко Л.В.

(підпис)

Пилипчук Н.Г.

(підпис)

Степашко О.І.

(підпис)

Федоров М.О.

З оригіналом згідно

Суддя Вищого адміністративного

суду України К.В.
Конюшко