Справа № 22-а-73/07
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2007-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22-а- 7307
Головуючий 1 інстанції:Мойсеєнко В.М.
Категорія : про порушення Доповідач: Подобайло З.Г.
в нарахуванні щорічної допомоги
на оздоровлення та щомісячної
допомоги на дитину, стягнення суми
Постанова

Іменем України

19 липня 2007 року

м. Харків

Судова колегія Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Подобайло З.Г., Мельнікової Л.В.

за участю секретаря
судового засідання - Спесивцевої О.В.

та осіб, які беруть участь
у справі:

представник
позивача - ОСОБА_1

представники
відповідачів : 1.
- Голоскова Д.Б.

2. - Боровкова О.М., Зубарєв М.Л.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1 на
постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_1 року .

за
позовом
ОСОБА_1

до Головного Управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації

до Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Червонозаводської районної Ради м. Харкова

про порушення в нарахуванні щорічної допомоги на
оздоровлення та щомісячної допомоги на дитину, стягнення суми.

встановив :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом
про стягнення з Головного Управління праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної адміністрації недоплачених коштів в сумі 5370,03
грн., відшкодування нанесеної йому маральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_1
року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління праці та соціального
захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, до Управління
праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Червонозаводської
районної Ради м. Харкова про порушення в нарахуванні щорічної допомоги на
оздоровлення та щомісячної допомоги на дитину, стягнення суми, в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати
постанову місцевого суду Червонозаводського району міста Харкова від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року і постановити нове рішення, яким визнати дії відповідачів
незаконними, стягнути на його користь з Головного Управління праці та
соціального захисту населення Харківської облдержадміністрації недоплачені
кошти, зазначенні в позовній заяві, в сумі 5370,03 грн., а також

відшкодувати нанесеної йому маральної шкоди в розмірі 5000 грн.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що згідно вимог статті 48
Закону України № 2001-XII від 19.12.1991 р. «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на
отримання щорічної допомоги на оздоровлення та на донькуОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8
року народження, яка має статус постраждалої від Чорнобильської катастрофи
згідно п.6 ст.30 відповідного закону має право до її 18-річчя на отримання
щомісячної допомоги в розмірі 50% мінімальної заробітної плати.

В судовому засіданні представник позивача
підтримав апеляційну скаргу.

Представники
відповідачів заперечують проти доводів , викладених в апеляційній скарзі,
просять суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін, посилаючись на обставини , викладенні в запереченнях на
апеляційну скаргу.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції
виходив з того, що у відповідності до Постанов Кабінету Міністрів України
ОСОБА_1 було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення за ІНФОРМАЦІЯ_4рік ,
ІНФОРМАЦІЯ_6 рік, за ІНФОРМАЦІЯ_5рік та
допомогу на дитину , оскільки згідно ст. ст. 62, 63 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету, порядок застосування Закону визначається
Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання
органами державної виконавчої влади, міністерствами, іншими центральними
органами виконавчої влади. Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996року встановлений розмір щорічної компенсації на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та дітям, які
народились після 26 квітня 1986року від батька, який на час настання вагітності
матері має належати до 1 або 2 категорії.

На підставі зазначених норм законодавства та встановлених
обставин суд першої інстанції дійшов до висновку, що управлінням праці та

соціального захисту населення виконавчого комітету
Червонозаводської районної Ради м. Харкова не були допущені порушення при
нарахуванні виплат на користь ОСОБА_1 та не знайшло свого підтвердження
порушення прав ОСОБА_1 з боку відповідачів, тому відсутні підстави для
задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Проте колегія суддів, з такими висновками
суду першої інстанції частково погодитися не може з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб , що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз.2 ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
встановлений розмір допомоги на оздоровлення для осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, що становить для - 1 категорії
постраждалих 4 мінімальних заробітних плат,
2 категорії - 5 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до вимог цього ж Закону, щомісячна
допомога на утримання дітей, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи повинні становить 50% мінімальної заробітної плати.

При цьому , розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати (абз.7 ч. 4 ст.48 Закону 796-ХІІ).

Зі змісту вимог Законів України про встановлення розмірів
мінімальних заробітних плат, законів
України про Державний бюджет України, якими визначались мінімальні розміри
заробітних плат на ІНФОРМАЦІЯ_4 і наступні року, не вбачається будь-яких
обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з
метою реалізації норми ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Слід зазначити, що встановлений ще в 1996 році Постановою
КМУ № 839 розмір щорічної допомоги на оздоровлення та допомоги па утримання дітей протягом
тривалих років не змінювався і не відповідає розміру , встановленому іншими
Законами України. При цьому , вказані закони не містили обмежень щодо
застосування ст. 48 Закону № 796-ХІІ. Оскільки ні Верховна Рада України, ні
Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень з цих питань не
приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає саме ст. 48 Закону № 796-ХІІ та норма відповідного закону України про
визначення мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанова КМУ №
839.

За таких обставин та з урахуванням вимог ст. 48 Закону №
796-ХІІ, колегія суддів дійшла висновку, що Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Червонозаводської районної Ради м.
Харкова повинно виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за період з
моменту встановлення інвалідності та допомогу на утримання дитини, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з ІНФОРМАЦІЯ_2р. по
ІНФОРМАЦІЯ_3р., виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент
виникнення права на виплату за виключенням суми фактично проведених виплат.

Колегія суддів зазначає, що згідно вимог статті 48 Закону України №
2001-XII від 19.12.1991 р. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач
має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4 (до
ІНФОРМАЦІЯ_7р. - 5) мінімальних заробітних плат.

Згідно матеріалів справи судом першої інстанції правомірно встановлено , що
за ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_6 роки позивачу
допомогу було виплачено в сумі 26, 70 грн. за кожний рік, а за
ІНФОРМАЦІЯ_5 рік - 90,0 грн., разом 143, 40 грн., але ж колегія суддів
зазначає, що за період ІНФОРМАЦІЯ_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 років йому повинні були виплатити
3538,0 грн., недоплата склала 3394,60 грн.

Колегія суддів зазначає, що позивач має донькуОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 року
народження, яка має статус постраждалої від Чорнобильської катастрофи та згідно
п.6 ст.30 відповідного закону має право до 18-річчя на отримання щомісячної

допомоги в розмірі 50% мінімальної заробітної плати.

Згідно матеріалів справи судом першої інстанції правомірно встановлено, що
за період з ІНФОРМАЦІЯ_2 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3 року вказану допомогу позивач
отримав в розмірі 3,3 грн. щомісяця, разом 55,57 грн., але ж колегія суддів зазначає, що повинно було виплачено 2031,0 грн. ,
недоплата склала 1975,43 грн. Загальна недоплата по вказаним виплатам склала
5370,03 грн.

Колегія суддів зазначає, що розрахунок
позивачем здійснений вірно та позовні вимоги в цій частині підлягають
задоволенню.

У задоволенні вимог про відшкодування нанесеної позивачу моральної шкоди в
розмірі 5000,0 грн. слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ч.3 ст.198 Кодексу
адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги
на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право
скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до ч.4 ст.202 Кодексу
адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або
ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом
першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу
адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної
інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Зважаючи на наведене , а також враховуючи те, що
обставини справи встановлені повно і правильно, але суд першої інстанції
невірно витлумачив норми матеріального права в частині відмови в задоволенні
позову щодо стягнення суми в розмірі 5370,03 грн., оскаржуване судове рішення
підлягає частковому скасуванню із постановленням нового.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, ч. 3 ст.
198, ч. 4 ст.202, ч.2 ст.205, ст. 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1 на постанову
Червонозаводського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_1 року задовольнити
частково.

Скасувати постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення недоплачених коштів в сумі 5370,03 грн. та в цій частині задовольнити позов ОСОБА_1. Зобов'язати
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Червонозаводської районної Ради м. Харкова виплатити ОСОБА_1 суму в розмірі
5370,03 грн.

В іншій частині
постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом місяця, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено та підписано 24 липня 2007р.

Головуючий Сіренко
О.І.

Судді
Подобайло З.Г.

Мельникова Л.В.