Справа № 2-а-7467/07
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2007-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул. Островського, 14
Справа №2-а-7467/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2007 року м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд

в складі головуючого: судді Мельник-Томенко Ж.М.

при секретарі Пивовар І.М.

за участю:

позивача - не з'явився

відповідача - представник за довіреністю Цимбалюк Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Гайсинському районі
Вінницької області про стягнення недоплачених щомісячних підвищень до пенсії
учаснику війни -

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про стягнення з Управління пенсійного фонду у Гайсинському
районі 2638,10 грн. заборгованості, що виникла внаслідок недоплати позивачу
щомісячних підвищень до пенсії за період з 01.01.2002 року по 31.12.2005 року в
сумі 2638,10 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що оскільки вона є
учасником війни, то відповідно до вимог
ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» вона мала право на підвищення пенсії на 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком. При цьому у позовній заяві позивач, посилаючись на
норми Конституції України як норми прямої дії, зазначив, що розрахунок даного
підвищення необхідно здійснювати, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму,
що передбачений законами України, зокрема, Законом України «Про прожитковий
мінімум на 2002 рік», дію якого продовжено на 2003-2004 роки, Законом України
«Про прожитковий мінімум на 2005 рік», Законом України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік».

Разом з цим позивач також вважає, що Постанова Кабінету Міністрів України
«Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного
бюджету» від 03.01.2002 року №1, на підставі якої відповідач здійснював
нарахування та вплати зазначеного підвищення в розмірі 9,96 грн., виходячи із
розміру 19,91 грн. за 2002-2005 роки, не
відповідає ч.3 ст.22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті
нових законів чи внесенні змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а тому є незаконною.

В судове засіданні позивач не з'явилася, проте подала заяву, в якій просить
розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача проти позову заперечила, мотивуючи тим, що
позивачем відповідно до ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України
пропущений річний строк звернення до адміністративного суду, а тому просить суд
на підставі ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України відмовити у
задоволенні адміністративного позову.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кодекс адміністративного судочинства України набрав чинності з 01.09.2005
року. До набрання чинності зазначеного кодексу судовий захист порушених
органами влади прав здійснювався у порядку, передбаченому Главою 31-А ЦПК
України 1963 року, статтею 248-5 якого передбачено двомісячний строк звернення
до суду.

Ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод и інтересів. Тобто, порушення свого права щодо недоплати підвищень
пенсії позивач повинна був дізнатися при отриманні пенсії, яка виплачується
відповідно до чинного законодавства щомісячно. Позивач щомісячно отримувала
пенсію, що підтверджується пенсійною справою, яка була оглянута в судовому
засіданні, і не могла не знати про розмір пенсії, що була йому нарахована. А
тому, причина пропущення строку звернення до суду не є поважною.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до суду є підставою
для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін.

А тому в частині позовних вимог про стягнення недоплати за період з
01.01.2002 року по 31.12.2005 року слід відмовити на підставі ч.1 ст.100 КАС
України.

Крім того, як стверджується матеріалами справи, позивачу, як учаснику війни
в період з 01.01.2002 року по 31.12.2005 року виплачувалась підвищення до
пенсії у розмірі 9,96 грн., що обраховано відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року №1.

Враховуючи, що зазначена постанова є підзаконним нормативним актом, що
видана на підставі Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», вона в силу вимог ч.1
ст.117 Конституції України є обов'язковою для виконання.

При цьому варто зазначити, що при здійсненні підрахунку підвищень до
пенсії, що підлягають виплаті учасникам війни, відповідно до ч.4 ст.14 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в
редакції Закону № 2939-ІУвід 05.10.2005 року у розмірі 10 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то положення ч.4
ст.14 вищевказаного Закону підлягають застосуванню з 01.01.2007 року, оскільки
відповідно до розділу ІІ прикінцевих положень закону України від 05.10.2005
року №2939-ІУ, ч.4 ст.14 в новій редакції набирає чинності з 01.01.2007 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 99, 100, 159,
163, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
Фонду України у Гайсинському районі Вінницької області про стягнення недоплачених
щомісячних підвищень до пенсії учаснику війни відмовити повністю.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з
дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або у термін, встановлений для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАС
України, постанова суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Мельник-Томенко
Ж.М.

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: