Справа № 22а-119-2007р.
Суддя: Храпко В.Д.
Дата ухвалення: 2007-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-119-2007р. Головуючий
Категорія 14/1 Гончарук І.М.
Доповідач в апеляційній інстанції Бородійчук
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19"
березня 2007 р.
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської
області в складі:

головуючого Храпка В.Д.

суддів Бородійчука В.Г., Трюхана Г.М.

при секретарі Бурдуковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від 15
січня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 на бездіяльність Міністра Оборони України щодо
розгляду його заяви про поновлення на військовій службі.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів,-

встановила:

Позивач
звернувся до суду із скаргою на дії Міністра оборони України щодо розгляду його
заяви про поновлення на військовій службі і просить:

·
визнати бездіяльність Міністра Оборони України, щодо
розгляду його заяви від 12.04.2005р. про поновлення на військовій службі
неправомірною;

· визнати
наказ Головнокомандувача сухопутними Військами СРСР №01073 від 17.10.1991р.
в частині його звільнення з військової служби по п. «Д» ст.59 Положення про проходження військової служби
офіцерським складом Збройних сил СРСР за службовою невідповідністю таким що не
відповідає вимогам закону;

- визнати наказ командира військової частини №43128 від 29.10.1991р.
про

виключення його із списків особового складу вказаної військової частини
недійсним.

· привести
у відповідність підстави його звільнення з військової служби до чинного
законодавства України;

· поновити
йому процесуальний строк для звернення до суду з 28.01.1992р.

Свій позов
позивач мотивує тим, що згідно наказу Головнокомандувача Сухопутними військами
СРСР з №01073 від 17.10.1991 р. він був
звільнений в запас за ст.59 п.
«Д», Положення про проходження військової служби офіцерським складом ЗС
СРСР-через службову невідповідність. Даний наказ виданий після проголошення
Незалежності України. У зв'язку з цим 12.04.2005р. він звернувся з письмовою
заявою до МО України
про зміну формулювання його звільнення, але йому було відмовлено на підставі
того, що відміна або

скасування зазначеного наказу не належить до компетенції
державної влади України, так як він приймався на службу та звільнявся з неї
державними органами іншої держави.

Необхідність
звернення до Міністра оборони України була викликана тим, що у різних
документах були вказані різні підстави звільнення. Так в наказі
Головнокомандувача Сухопутними Військами
СРСР №01073 від 17.10.1991р. про його
звільнення зі Збройних Сил СРСР зазначено, що він звільнений через службову
невідповідність, а в копії послужного
списку, яка була надана йому Черкаським міським військовим комісаріатом,
зазначено, що його звільнено у зв'язку із скороченням штатів.

У матеріалах
його особової справи, з якою йому дали можливість ознайомитися лише у 2000 році, зазначено,
що він звільнений через службову невідповідність займаній посаді. Крім того,
виписка з наказу Головнокомандувача Сухопутними Військами СРСР №01073 від 17.10.1991р.
в частині його звільнення, яка знаходиться у його особовій справі, не
відповідає правилам службового діловодства і належним чином не засвідчена. У
його військовому квитку офіцера запасу взагалі не зазначені підстави звільнення.

З метою захисту
своїх прав позивач звернувся із заявою Міністра оборони України, в якій просив поновити його на військовій службі
для подальшого звільнення у відповідності з чинним законодавством
України.

24.06.2005р. він
отримав відповідь за №226/1/165
від 08.06.2005р., з якої вбачається, що Міністр оборони України відмовив у
задоволенні його заяви про поновленні його заяви про поновлення на військовій
службі з мотивів того, що ОСОБА_1. не перебував на військовій службі у Збройних
Силах України, а проходив службу у військових частинах, які були підпорядковані
Сухопутним військам СРСР.

Крім того
позивач в ході розгляду справи по суті, доповнив свої позовні вимоги та просить
причину пропуску строку звернення до суду визнати поважною і поновити йому
пропущений процесуальний строк звернення до суду, оскільки лише в 2005р. йому
достовірно стали відомі підстави його звільнення.

Постановою Корсунь-Шевченківського
районного суду від 15.01.2007р. відмовлено за безпідставністю в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1. на бездіяльність Міністра оборони України,
щодо розгляду його заяви про поновлення на військовій службі.

Відмовлено в
зв'язку з пропуском позивачем строків позовної давності адміністративного
позову ОСОБА_1. щодо визнання наказу Головнокомандуючого сухопутними військами №01073 від 17.10.1991р.
в частині його звільнення по п. «Д» ст.59 Положення про проходження військової
служби офіцерським складом Збройних Сил СРСР за службовою невідповідністю
таким, що не відповідає вимогам закону, приведення у відповідність його
звільнення зі збройних сил України у відповідність до чинного законодавства
України, визнання наказу командира військової частини №43128 від 29.10.1991р.
про виключення із списків недійсним.

Винесено окрему ухвалу в адресу Міністра Оборони України за виявленні
порушення працівниками Черкаського міського військового
комісаріату.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить скасувати постанову Корсунь-Шевченківського районного
суду від 15.01.2007р., а справу направити на новий розгляд до іншого суду.

Крім цього
ОСОБА_1. просить окрему ухвалу направити на адресу Генерального прокурора.

Перевіривши
законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Судом
встановлено, що дійсно 17.10.1991р. Наказом Головнокомандувача Сухопутними
військами СРСР №01073 ОСОБА_1.
був звільнений в запас за ст.59 п.
«Д» Положення про проходження військової служби офіцерським складом ЗС СРСР - через службову
невідповідність.

На підставі
вказаного наказу наказом командира військової частини 43128 від 29.10.1991р.
ОСОБА_1. був виключений із списків військової частини.

На час звільнення
позивач фактично проходив службу у військовій частині №262114. Підстави
звільнення ОСОБА_1. занесено у військовий квиток.

На момент звільнення ОСОБА_1. військові частини №№ 43128, 62114 до складу Збройних Сил України не входили Підстави
звільнення позивача були достовірно відомі, про що свідчать його
неодноразові звернення зі скаргами по військовій прокуратурі Черкаського
гарнізону.

Відповідно до
вимог Закону України «Про правонаступництво України» Україна та її органи
державного управління не є правонаступником сухопутних військ СРСР.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про те, що в діях відповідача відсутні ознаки
бездіяльності щодо розгляду заяви ОСОБА_1. про поновлення його на військовій
службі в Збройних Силах України, так як на службі в Збройних Силах України
ОСОБА_1. не перебував і дії Міністра оборони щодо розгляду заяви позивача
відповідають вимогам діючого законодавства.

Обґрунтовано
судом відмовлено ОСОБА_1. і в поновленні строку на звернення до суду оскільки судом достовірно встановлено, що
позивач у строк понад рік знав про підстави та обставини його звільнення
з військової служби.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що постанова суду ґрунтується на наявних по
справі доказах і відповідає вимогам діючого законодавства.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано виніс окрему ухвалу в адресу
Міністра Оборони України
за порушення які
були допущені працівниками Черкаського міського
військового комісаріату оскільки дана військова установа знаходиться у
підпорядкуванні Міністерства Оборони України і викладені в ній порушення мали
місце. Колегія суддів не вбачає підстав для зміни даної окремої ухвали суду.
Керуючись ст. 200 КАС
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову і окрему ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду від 15 січня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду в місячний строк.