Справа № 22А-133/07
Суддя: Мацунич М.В.
Дата ухвалення: 2007-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 року
м. Ужгород

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області

в складі
: головуючого - судді Мацунич
М.В.

суддів : Леска В.В., Панька В.Ф. при секретарі: Боклах Г.І.

за участю : апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород
адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Іршавського
районного суду від 28 грудня 2006 року по справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби у
Іршавському районі про визнання протиправною бездіяльність начальника ДВС і
зобов'язання вчинити певні дії ,-

встановила:

У грудні 2006 року, ОСОБА_1
звернувся в суд із вищезазначеним позовом та вимоги свої мотивував тим, що
починаючи з червня 2006 року на
примусовому виконанні у Державній виконавчій службі у Іршавському районі
знаходиться виконавчий лист №2а/46 від 06.06.2006
року. Однак державний виконавець у супереч вимог ст. 5 ЗУ "Про виконавче
провадження" від 21.04.1999
року (далі-Закон) не вживає примусових заходів по виконанню постанови
Апеляційного суду Закарпатської області від 25.05.2006 року. За не вчинення державним виконавцем у повній мірі
виконавчих дій повинен вести контроль згідно вимог ст. 8 цього Закону начальник
органу виконавчої служби та усувати такі дії, коли вони суперечать вимогам
Закону. Проте начальник виконавчої служби не веде належний контроль за
своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішення державним виконавцем.
На велику кількість заяв до державного виконавця і начальника виконавчої
служби, останніми не проводився у супереч вимог Закону їх розгляд, окрім
відповіді на заяву від 20.11.2006
року. Виходячи з наведеного і просив суд визнати протиправною бездіяльність
начальника ДВС і зобов'язання вчинити певні дії, задовольнивши позовні вимоги з
урахуванням наведеного .

Постановою
Іршавського районного суду від 28
грудня 2006 року в
задоволенні позовних вимог, відмовлено повністю.

ОСОБА_1 будучи
не згідним з постановою суду першої інстанції подав на неї апеляційну скаргу в
якій просить суд апеляційної інстанції скасувати дану постанову та ухвалити
нову, якою задовольнити позовні вимог.
Мотивує свої вимоги тим, що постанова прийнята судом першої інстанції є незаконною
так-як висновки суд не відповідають обставинам справи, а також неправильно
застосовано вимоги норм матеріального законодавства.

Протягом
апеляційного розгляду апелянта ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та
просив апеляційну інстанцію задовольнити її з підстав наведених у ній.

Протягом
судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що пропуск строку
передбаченого для здійснення виконавчого провадження стався не з вини
державного виконавця, а по вині боржника. Зазначена обставина не може служити
підставою для закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження
знаходиться на виконанні у державного виконавця, а не у начальника виконавчої служби. А тому, державний виконавець повинен
виконувати всі виконавчі дії по його виконанню.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення сторони, яка бере участь у справі,
дослідивши матеріали справи та перевіривши викладені в апеляційній скарзі
доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області дійшла висновку, що ця скарга підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Як передбачено
ч.2 ст.25 Закону державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по
виконанню судового рішення немайнового характеру протягом двох місяців з дня
винесення постанови

Справа № 22А - 133/07 Номер рядка
статистичного звіту : 19

Головуючий у
першій Інстанції :
Маркович I.I.

Суддя-доповідач
Мацунич М.В.

про
відкриття виконавчого
провадження. Постанову
про відкриття виконавчого провадження, винесено 08.06.2006 року/а.с.10/.

Контроль за
своєчасністю, правильністю, повнотою виконання судових рішень державним
виконавцем здійснює начальник ДВС /
ст. 8 Закону /.

Згідно п. 8.1. Інструкції про
проведення виконавчих дій (затвердженої наказом МК) України від 15 грудня 1999 р. N 74/5 ) при виконанні
рішення за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії, державний
виконавець відповідно до ст. 24
Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення. У разі
невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до
боржника штрафні санкції, передбачені ст. 87
Закону, і призначає новий строк виконання. Якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції
та інші заходи, передбачені статтею 87
Закону, після чого виконавчий документ постановою державного виконавця,
затвердженою начальником відповідного органу державної виконавчої служби,
повертається до суду, що видав виконавчий документ . Такі ж вимоги
зазначені і в ст. 76 Закону.

В матеріалах
справи відсутня жодна постанова про накладення на боржника штрафу. Ні державний
виконавець ні начальник ДВС не вжили заходів передбачених пунктами 10.2. і 10.3. даної Інструкції
та статтями 87 і 88 Закону.

Доведеними є й
вимоги апелянта стосовно неотримання відповіді майже на жодну заяву в той час
як у відповідності до вимог абз.4 ч.2 ст.5 Закону як державний виконавець так і
начальник, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець повинні
розглядати заяви і клопотання сторін виконавчого провадження. Ненадання
відповідей на такі заяви з боку даних осіб є порушенням вимог ЗУ "Про
звернення громадян".

Оглянувши та дослідивши постанову
про повернення виконавчого документа стягувачеві від

08.02.2007 року колегія суддів зазначає, що така за формою та
змістом не відповідає вимогам наведеним у

Додатку 23 до вказаної
Інструкції . Оскільки
в даному випадку виконавчий лист повертається до суду в

порядку ч.З
ст.76 Закону, а не стягувачеві у порядку вимог ст.40 Закону. До даної постанови
не додано Акт

про неможливість
виконання судового рішення, який би за формою і змістом відповідав Додатку 5

вказаної
Інструкції. А також вона не затверджена начальником ДВС.

Не можна вважати
правомірним посилання начальника ДВС на ухвалу Іршавського районного суду від 15.08.2006 року з тих
мотивів, що даною ухвалою не спосіб виконання постанови змінено як того просив
у заяві державний виконавець, а фактично замінено сторону виконавчого
провадження у той час як державний виконавець з таким поданням не звертався до
суду. Більше того, дана ухвала постановлена не в тому судочинстві у якому було
постановлено постанову апеляційного суду Закарпатської області.

Наведені
обставини вказують на повну бездіяльність з боку начальника ДВС у Іршавському
районі при здійсненні контролю за законністю виконавчого провадження № 3-525/07 року.

За встановлених
обставин постанова суду першої інстанції є незаконною, а це у відповідності до
вимог ст. 202 КАС
України є підставою для скасування даної постанови із прийняттям нової
постанови, якою заявлені вимоги слід задовольнити повністю.

Виходячи з
вищенаведеного та керуючись вимогами статей 11, 71, 86, 160 ч.З, 167, 202, 205, 207 і 212 КАС України, ЗУ "Про виконавче
провадження" від 21.04.1999
року та Інструкцією про проведення виконавчих дій (затвердженої наказом МЮ
України від 15 грудня 1999 p. N 74/5), апеляційний суд -,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову
Іршавського районного суду від 28
грудня 2006 року - скасувати та
прийняти нову постанову.

Позовну заяву задовольнити.

Визнати
протиправною бездіяльність начальника Державної виконавчої служби у Іршавському
районі по не здійсненню контролю за своєчасністю і правильністю виконання
державним виконавцем виконавчого листа №2а-46 від 06.06.2006 року.

Начальнику
Державної виконавчої служби у Іршавському районі зобов'язати державного
виконавця прийняти постанову в порядку вимог ст. 76 ЗУ "Про виконавче провадження".

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після набрання нею законної сили .