Справа № 22а-3837/07
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2007-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 вересня
2007 року
м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого - Бараненка І.І.,

суддів:
Глущенко Я.Б.,

Межевича М.В.,

при секретарі - Горобцовій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника Управління
Пенсійного фонду України у Гайсинському районні на постанову Гайсинського
районного суду Вінницької області від 7 травня 2007 року в
адміністративній справі №2а-226/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України у Гайсинському районні про стягнення недоплачених щомісячних
підвищень до пенсій учаснику війни,

в с т а н о в и в:

У квітні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до Гайсинського районного суду
Вінницької області з позовною заявою, у якій, посилаючись на порушення положень
Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та інших нормативних актів, просила визнати дії Управління
Пенсійного фонду України у Гайсинському районні по перерахунку їй пенсії
неправомірними та зобов'язати виплатити заборгованість за три року (за період з
01.01.2004 року по час розгляду справи в суді) та зобов'язати проводити в
подальшому нарахування та виплату щомісячного грошового утримання в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком як учаснику війни.

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 7 травня 2007
року позовні вимоги задоволено, а саме, суд постановив стягнути з відповідача
на користь позивача суму недоплачених підвищень до пенсії як учаснику війни у
розмірі 4517 грн. 73 коп.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального
права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову.

Колегія судді вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником війни, що
підтверджується письмовими доказами.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» учасником війни пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії
підвищуються учасникам війни - у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за
віком.

При нарахуванні надбавки до пенсії позивачу відповідний розрахунок
проводився з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України №1 від 3
січня 2002 року.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» нормативні акти органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни,
передбачені цим Законом, є недійсними.

Також ст.22 Конституції України гарантує, що конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

В ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що
мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі мінімального
споживчого бюджету.

В свою чергу, визначення терміну мінімального споживчого бюджету
встановлено ст. 1 Закону України «Про мінімальний споживчий бюджет», згідно
якого - це набір продовольчих і непродовольчих товарів та послуг у натуральному
і вартісному вираженні, що забезпечує задоволення основних філологічних і
соціально-культурних потреб людини .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку
стосовно того, що ОСОБА_1 як учасник війни мала право на підвищення до пенсії в
межах строку позовної давності: у 2004 році на отримання підвищення до пенсії в
розмірі 225 грн.; у 2005 році - 1992 грн.; у 2006 році - 2151 грн.; у 2007 році
- 570 грн.

Однак вказані суми позивачу не були виплачені у повному розмірі та
недоплата всього за вказаний період склала 4517 грн. 73 коп.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі не можуть бути прийняті судом до
уваги, оскільки вони суперечать вимогам ст. ст. 8, 22, 55 Конституції України,
ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту».

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Гайсинського районного суду Вінницької області правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без
задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст.160, 198, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника Управління Пенсійного фонду України у
Гайсинському районні залишити без задоволення, а постанову Гайсинського
районного суду Вінницької області від 7 травня 2007 року в адміністративній
справі №2а-226/07 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може
бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий
підпис
І.Бараненко

Судді:
підпис
Я.Глущенко

підпис М.Межевич