Справа № 22-а-2198/07
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2007-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний
суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2007 року
м. Харків

Справа № 22-а-2198/07

Категорія: визнання
нечинними
Головуючий 1 інстанції: Черленяк М.І.

розпоряджень, визнання
недійсним Доповідач:
Водолажська Н.С.

договору купівлі-продажу

Колегія суддів у складі:

Головуючий
суддя Філатов Ю.М.,

Суддя
Водолажська Н.С., Суддя Шевцова Н.В.

при секретарі
Волошиній Я.В.

за участю представників:

представника позивача - Максименко Л.О.

представника відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

представника третьої особи - Ремінний В.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою СПДФО
ОСОБА_1 на постанову Господарського суду Харківської області від 16.07.2007
року по справі № АС-11518-06

за
позовом
Міністерства оборони України

до Харківської
райдержадміністрації, СПДФО ОСОБА_1

третя особа Харківській районний відділ земельних
ресурсів, Управління з контролю за використанням та охороною земель у
Харківській області

про визнання
нечинними розпоряджень та визнання недійсним договору купівлі-продажу ,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Міністерство оборони України, звернувся до
Господарського суду Харківської області з адміністративним позовом, в якому
просив визнати нечинними розпорядження Харківської районної державної
адміністрації Харківської області № 318 від 01.08.03 р. „Про надання земельної
ділянки ПП ОСОБА_1" та № 334 від 07.08.03 р. „Про продаж земельної ділянки
ПП ОСОБА_1", визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки
від 08.08.03 р., укладений між Харківською районною державною адміністрацією
Харківської області та приватним підприємцем ОСОБА_1, визнати недійсним
Державний акт на право власності на земельну ділянку від 16.09.03 р., виданий
Харківською районною державною адміністрацією Харківської області.

Ухвалами Господарського суду Харківської області від
17.01.07 р. було змінено процесуальне становище ПП ОСОБА_1 з третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, на
другого відповідача по справі та до участі у справі в якості третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача був
залучений Харківський районних відділ земельних ресурсів та в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
- Управління з контролю за використанням та охороною земель у Харківської
області.

Постановою Господарського суду Харківської області від
16.07.07 р. по справі № АС-11/518-07 позовні вимоги Міністерства оборони
України були задоволені частково: визнані нечинними розпорядження Харківської
районної державної адміністрації Харківської області № 318 від 01.08.03 р.
"Про надання земельної ділянки ПП ОСОБА_1" та № 334 від 07.08.03 р.
"Про продаж земельної ділянки ПП ОСОБА_1", визнаний недійсним
Державний акт на право власності на земельну ділянку від 16.09.03 р., виданий
Харківською районною державною адміністрацією, в частині вимог про визнання
недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.08.03 р., укладеного
між Харківською районною державною адміністрацією та ПП ОСОБА_1 було закрити
провадження у справі.

Другий відповідач, ПП ОСОБА_1, з даною постановою суду не
погодився та звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати судове
рішення і відмовити у позові.

Апеляційна скарга, з посиланням на положення Земельного
кодексу України, вмотивована тим, що постанова суду прийнята всупереч вимогам
чинного законодавства, не враховує фактичні обставини. Крім того, апелянт
вказує на те, що судом не було враховано порушення позивачем вимог ст. 99 КАС
України щодо строку звернення з позовом до суду.

Перший відповідач, Харківська районна державна
адміністрація Харківської області, підтримав апеляційну скаргу другого
відповідача та в поясненнях представника в судовому засіданні наполягає на
дотриманні вимог чинного законодавства при прийнятті оскаржених розпоряджень.

Третя особа, Харківський районних відділ земельних
ресурсів, в поясненнях представника в судовому засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги.

Третя особа, Управління з контролю за використанням та
охороною земель у Харківської області, також підтримала доводи апеляційної
скарги. Представник в судовому засіданні наполягав на помилковості та
безпідставності висновків судового рішеня.

Позивач, Міністерство оборони України, проти доводів
апеляційної скарги заперечує і наполягає на законності та обґрунтованості
судового рішення, а тому просить залишити його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду,
дослідивши доводи апеляційної скарги та пояснень представників сторін, судова
колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно
розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області
№ 185 від 13.06.02 р. військовій частині А 1215 була надана в постійне
користування земельна ділянка загальною площею 23,5954 га на території
Кулиничівської селищної ради для обслуговування промислово-складського комплексу,
що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею,
зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 368.

Відповідно до вимог Закону України „Про
правовий режим майна в Збройних силах України", а також Постанови Кабінету
Міністрів України від 28.12.00 р. „Про порядок відчуження та реалізації майна
Збройних сил України" військове містечко № 203, яке було розташоване за
адресою: Харківська область, Харківський район, с. Затишшя, в зв'язку зі
скороченням штату в/ч А1215 було виведено з підпорядкованості вказаної частини,
звільнено і за рішенням Кабінету Міністрів України підлягало відчуженню. Фонди
колишнього військового містечка № 203, а саме будівлі, в яких був розташований
підрозділ в/ч А1215, були включені до додаткового переліку № 19 нерухомого
майна Збройних сил України, яке може бути відчужено (протокол засідання
Урядового комітету з питань оборони, оборонно-промислового комплексу та
правоохоронної діяльності № 9 від 16.05.03 р.).

На виконання договору комісії № 1/18-75 від
11.07.03 р., укладеного Міністерством оборони України" з ДАК „Національна
мережа аукціонних центрів", остання від свого імені і в інтересах позивача
взяла на себе обов'язок здійснити реалізацію військового нерухомого майна
військового містечка № 203.

Згідно із специфікацією нерухомості, яка є
невід'ємною частиною договору комісії № 1/18-75 від 11.07.03 р., позивачем було
передано для реалізації 30 об'єктів нерухомості, що разом складає
промислово-складський комплекс. Вказані об'єкти були придбані другим відповідачем
по справі відповідно до договору купівлі-продажу від 15.07.03 р., який
зареєстрований в реєстрі за № 2396. Відповідно до пункту 1.1 цього договору
продавець продав, а покупець купив 30 об'єктів нерухомого майна загальною
площею 11557,0 кв. м., розташовані в с. Затишшя, Харківської області,
Харківського району.

Суд першої інстанції, посилаючись на
кадастровий план земельної ділянки, а також на витяг з реєстру права власності
на нерухоме майно, зробив висновок стосовно того, що на земельній ділянці загальною
площею 23,5954 га знаходилось 34 об'єкти нерухомого майна і додатково до 30 вже
проданих ПП ОСОБА_1 об'єктів на вказаній земельній ділянці повинні бути
розташовані майданчик, огорожа та два навіси, які є власністю Держави в особі
Міністерства оборони України. Але докази продажу цих об'єктів другому
відповідачеві або іншим особам, в матеріалах справи відсутні.

У зв'язку з вищевказаними обставинами судом
першої інстанції визнані помилковими твердження відповідачів та третіх осіб про
те, що у спірних правовідносинах не порушені права позивача.

Крім того, суд першої інстанції вказує на те,
що інвентаризація земельної ділянки з метою з'ясування місця знаходження цих
об'єктів не здійснювалася, що унеможливлює визначити конкретний розмір
земельної ділянки, яку вони займають і яка повинна залишитися у користуванні
Міністерства оборони.

Проте дані твердження спростовуються наданою
другим відповідачем до заперечення проти апеляційної скарги відповіддю КП
«Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 06.09.07 р., в якій
зазначено, що на підставі Інструкції «Про порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженого наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від
24.05.01 р., була проведена первинна інвентаризація об'єкту нерухомого майна
від 27.05.02 р. Відповідно вказаної Інструкції будівлі поділяються на основні,
що визначають призначення земельних ділянок, на яких вони розміщені, та
господарські (допоміжні), які виконують функції допоміжного господарського
призначення та інженерного забезпечення основних будівель. Оскільки відповідно
приписам п. 1.6 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 6/5 від
28.01.03 р., реєстрації підлягають права власності тільки на основні об'єкти
нерухомості і не підлягають реєстрації тимчасові споруди, а також споруди, не
пов'язані фундаментом з землею, право власності на нерухомість, розташовану на
спірній земельній ділянці, була зареєстрована на промислово-складський
комплекс, що складається з 30-ти споруд.

Колегія суддів вважає необхідним відмітити,
що на час проведення операцій поняття «нерухомого майна» було визначено лише в
Положенні «Про Єдиний реєстр заборони відчуження об'єктів нерухомого майна»,
затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 31/5 від 09.06.99 р., в
якому нерухомим майном (нерухомістю) визнавалися земельні ділянки, а також
об'єкти, розташовані на земельній ділянці, у тому числі об'єкти незавершеного
будівництва, які невід'ємно пов'язані з нею, переміщення яких є неможливим без
їх знецінення та зміни їх призначення.

У витягу з Реєстру прав власності вбачається,
що станом на 11.07.03 р. власником будинків та споруд, розташованих за адресою:
Харківська область, Харківський район, с. Затишшя, в т.ч. майданчика, огорожі
та двох навісів, є Держава в особі Верховної ради. Підставою для виникнення
права власності вказане свідоцтво б/н від 10.06.02 р.

Оскільки позивачем до суду першої інстанції
на час розгляду справи не було надано доказів того, що ці об'єкти були
збудовані або розміщені попереднім власником, знаходилися у нього на балансі,
на них у встановленому порядку нараховувалися амортизаційні відрахування, то
висновки про те, що вони і на теперішній час належать позивачу є
неправомірними, оскільки не підтверджені належними доказами.

В поясненнях представника позивача в судовому
засіданні при розгляді апеляційної скарги також не вказано, на балансі якої
установи МО України обліковуються майданчик, огорожа та два навіси, чи
віднесені вони до основних фондів, чи нараховуються ні їх вартість
амортизаційні відрахування, що свідчить про те, що твердження щодо власності
позивача на ці об'єкти є безпідставними.

Крім того, суд першої інстанції, ґрунтуючись
лише на даних кадастрового плану, відніс майданчик, огорожу та два навіси до
переліку нерухомого майна. Але при цьому судом не взято до уваги те, що
вказаний кадастровий план дає лише опис меж землі Кулиничівської селищної ради,
переданої ПП ОСОБА_1 і не містить переліку об'єктів, розташованих на цій землі
в межах описаних меж. Таким чином, висновки судового рішення в цій частині
зроблені при довільному тлумаченні наданих позивачем доказів без врахування
положень ст. 70 КС України.

Судом першої інстанції було встановлено, що у
зв'язку з продажем 30 об'єктів нерухомості ПП ОСОБА_1, Донецька КЕЧ звернулася
до командира в/ч А1215 Олійнику Ю.В. з листом № 845/а від 04.08.03 р., в якому
вимагала в місячний термін здійснити юридичну передачу земельної ділянки площею
23,595 га місцевим органам влади в порядку, визначеному наказом Міністерства
оборони України № 483 від 22.12.97 р.

Суд першої інстанції, посилаючись на
положення п. 45 вказаного наказу, наполягає на тому, що передача земель
місцевим органам влади повинна проводитися за згодою Міністра оборони України
або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального
будівництва - начальником Головного управління розквартирування військ та
капітального будівництва Збройних сил України. Оскільки згідно повідомлення (слід розуміти, що суд мав на увазі відповідь
від 08.11.06 р.) начальника Головного
квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України згода
Міністерства оборони України на припинення права користування земельною ділянкою
військового містечка № 203 не надавалась, відповідні документи з цього питання
Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних сил України не
відпрацьовувались судом першої інстанції зроблений висновок стосовно того, що
перший відповідач здійснив вилучення і подальшу передачу земельної ділянки з
порушенням вимог вищевказаного наказу.

Проте дану інформацію замість Начальника
Головного управління генерал-майора С.С. Мовчана підписала невизначена особа,
прізвище та посада якої не вказана, тобто цей лист не може бути прийнятий
належним доказом.

Також слід відмітити, що вищевказаний наказ
МО України не є актом нормативного характеру, який повинен виконуватися всіма
підприємствами та установами на всій території України, а носить суто відомчий
характер, тому не може зобов'язувати органи місцевого самоврядування та органи
виконавчої влади на місцях додержуватися його приписів.

Колегія суддів вважає необхідним відмітити,
що роблячи висновки про недодержання порядку передачі земельної ділянки від в/ч
А1215 першому відповідачу суд першої інстанції вказує на те, що лист № 790 від
23.07.03 р. на адресу голови Харківської районної державної адміністрації
Харківської області від імені Міністерства оборони України з клопотанням про
передачу земельної ділянки військового містечка № 203 до земель запасу
Кулиничівської селищної ради Харківської області був складений, підписаний та
направлений начальником штабу військової частини А 1215 і не підписувався
командиром військової частини А 1215 про відмову від земельної ділянки.

Але дані твердження спростовуються наданою до
матеріалів справи (арк. 18 том справи 1) копією листа за вищевказаними
вихідними даними, який підписаний командиром в/ч А1215 полковником Олійником
Ю.В.

З урахуванням вищевказаних обставин колегія
суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обов'язку
першого відповідача додаткового перевіряти повноваження особи, що підписала
лист від імені військової частини про передачу земельної ділянки Кулиничівській
селищній раді, тобто командира в/ч А1215, перевіряти дотримання особливостей
передачі земельних ділянок, які знаходяться у користуванні військових частин і
які визначені відповідним нормативно-правовим актом Міністерства оборони
України.

Колегія суддів також не погоджується з
посиланнями суду першої інстанції на Закон України „Про використання земель
оборони", яким встановлюється порядок використання земель оборони,
оскільки цей Закон № 1345-4 від 27.11.03 р. набрав чинності з 26.12.03 р., а
тому не міг регулювати правовідносини, які виникли до цієї дати.

За таких обставин суд першої інстанції зробив
неправомірний висновок про наявність в діях першого відповідача порушень
порядку передачі земельних ділянок місцевим органам влади та самоврядування,
встановленого вказаним Законом.

Також слід відмітити, що на час прийняття
оскаржених розпоряджень земельна ділянка, яка була передана другому
відповідачу, знаходилася за межами населеного пункту с. Затишшя Харківської
області, тобто право розпоряджатися нею було саме у першого відповідача, як це
передбачено п. 12 Перехідних положень ЗК України.

За таких обставин при прийнятті розпорядження
№ 318 від 01.08.03 р. „Про надання земельної ділянки ПП ОСОБА_1" (арк. 13
тому справи 1) та № 334 від 07.08.03 р. „Про продаж земельної ділянки ПП
ОСОБА_1" (арк. 17 том справи 1) Харківська районна державна адміністрація
Харківської області діяла в межах наданих їй повноважень та в порядку,
передбаченому чинним законодавством, а тому підстав для визнання їх нечинними у
суду першої інстанції не було.

Колегією суддів при розгляді апеляційної
скарги було встановлено, що другим відповідачем в судових засіданнях в суді
першої інстанції зверталася увага суду на порушення позивачем встановленого ст.
99 КАС України строку на звернення з позовом до суду. Дані обставини підтверджені
представниками першого відповідача та третіх осіб і не заперечується
представником позивача.

Доказом виникнення питання щодо порушення
позивачем приписів ст. 99 КАС України колегія суддів вважає наявне в матеріалах
справи пояснення позивача, датоване 11.12.06 р. (арк. 34-35 том 1 справи) і
залучене до матеріалів справи 20.12.06 р. Проте в ухвалі суду від 14.12.06 р.
про залишення позовної заяви без руху позивач не зобов'язувався надати вказані
пояснення та обґрунтування.

Як вбачається з досліджених колегією суддів
матеріалів справи, судом першої інстанції не розглядалися заяви другого
відповідача про порушення позивачем строку на звернення з позовом, не надана
також правова оцінка поданому позивачем поясненню, не встановлювалися
обставини, які б свідчили про наявність у позивача поважних причин для
порушення строку на звернення до суду або відсутність таких причин з
визначенням дати, коли позивачу стало відомо про порушення його прав та
охоронюваних інтересів.

З наведеного слід зробити висновок стосовно
того, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права.

З цього приводу колегія суддів вважає
необхідним відмітити, що в поясненні позивача щодо строку звернення до
адміністративного суду вказано, що про порушення його прав стало відомо лише
після опрацювання доручення КМУ № 38844/3/1-06 щодо розгляду листа депутата
Харківської міської ради Світала П.Ю. № 15 від 09.10.06 р. та вжиття
відповідних заходів.

Проте, зважаючи на те, що до матеріалів
справи не надані вищевказані документи, які б підтвердили ці факти, і те, що
передача земельної ділянки та укладання договору купівлі-продажу з другим
відповідачем стосовно військового нерухомого майна виконувалися з відома та в
інтересах МО України у липні 2003 р. і мали бути відомі відповідним
контролюючим підрозділам в системі МО, колегія суддів ставиться критично до
пояснень від 11.12.06 р. і не вбачає у позивача поважних причин для пропуску
строку на звернення з позовом до адміністративного суду, який визначений ст. 99
КАС України.

Таким чином судом першої інстанції були
порушені норми процесуального права, що є підставою для скасування судового
рішення в цій частині.

Як вбачається з позову, позивач просив також
визнати недійсним договір купівлі-продажу від 08.08.03 р., укладений першим та
другим відповідачами щодо земельної ділянки площею 23,5954 кв. м. вартістю
613480 гривень, розташованої за межами населеного пункту на території
Кулиничівської селищної ради для обслуговування промислово-складського
комплексу.

Судова колегія погоджується з висновками суду
першої інстанції про наявність правових підстав для закриття провадження на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки справу в цій частині не
належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Позов про визнання
недійсним цивільно-правового договору купівлі-продажу підлягає розгляду за
правилами ГПК України.

Також позивач просив визнати недійсним
Державний акт на право власності на земельну ділянку від 16.09.03 р., виданий
Харківської районною державною адміністрацією Харківської області ПП ОСОБА_1

Постановою суду першої інстанції позов в цій
частині був задоволений. Але колегія суддів вважає необхідним відмітити, що
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції
(далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно
з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Як
випливає з наданих і досліджених судом документів та пояснень представників
сторін, правовідносини між сторонами виникли с приводу спору про право
власності на земельну ділянку, що в свою чергу виключає її розгляд в порядку
адміністративного судочинства, а тому колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції в цій частині.

Зважаючи
на вказані обставини і відповідно вимогам п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України
провадження по справі в цій частині підлягає закриттю.

Керуючись
ст. ст. 99, 71, 100, 157, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу СПД ФО ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову
Господарського суду Харківської області від 16.07.07 р. по справі №
АС-11/518-06 в частині задоволення вимог МО України про визнання нечинним
розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області
№ 318 від 01.08.03 р. «Про надання земельної ділянки ПП ОСОБА_1», про визнання
нечинним розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської
області № 334 від 07.08.03 р. «Про продаж земельної ділянки ПП ОСОБА_1» та про
визнання недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку від
16.09.03 р., виданий Харківською районною державною адміністрацією Харківської
області скасувати.

Прийняти
в цій частині нову постанову, якою відмовити у позові МО України про визнання
нечинним розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської
області № 318 від 01.08.03 р. «Про надання земельної ділянки ПП ОСОБА_1», про
визнання нечинним розпорядження Харківської районної державної адміністрації
Харківської області № 334 від 07.08.03 р. «Про продаж земельної ділянки ПП
ОСОБА_1».

В
частині вимог МО України про визнання недійсним Державний акт на право
власності на земельну ділянку від 16.09.03 р., виданий Харківською районною
державною адміністрацією Харківської області, провадження по справі закрити.

Роз'яснити
позивачу, що зазначені вимоги підлягають розгляду в порядку господарського
судочинства.

В
частині закриття провадження по справі щодо вимог МО України про визнання
недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.08.03 р.,
укладеного між Харківською районною державною адміністрацією Харківської
області та ПП ОСОБА_1, постанову
Господарського суду Харківської області від 16.07.07 р. по справі №
АС-11/518-06 залишити без змін.

Постанова
набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом одного
місяця з моменту виготовлення повного тексу.

Головуючий Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

Н.В. Шевцова

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 14.09.2007 року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду
Н.С. Водолажська