Справа № К-33357/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2007-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. -
головуючий,

Амєліна С.Є.
- суддя-доповідач,

Кобилянського
М.Г.,

Ліпського
Д.В.,

Юрченка
В.В.,

при секретарі Дашківській О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Овруцького районного суду Житомирської області від 03 липня 2006 року та ухвалу
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Житомирської області від
27 вересня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці
та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації,
Житомирського обласного військового комісаріату про стягнення коштів,

в с т а
н о в и л а :

В квітні 2006 року ОСОБА_1. звернувся в суд з вказаним
адміністративним позовом.

Посилаючись на те, що відповідачі в порушення вимог статей 37 і 39 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» сплачують компенсації, що не співвідносяться з
мінімальною заробітною, встановленою законами України, внаслідок чого за період
з січня 1998 року по серпень 2002 року не сплачена компенсація у зв'язку з
проживанням на території радіоактивного забруднення в сумі 2043,6 грн. та за
цей же період не сплачена доплата як особі, що працює на території
радіоактивного забруднення, в сумі 10218 грн., просив суд зобов'язати
Житомирський обласний військовий комісаріат провести перерахунок цих виплат та
передати відповідні платіжні документи до Головного управління праці та
соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації для
здійснення останнім перерахування коштів на рахунок позивача.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 03 липня 2006
року, залишеною без змін ухвалою судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Житомирської області від 27 вересня 2006 року, в задоволенні
позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач зазначає, що судами неправильно застосовані
положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та
постановити нове рішення про задоволення позову.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про розгляд справи
повідомлені.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й
процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1. пенсіонер із числа
військовослужбовців є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 3 категорії,
постійно проживає в місті Овручі Житомирської області - на території радіоактивного забруднення, яку
віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які проживають у
зоні гарантованого добровільного відселення була передбачена виплата щомісячної
грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірах 40
процентів від мінімальної заробітної плати.

Статтею 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» було встановлено підвищення пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні гарантованого добровільного відселення на дві мінімальні
заробітні плати.

Таким чином, законом
була передбачена кратність щомісячної допомоги у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного
господарства й доплата до пенсії
в залежності від розміру
мінімальної заробітної плати, що склався на відповідний період, і не визначена можливість встановлення конкретних сум компенсацій
і доплат, зокрема для пенсіонерів,
які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення.

Законами України в період
з січня 1998 року по 31 липня 2002 року встановлювався розмір мінімальної заробітної плати. Так з 01.01.1998 р. по 30.06.1998 р. її
розмір становив 45 грн., з 01.07.1998 р. по 31.12.1998 р. - 55 грн., з
01.01.1999 р. по 31.03.2000 р. - 74 грн.,
з 01.04.2000 р. по 30.06.2000 р. - 90 грн., з 01.07.2000 р. по 31.12.2001 р. - 118 грн. й
т. д.

У порушення вимог статей 86, 159,161,
163 Кодексу
адміністративного судочинства України суди належним
чином не визначилися з правовою нормою, що
регулює спірні правовідносини, не звернули увагу на зазначені положення
закону і, як наслідок, не перевірили можливості застосування положень постанови
Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з огляду на їх невідповідність нормам Закону.

Крім того, не можна цілком погодитися з посиланням судів як на підставу обґрунтування застосування постанови
Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836, на статтю 67
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки зазначеною статтею на Кабінет
Міністрів України покладено обов'язок
проводити підвищення конкретних розмірів всіх доплат, пенсій і
компенсацій відповідно до зміни індексу вартості
життя і зростання мінімальної заробітної
плати, однак невиконання Кабінетом Міністрів України такого обов'язку не може
бути підставою позбавлення громадян права на виплати в розмірах, що передбачені
безпосередньо законом.

За таких обставин постановлені в справі судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на новий розгляд із підстав, передбачених
частиною 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 03 липня 2006
року та ухвалу судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Житомирської області від 27 вересня 2006 року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
до Верховного Суду України за винятковими обставинами протягом одного місяця з
дня відкриття обставин.

Судді:

М.І. Цуркан
С.Є. Амєлін М.Г.
Кобилянський Д.В. Ліпський В.В. Юрченко