Справа № 22а-287\2007
Суддя: Петренко І.О.
Дата ухвалення: 2007-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22а-2872007 Головуючий
1 інстанції Самсонова В.В.
Категорія 43 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 березня 2007 року

Колегія
судців судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
судді Петренко
І.О.

суддів Болтунової
Л.М.,Лаченкової О.В.

при
секретарі Шило
С.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на постанову Красно гвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 28 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_2до Красно
гвардійської районної ради м. Дніпропетровська , третя особа ОСОБА_1, ОСОБА_5
про скасування рішення Красно гвардійської ради м. Дніпропетровська ,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітня 2004 року позивач звернувся до суду з позовом і просив постановити
рішення , яким визнати рішення Красно гвардійської ради м. Дніпропетровська №
12604 від 4 березня 2004 року частково не законним , а саме в частині
організації проїзда до житлового будинку № АДРЕСА_2 м. Дніпропетровська , і
скасувати його. В обгрунтування вимог він вказував на те , що оскаржуваним
рішенням встановлені межі земельної ділянки домоволодіння № АДРЕСА_2 ,
власником якої являється ОСОБА_1. та проїзд до цього домоволодіння у
відповідності до геодезичного звіту. З цим рішенням частково не згодний позивач
,оскільки порушуються його права землекористувача.

Так, комісія Красно гвардійського райвиконкому м.
Дніпропетровська з питань розгляду земельних спорів в протоколі № 2 від 3
грудня 2003 року вилучила із користування земельної ділянки домоволодіння №
АДРЕСА_3ділянку розміром 4м на 27,4 м площею 109,6 кв.м для проїзду до
домоволодіння № АДРЕСА_2. Позивач не згоден з прийнятим рішенням , оскільки
згідно рішення Красно польської ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська від
19 грудня 1953 року в користування батька позивача ОСОБА_3 була затверджена
земельна ділянка площею 1470 кв.м. Рішенням Красно гвардійського РВК м.
Дніпропетровська № 394 від 17 лютого 1995 року визнано право власності на
домоволодіння № АДРЕСА_1за ОСОБА_3. У п. 2 цього рішення за вказаним
домоволодінням закріплена земельна ділянка площею 1461 кв.м , 1000 кв.м з яких
постійного користування , а 461 кв.м - тимчасового. Сім"я ОСОБА_3.
протягом 50 років користувалась вказаною земельною ділянкою, удобрювала його,
використовувала під город. ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_3. помер , а позивач по
справі спадкував домоволодіння № АДРЕСА_1в м. Дніпропетровську , про що видано
свідоцтво про право власності на спадщину за законом , видане 26 березня 2004
року 3 Дніпропетровською держнотконторою .

Вилучення
оскаржуваним рішенням земельної ділянки площею 109,6 кв.м з західної сторони
домоволодіння № АДРЕСА_1, що використовується як город і використання її як
проїзд до домоволодіння № 8 за тією ж вулицею, власником якого являється
ОСОБА_1., проведено без врахування прав позивача , як землекористувача. Крім
того , на вилученій ділянці розташовані стояки газопроводу , які будуть
перешкоджати проїзду транспорту по проїзду. Окрім того , мається можливість
влаштування проїзду до домоволодіння № 8 іншим способом без ущемлення прав
позивача , а саме за рахунок існуючого проїзду між житловими будинками 7,8,9. з
однієї сторони вул.. АДРЕСА_4та домами 14,14а,13 з іншої. Існуючий проїзд має
ширину 1,7 м , однак можливо його розширити за рахунок земельної ділянки
позивача з південної сторони , а також за рахунок земельної ділянки домоволодіння № 7 , власником якого є
ОСОБА_4.- брат ОСОБА_1. Дана ділянка великої цінності не представляє і там
розташовано водопровід , що йде до домів 7,8,9,12,13,14,14 а по вул. АДРЕСА_4.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали,
представник відповідача в судове засідання не з"явився , про час та
місце розгляду справи повідомлений належним
чином і просив справу розглядати за його відсутності. Третя особа
позовні вимоги вважала не обґрунтованими і пояснювала , що проїзд необхідний до
домоволодіння як протипожежний, оскаржуване рішення виконкому вважає законним.

Постановою
Красно гвардійського районного суду м. Дніпропетровська позов ОСОБА_2.
задоволено і рішення Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська №
12604 від 4 березня 2004 року скасовано.

В апеляційній
скарзі третя особа ОСОБА_1. ставить питання про скасування постанови і просить постановити нове рішення ,
яким в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши
учасників процесу , що з'явились , вивчивши матеріали справи , законність та
обґрунтованість постанови , доводи апеляційної скарги , колегія суддів вважає ,
що підстав для скасування постанови не встановлено , а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а постанову суду залишити
без змін за наступними підставами.

Як вбачається з
матеріалів справи згідно до рішення Дніпропетровської районної ради депутатів
трудящих від 19 грудня 1953 року ( ар. сп.22) , а також дозвілу № 92 від 12
березня 1954 року виконкому тієї ж ради ( ар. сп. 152) в користування батька
позивача по справі ОСОБА_3. , з метою будівництва садиби ,передана земельна
ділянка площею 1470 кв.м і з цього часу вона використовувалась сім"єю
позивача за призначенням. А саме - частина , на цей час спірної земельної
ділянки використовувалась у якості городу , який силами сім'ї позивача
удобрювався , підтримувався у стані придатному для вирощування городини. Рішенням
виконавчого комітету Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська від
17 лютого 1995 року № 394 було визнано право власності на домоволодіння №
АДРЕСА_1за ОСОБА_3. та закріплено за цим домоволодінням земельну ділянку площею
1461 кв.м , із яких 1000 кв.м в постійне користування , а 461 кв.м - у
тимчасове користування. ( ар. сп. 22). Згідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 26 березня 2004 року ( ар. сп. 20) власником
домоволодіння № АДРЕСА_1після смерті батька ОСОБА_3. є ОСОБА_2. , позивач по
справі. Спадкове домоволодіння згідно вказаного свідоцтва розташовано на
земельній ділянці 1461 кв.м ( із них переуступка
- 229 кв.м).

Підстави та порядок припинення прав на землю , в тому
числі і право користування земельними ділянками передбачені у главі 22
Земельного кодексу України і, зокрема ст. 141 ЗК України. Однак , в
оскаржуваному позивачем рішенні Красно гвардійської районної ради від 4 березня
2004 року № 126/04 ( ар. сп. 9) та в протоколі № 2 засідання комісії з питань
розгляду земельних спорів від 3 грудня 2003

року ( ар. сп. 25) підстави вилучення у позивача спірної
земельної ділянки довжиною 26,5 м та шириною 3,79 м та передача її ОСОБА_1. для
організації проїзду згідно з геодезичним звітом (ар. сп. 9,25-52 )не вказані.

Доводи , на які
посилалась ОСОБА_1. під час звернення до міської ради , до комісії по вирішенню
земельних спорів , до Головного архітектурно-планувального управління
Дніпропетровської міськради не знайшли свого обґрунтування при розгляді справи,
оскільки посилання третьої особи на необхідність передачі саме їй спірної
земельної ділянки для обладнання протипожежного проїзду до її домоволодіння № 8
по вул. АДРЕСА_4також нічим не обґрунтовані.

Так, як
вбачається з листа начальника СДПЧ-5 , яка обслуговує територію міста , де
розташовані домоволодіння позивача та третьої особи , листа начальника відділу
з організації пожежно-профілактичної роботи головного управління Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій в Дніпропетровській області, а також з
пояснень у судовому засіданні представника СДПЧ-5 ( ар. сп.
140,143,146,202-205) посилання в оскаржуваному рішенні ради та доданих до нього
документів на можливість та необхідність обладнання протипожежного проїзду до
домоволодіння ОСОБА_1. у відповідності до п. 3.22 ДБН 360-92 „Містобудування.
Планування і забудова міських і сільских поселень" являються не
обґрунтованими , оскільки , в вище вказаних відповідях протипожежних органів
вказано на те , що тупікові проїзди , які несуть зміст протипожежних , повинні закінчуватись
кільцевими об'їздами радіусом по осі проїзду не менше 10 м або майданчиками
розвороту розмірами 12м на 12 м кожна , а ці вимоги оскаржуваним рішенням не
передбачені.

Окрім того ,
згідно до положень ст. 34 закону України „ Про пожежну безпеку" доступ до
домоволодіння ОСОБА_1. на випадок пожежі можливо організувати і іншими нині
існуючими, описаними у вище вказаних документах способами , без організації
окремого проїзду.

Виходячи з вищевказаного , колегія
суддів вважає , що оскаржувана постанова відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і скасуванню не підлягає. Доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1. про необхідність влаштування проїзду саме у визначеному рішенням ради
місці і для інших споживчих цілей знаходяться за межами питань , які вивчались
при підготовці оскаржуваного рішення і не можуть бути підставами для вивчення
апеляційною інстанцією та підставами для скасування самої постанови суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 196,198,200,206 КАС України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Постанову Красно
гвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення , однак , може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
протягом одного місяця з дня набрання законної сили до Вищого Адміністративного
Суду України.