Справа № 2-а-26/2006р.
Суддя: Груца Є.Є.
Дата ухвалення: 2007-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25. 01. 2007 року

Суддя
Біляївського районного суду Одеської області Груца Є.Є. При секретарі Ткаченко
В.М.

розглянувши
адміністративний позов ОСОБА_2,
ОСОБА_1 до Біляївської районної державної адміністрації про зміну
цивільного призначення земельної ділянки, суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом на тій підставі, що згідно
договору купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, посвідченого приватним
нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу під реєстровим НОМЕР_1
між продавцем ОСОБА_3., та ними -ОСОБА_1,
ОСОБА_2, як покупцями, вони купили у продавця в рівних частках кожен,
земельну ділянку за номером „два", розміром 0,25 гектара, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, надану для ведення особистого селянського господарства.

На дану земельну ділянку їм видано Державного акта на право власності на
земельну ділянку від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, зареєстрованого за НОМЕР_2 в
Біляївському районному відділі земельних ресурсів.

Згідно вимог Біляївської державної
санітарно-епідеміологічної служби Одеської області за НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3
року в зв'язку з відсутністю санітарно-захисної зони від цементного заводу
(СЗЗ-1000 м) будівництво житлових будинків, ведення селянського господарства на
вищевказаній земельній ділянці забороняється.

З даних причин, з метою отримання користі від володіння їхнею земельною
ділянкою позивачі змушені вирішувати питання про зміну цільового призначення
даної земельної ділянки. Тому згідно ст. 20 ЗК України звернулись до Біляївської
районної державної адміністрації з заявою про вирішення даного питання, тобто
про зміну цільового призначення земельної ділянки „для ведення особистого
селянського господарства" на цільове призначення: „для розміщення
складських приміщень", тобто „для промисловості".

Але Біляївська райдержадміністрація відмовила їм в зміні цільового
призначення земельної ділянки, на тій підставі, що в районі відсутня
довгострокова планировка
земель, а також у зв"язку з виконанням рішення ройонної Ради від
ІНФОРМАЦІЯ_4 року НОМЕР_4 п. 4 про припинення проведення змін цільового
призначення земель.

Згідно ч.3 ст.20 ЗК України зміна цільового призначення земель, які
перебувають у власності громадян та юридичних осіб, здійснюється за ініціативою
власників земельних ділянок в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.14 „Порядку зміни цільового призначення земель, які
перебувають у власності громадян або юридичних осіб" затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 р. № 502, у разі незгоди
власника земельної ділянки з рішенням сільської, селищної, міської ради або
органу виконавчої влади про відмову у зміні її цільового призначення спір
вирішується в судовому порядку.

Відмову
в задоволенні їх заяви вважають безпідставною, нелогічною, незаконною. Адже за
наявним цільовим призначенням позивачі не можуть використовувати земельну
ділянку, тому зміна цільового призначення їхньої земельної ділянки є
необхідністю. Така зміна принесе не тільки їм, а й державі велику користь в
виді наповнювання держбюджету за рахунок податків, які будемо платити, за
рахунок створювання робочих місць.

Представник
відповідача позов не визнає. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали
справи, судом встановлено, що позивачі

є власниками
спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що
підтверджується державним актом серії НОМЕР_5

Але за
цільовим призначенням вони не можуть користуватися цією земельною ділянкою, що
підтверджується довідкою Державної санітарно-епідеміологічної служби про
заборону будівництва жилих будинків і ведення селянського господарства, що
підтверджується довідкою головного державного санітарного лікаря району ОСОБА_4

Таким чином,
позивачі не можуть, згідно Конституції України використовувати право власників
на земельну ділянку тобто, ділянкою володіють але не можуть нею користуватися і
розпоряджатися, тому вони мають право ставити питання про зміну цільового
призначення земельної ділянки, і їх позов законний і обгрунтований.

Крім того суд
вважає, обгрунтованими вимоги позивачів про зміну цільового призначення
земельної ділянки « для промисловості», т.я. згідно довідки головного
санітарного лікаря Біляївського району вбачається, що дана земельна ділянка
розташована в санітарно захисної зоні цементного заводу.

Суд
вважає, що Державна адміністрація необгрунтовано відмовила позивачам в зміні
цільового призначення земельної ділянки.

Так,
відсутність довгострокової планировки
земель, не є виною позивачів, а є недоліком в роботі райдержадміністрації,
тому не може бути підставою для відмови в їх заяві.

Щодо
рішення Біляївської районної Ради про припинення проведення змін цільового
призначення земель то це рішення, по-перше носить рекомендуючій характер т.я. в
рішенні записано: « рекомендувати райдержадміністрації припинити провендення
зміни цільового призначення земель», крім того це стосується земель
сільськогосподарского призначення а не земель для ведення особистого
селянського господарства.

Таким чином, суд вважає, що позов
законний, обгрунтований і підлягає задовільненню. Керуючись ст ст. 10,11, 70,
86,159,161-163,174, Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст.19
ч.І, 20, 66, 158 ч. 2 ЗК України; п.п. 2, 13, 14 « Порядку зміни цільового
призначення земель, які
перебувають у власності
громодян, або юридичних
осіб» затвердженних постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002
року № 502 суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Біляївської районної державної
адміністрації про зміну цивільного призначення земельної ділянки, зодовольнити.

Зобов'язати відповідача - Біляївську районну державну
адміністрацію прийняти рішення про зміну цільового призначення земельної
ділянки, площею 0,25 га, яка належить нам ОСОБА_1 і ОСОБА_2згідно державного
акту серія НОМЕР_5 на території Усатівської сільської Ради „для ведення
особистого селянського господарства" на цільове призначення - „для
промисловості".

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду подається
протягом 10 днів з дня її

проголошення.

Апеляційну
скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження..