Справа № 22-а-181/07
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2007-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції: Павлів С.П.
Справа № 22-а-181/07
міськрайонний суд Львівської області
ряд.ст.зв. № 37
Доповідач: Олендер І.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

18
червня 2007 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Багрія
В.М.,

Обрізка
І.М.,

при секретарі Федаш О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Дрогобицької міської Ради на постанову
Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2006 року по
справі № 2-а-46/06 за адміністративним позовом ОСОБИ в кількості 62 чол. до
Дрогобицької міської Ради та її виконавчих структур, третя особа ВАТ НПК
“Галичина” про визнання бездіяльності Дрогобицької міської Ради протиправною та
компенсацію моральної шкоди,

в с т а н о в и л
а :

27 грудня 2006 року Дрогобицьким міськрайонним судом
Львівської області прийнято постанову по справі № 2-а-46/2006 за
адміністративним позовом зазначених вище позивачів до Дрогобицької
міської Ради та її виконавчих структур, третя особа ВАТ НПК “Галичина” про
визнання бездіяльності Дрогобицької міської Ради протиправною та компенсацію
моральної шкоди, якою позов було задоволено частково.

Вказану постанову суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач -
Дрогобицька міська рада, представник якої в поданій апеляційній скарзі
покликається на те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з
порушенням як процесуального, так і матеріального права, в зв'язку з чим
просить постанову скасувати та постановити нову, якою в позові відмовити в
частині визнання бездіяльності Дрогобицької міської ради підвезенні питної води
мешканцям мікрорайону “Млинки” в м. Дрогобичі.

Як на доводи в своїй апеляційній скарзі
представник відповідача покликається на те, що суд першої інстанції
зробив необґрунтований висновок про бездіяльність міської ради щодо
забезпечення позивачів чистою питною водою, оскільки з наявних в справі
доказів, а саме з даних щодо проведення нарад за ініціативи міської ради,
вбачається, що з 1991 року проводились відповідні наради та обговорення, а
нарадою від 19.08.2005 року було визнано ситуацію критичною та вирішено
виділити фінансування на підвезення чистої питної води. Згодом за ініціативи
мешканців було вирішено кошти, що передбачались на забезпечення підвезення
питної води, направити на оплату за виготовлення проектної документації на
водопостачання і водовідведення. Також міською радою закладались кошти на
оплату виготовлення проектної документації на водопостачання і водовідведення
мікрорайону “Млинки”. Крім того міською радою на 2007 рік закладались кошти на
виконання 1-го етапу робіт по проекту водопостачання за інвестиційним проектом,
а за результатами наради від 21.11.2006 року було вирішено передбачити в
місцевому бюджеті міста Дрогобича 2007 року кошти на ці потреби в розмірі 200,0
тис.грн. Дані обставини свідчать, що міською радою вживались всі можливі заходи
щодо забезпечення мешканців мікрорайону “Млинки” чистою питною водою.

Представник відповідача - Дрогобицької міської ради в
судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просить її
задовольнити.

Представники позивачів в судовому засіданні проти доводів
апеляційної скарги заперечили та зазначили, що судом першої інстанції при прийнятті
постанови було дотримано норми матеріального та процесуального права і підстав
для її скасування не має.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача на
підтримання доводів апеляційної скарги та пояснення представників позивачів на
заперечення проти такої, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Розглядаючи спір та приймаючи постанову про часткове задоволення позову,
суд першої інстанції підставно і обґрунтовано виходив із вимог, встановлених ст.ст. 3, 16, 50 Конституції України, згідно яких
людина, її життя і здоров'я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю,
що держава дбає про забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги
на території України, та що кожен має право на безпечне для життя і здоров'я
довкілля.

Судом першої інстанції встановлено з огляду на письмові
докази, а саме протоколу засідання комісії від 24.04.1991 року (а.с. 179-180),
рішення виконкому Дрогобицької міської ради від НОМЕР_1(а.с. 189), що в
мікрорайоні Млинки м. Дрогобича склалась складна екоглогічна ситуація з приводу
забезпечення жителів даного мікрорайоні чистою питною водою, оскільки вода у
наявних криницях не відповідає вимогам ДсанПіНУ № 384 від 23.12.1996 року, та
не придатна для питних потреб, що вбачається з листа головного державного
санітарного лікара м. Дрогобича (а.с. 178) та листа в.о. головного державного
санітарного лікаря м. Дрогобича (а.с. 199). Дана ситуація тривала на час розгляду
справи судом першої інстації та триває на час апеляційного розгляду, що
ствердили представники сторін, та встановлені обставини не спростовуються в цій
частині доводами апеляційної скарги.

Відповідно до норм ч.1 ст. 10, ст. 11, п.5 п.п.а ч.1 ст.
30 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” ради - представницькі
органи місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні
громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження
місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими
законами; виконавчими органами рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління
та інші створювані радами виконавчі органи, які є підконтрольними і підзвітними
відповідним радам та до їх відання належать повноваження, щодо вирішення питань
водопостачання, відведення та очищення стічних вод; здійснення контролю за
якістю питної води.

Судом першої інстанції встановлено, а доводами апеляційної
скарги не спростовано, що відповідачем та його виконачими органами всупереч
вимог вказаних вище норм не було забезпечено позивачів як жителів мікрорайону
“Млинки” м. Дрогобича питною водою належної якості, та не було забезпечено її
підвіз в даний мікрорайон, і жодних доказів про виконання свого прямого
обов'язку відповідачем не було подану суду, що прямо вказує на наявність
бездіяльності відповідача.

Доводи апеляційної скарги про вчинення ніби-то дій по
забезпеченню позивачів чистою питною водою зі сторони відповідача грутнтуються
на наявних в матеріалах справи декларативних рішеннях, листах-відповідях,
інформаційних листах, заявках, протоколах нарад та розпорядженнях (а.с.
203-205, 212-219, 225-249)? які по своєму змістовому навантаженню свідчать лише
про намагання відповідачів вплинути на вирішення ситуації, їх декларування наявності
проблеми щодо водопостачання мікрорайону “Млинки” м.Дрогобича та його жителів
питною водою, однак не свідчать про практичну реалізацію та вчинення конкретних
дій щодо забезпечення нагальної потреби позивачів у можливості користуватись
чистою питною водою.

Дані обставини підтвердились під час апеляційного
розгляду, де представник апелянта- Дрогобицької міської ради підтвердив, що
жодне з прийнятих рішень, які мали сприяти вирішенню проблеми щодо забезпечення
позивачів чистою питною водою, зокрема , щодо підвезення такої, на даний час не
реалізовані на практиці, доказів їх виконання суду апеляційної інстанції, як і
суду першої інстанції, не надано, що підтерджує покликання позивачів та
висновку суду першої інстанції про бездіяльність відповідача.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги
спростовуються також з огляду на вимоги п.4, п.5 ст. 10 Водного кодексу
України, де зазначено, що до компетенції сільських, селищних, міських та
районних у містах Рад у галузі регулювання водних відносин належить обмеження,
тимчасова заборона (зупинення) чи припинення діяльності підприємств та інших
об'єктів в разі порушення ними вимог водного законодавства в межах своєї
компетенції; організація роботи, пов'язаної з ліквідацією наслідків
аварій та стихійного лиха, погіршенням якості вод або їх шкідливою дією,
залучення у встановленому порядку до цієї роботи підприємств, установ і
організацій, як і з огляду на вимоги ст.ст. 9, 10, 15 Закону України “Про
охорону навколишнього природного середовища”.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного
висновку про наявність бездіяльності Дрогобицької міської ради та її виконавчих
структур щодо забезпечення позивачів чистою питною водою, що порушує їх права.

Постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно
з'ясованих обставинах, відповідає вимогам ст.ст. 2, 10, 11, 71, 72, 138, 143,
159, 161-163 КАС України, ст.ст. 3, 16, 50
Конституції України, ч.1 ст. 10, ст. 11,
п.5 п.п.а ч.1 ст. 30 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, п.4,
п.5 ст. 10 Водного кодексу України, ст.ст. 9, 10, 15 Закону України “Про
охорону навколишнього природного середовища”, доводи апеляційної скарги її не
спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції не
має.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Дрогобицької
міської ради Львівської області залишити
без задоволення, а постанову Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 27 грудня 2006 року по справі № 2-а-46/06 за
адміністративним позовом ОСОБИ в кількості 62 чол. до Дрогобицької міської Ради
та її виконавчих структур, третя особа ВАТ НПК “Галичина” про визнання
бездіяльності Дрогобицької міської Ради протиправною та компенсацію моральної
шкоди - без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може
бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після проголошення.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді:
М.В.Багрій

І.М.Обрізко