Справа № 22а-844/07
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2007-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
Головуючий суддя у 1-ій Категорія стат.обліку -21
інстанції - Яма Д.М.
У Х В А Л А

Іменем України

«24»
липня 2007 року
місто Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Сафронової С.В. (доповідача)

суддів: Поплавського
В.Ю.

Уханенко С.А.

при секретарі

судового засідання: Портненко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду
України в Хортицькому районі м.Запоріжжя на постанову Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2007 року

у адміністративній справі № 28/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м. Запоріжжя “про визнання дій незаконними, спонукання до здійснення
перерахунку пенсії та спонукання до виплати заборгованості з пенсії”, -

в с т а н о в и л а:

В
січні 2007 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним
позовом до Управління пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя
про визнання дій незаконними, спонукання до здійснення перерахунку пенсії та
спонукання до виплати заборгованості з пенсії.

На
обґрунтування своїх вимог, позивач посилався на те, що в період з 12.11.1969 р.
по 31.01.1990 р. він працював у В'яземському УАЦ та Запорізькому авіаційному
училищі льотчиків ДТСААФ СРСР на посадах
ІНФОРМАЦІЯ_1, і з 01.02.1990 р. йому
була призначена та виплачувалася пенсія як пілоту цивільної авіації, яку він
отримував до травня 2000 р. та виплату якої відповідачем було припинено,
оскільки за Законом України „Про внесення змін до деяких Законів України” від
17.11.1999 р. № 1222-ХІV льотчики ДТСААФ СРСР
не відносяться до льотчиків цивільної авіації. На його звернення до відповідача у лютому 2006
р. з заявою про перерахунок пенсії
відповідно до ч.3 ст.53 Закону України “Про пенсійне забезпечення”,
Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 р. №418 “Про затвердження
нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам
авіації і льотно-випробувального складу”, він
отримав відповідь, якою було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки
на думку органів ПФУ він не є особою, яка має право одержання пенсії як пілот
цивільної авіації.

Постановою
Хортицького районного суду м. Запоріжжя
від 27 квітня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_1 до Управління пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя були задоволені частково. А саме, дії
УПФ України в Хортицькому районі м.Запоріжжя по відмові ОСОБА_1 в перерахунку
пенсії за вислугу років, як працівнику льотного складу екіпажу
повітряного судна цивільної авіації, визнані
незаконними та зобов'язано відповідача
призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років як працівнику льотного
складу екіпажу повітряного судна цивільної авіації з 01.02.2006 р., а також здійснити виплату різниці за вказаний період. В
іншій частині позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Управління
пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя,
посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального права та не прийняття до уваги, що посада
позивача не відноситься до переліку посад льотчиків цивільної авіації, яким
згідно законодавства перераховується пенсія, просить скасувати постанову
Хортицького районного суду м. Запоріжжя
від 27 квітня 2007 року та прийняти нову постанову по справі, якою
відмовити ОСОБА_1 в задоволені позову
повністю.

Перевіривши наведені доводи в апеляційній скарзі, рішення суду першої
інстанції щодо застосування норм матеріального права, колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасуванню постанови,
виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимог ОСОБА_1
в частині перерахунку пенсії, як працівнику льотного складу екіпажу повітряного
судна цивільної авіації, суд першої інстанції дав належну правову оцінку та
вірно встановив, що позивач працював у період з 12.11.1969 р. по 31.01.1990 р.
на посадах ІНФОРМАЦІЯ_1 авіаційної організації ДТСААФ СРСР, а тому призначена
йому пенсія за вислугу років повинна перераховуватися відповідно до ст.53
Закону України „Про пенсійне забезпечення” із змінами внесеними Законом України
“Про внесення змін до деяких законів України”
№ 1222 від 17.11.1999 р. та в порядку, визначеному Постановою Кабінету
Міністрів України № 418 від 21.07.1992 року, із змінами від 10.02.2000 р. № 264 „Про порядок
обчислення заробітку для призначення пенсій особам льотних екіпажів повітряних
суден цивільної авіації” та від 09.08.2005 р. № 713 „Про внесення змін до п.7
„Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам
льотно-випробувального складу цивільної авіації”.

Висновки суду першої інстанцій про
наявність правових підстав для задоволення заявленого позову щодо перерахунку
пенсії ОСОБА_1, як працівнику льотного складу екіпажу повітряного судна
цивільної авіації, ґрунтуються на вимогах законів та нормативних актів України,
у тому числі і тих, на які посилався ОСОБА_1 та відповідач.

Колегія
суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає їх
обґрунтованими. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків суду,
оскільки ґрунтуються на невірному
трактуванні відповідачем норм матеріального права.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. N 418 затверджено перелік посад
працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу
років, до якого відносяться: члени екіпажів повітряних суден та інших літальних
апаратів; льотно-інструкторський склад; командно-льотний склад; та парашутисти
всіх найменувань, рятувальники, а також десантники-пожежники всіх найменувань,
інструктори авіапожежної служби, керівники парашутних підрозділів та інш.

Законом України “Про внесення змін до деяких законів України” №
1222 від 17.11.1999 р. передбачено, що дія статті 53 Закону України “Про
пенсійне забезпечення” (у новій редакції) поширюється на працівників із числа
осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів,
бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і
бортоператорів, які виконували спеціальні роботи в польотах, які вийшли на
пенсію до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.37 Повітряного кодексу України командиром повітряного судна може бути особа,
яка має спеціальність пілота (льотчика), а також підготовку і досвід, необхідні
для самостійного керування повітряним судном цього типу і керівництва екіпажем.

Згідно визначень, викладених в „Правилах видачі свідоцтв авіаційному
персоналу в Україні”, затверджених наказом Міністерства транспорту України за N 486 від 07.12.98 р. та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 29 грудня 1998 р. за N
833/3273 - командир повітряного судна це пілот, відповідальний за керування повітряним судном та його безпеку
протягом польотного часу (п.2.1.10); а
член льотного екіпажу повітряного судна це
особа авіаційного персоналу, на яку покладено обов'язки, пов'язані з керуванням
повітряним судном протягом виконання політного завдання (п.2.1.42).

Статтею 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення” передбачене право на
пенсію за вислугу років для робітників та службовців авіації незалежно від
відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони
зайняті.

Згідно з вимогами Повітряного кодексу України, суб'єктами авіаційної
діяльності незалежно від форм власності є: авіаційні компанії
(авіаперевізники); навчальні заклади та наукові установи; наукові, дослідні та
проектні організації; інші підприємства та фізичні особи, діяльність яких
регламентується Повітряним кодексом України.

Розпорядженням Кабінет Міністрів України від 14.04.2004 р. № 234-р „Про
затвердження Концепції розвитку системи регулювання авіаційної діяльності у
сфері створення та використання малих повітряних суден” визначено, що судна,
які використовувалися лише за спортивним призначенням під керівництвом ДТСААФ,
яке діяло під наглядом Міноборони, вважаються цивільними повітряними суднами.

Крім того, згідно із роз'яснень Держкопраці СРСР від 30.05.1988 р. № 726-13
- ДТСААФ відноситься до цивільної авіації.

Відповідно до п.1 Порядку призначення
і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу
цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21
липня 1992 р. N 418 - пенсії за
вислугу років відповідно до статті 54 Закону України “Про пенсійне
забезпечення" і цього Порядку призначаються працівникам льотно-випробного
складу, безпосередньо зайнятим у льотних випробуваннях (дослідженнях) дослідної
та серійної авіаційної, аерокосмічної, повітроплавальної і парашутно-десантної
техніки, незалежно від відомчої належності підприємства, організації, де вони
працюють.

Спільним листом Міністерства праці та соціальної політики
України, Міністерства транспорту та зв'язку України та Пенсійного фонда України
№ 5952/039-06 від 20.09.2006 р. - було надано роз'яснення стосовно того, що працівників
льотно-інструкторського та командно-льотного складу авіаційних організацій ТСО
(колишнього ДТСААФ), що мають льотне свідоцтво та виконували польоти, слід
відносити до осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації.

Основними
документами, що підтверджують роботу осіб льотного складу екіпажів повітряних
суден цивільної авіації, які надають право на отримання пенсійного забезпечення
відповідно до ст.53 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, є: трудова
книжка про працю на займаних посадах до 01.01.1992 р. на підприємствах
цивільної авіації СРСР, а після 01.01.1992 р. на підприємствах цивільної
авіації України; свідоцтво пілота, штурмана, бортінженера, бортмеханіка,
бортрадиста, льотчика-наглядача, борт оператора цивільної авіації або авіації
ДТСААФ СРСР; а також льотна книжка, що підтверджує виконання польотів на
повітряному судні цивільної авіації або авіації ДТСААФ СРСР як члена льотного
складу екіпажу.

Матеріали
справи свідчать про те, що стаж роботи позивача на посадах льотного складу
обчислений відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 21 липня 1992 р. N 418 і складає 42 роки 06 місяців 02 дні. Судом
встановлено, що позивач має свідоцтво льотчика авіації ДТСААФ а Запорізькому
центру льотної підготовки, де працював позивач, видано сертифікат навчального
закладу та отримано реєстраційні посвідчення на повітряні судна.

Таким
чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що відмова УПФУ
в Хортицькому районі м.Запоріжжя ОСОБА_1 у здійснені перерахунку пенсії з тих
підстав, що посада ІНФОРМАЦІЯ_2 і ІНФОРМАЦІЯ_1 ДТСААФ не передбачена Законом є
незаконною.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1
в частині здійснення перерахунку пенсії за період з 01.01.2000 року по 31.01.2006 року, суд першої інстанції правильно визначив пропуск річного
строку за зверненням до суду з позовом, оскільки позивач не довів поважності
пропуску річного строку, а відповідно до ст.100 КАС України, пропущення строку
звернення до суду є підставою для
відмови у задоволені позову.

За вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що при розгляді справи
судом першої інстанцій правильно
застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлені
фактичні обставини справи та дана їм
правова оцінка.

Відповідно
до ст. 200 КАС України суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись
п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205 КАС України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу Управління пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя -
залишити без задоволення, а постанову Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 27 квітня 2007 року - залишити без змін.

У повному обсязі ухвала суду буде
виготовлена 31 липня 2007 р.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з часу виготовлення повного тексту.

Судді