Справа № 22а-139/07
Суддя: Мануйлов Ю.С.
Дата ухвалення: 2007-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Запоріжжя, пр. Леніна, 162
Справа № 22 а- 139/07 Головуючий у 1
інстанції: Комишня Н.І.
Суддя - доповідач: Мануйлов Ю.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2007 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.

судців: Гончара О.С.

Мануйлова
Ю.С.

при секретарі:
Тахтаул О.М..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Кам'янсько - Дніпровської міжрайонної державної податкової
інспекції у Запорізькій області на постанову Кам'янсько - Дніпровського
районного суду Запорізької області від 6 грудня 2006 року по адміністративній
справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам'янсько-Дніпровської
міжрайонної державної податкової інспекції ДПА у Запорізькій області (далі -
МДПІ), Стенченка Дмитра Володимировича, Новікова Андрія Юрійовича щодо
неправомірних дій, рішень суб'єкта владних повноважень та його посадових осіб ,
-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2006 року приватний
підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, просив визнати
протиправними дії МДПІ, завідувача сектору контрольно-перевірочної роботи
відділу спадкування фізичних осіб МДПІ Стенченка Д.В., старшого державного
податкового ревізора-інспектора сектору контрольно-перевірочної роботи відділу
оподаткування фізичних осіб МДПІ Новікова А.Ю. під час проведення планової
документальної перевірки його, як суб'єкта підприємницької діяльності, з питань
дотримання податкового та валютного законодавства, визнати нечинним акт №
НОМЕР_1 від 25 вересня 2006 р. про результати перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати податку, зборів (обов'язкових
платежів) суб'єкта господарської діяльності - фізичної особи за період з 1
липня 2005 р. по 30 червня 2006 р. в частині, викладеній в п.2.8 та Висновку
акту стосовно порушень Закону України від 1 червня 2000 р.»Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг», визнати нечинним рішення МДПІ про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 3 жовтня 2006 р. № НОМЕР_2.

У судовому засіданні позивач
підтримав свої позовні вимоги і пояснив, що у вересні 2006 р. посадові особи
МДПІ Сенченко Д.В. та Новіков А.Ю. провели планову документальну перевірку
його, як суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи. За наслідками
перевірки ними був складений акт №
НОМЕР_1 від 25 вересня 2006 р. На підставі вказаного
акту перевірки Новіковим А.Ю. на нього був складений протокол серії НОМЕР_3 від 25 вересня 2006 р. про скоєння
ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП, а начальником
МДПІ Кириленко В.І.
було винесено

2

рішення про застосування д нього штрафних (фінансових)
санкцій від 3 жовтня 2006 р. . № НОМЕР_2 про сплату ним 3139 грн.75 коп.
згідно з пп.1,.3,6 ст.17 Закону України від 1 червня 2000
р.»Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг». Вважає, що дії відповідачів під час
перевірки, прийняття рішення, та самі рішення були не в межах їх повноважень та
здійснені у спосіб, що не передбачений Конституцією України та законодавством
України, необґрунтовані, без урахування усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішень, а також його права на участь у процесі перевірки та прийняття
рішень.

Відповідачі, вважаючи позов
необґрунтованим, заперечували проти нього і просили відмовити у його
задоволенні, посилаючись на те, що документальна перевірка приватного
підприємця - позивача
у справі, проводилась відповідно до вимог діючого законодавства.

Постановою
Кам'янсько - Дніпровського
районного суду Запорізької області від 6
грудня 2006 року
позов задоволено.

Визнано протиправними дії МДПІ та
його посадових осіб: Стенченка
Д.В. та Новикова А.Ю. під
час проведення планової документальної перевірки суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 з питань дотримання податкового та валютного законодавства
на підставі направлення №
63 від 1 вересня 2006 р.

Визнано нечинним акт № НОМЕР_1 від 25 вересня 2006 р. про
результати перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати
податку, зборів (обов'язкових платежів) суб'єкта господарської діяльності -
фізичної особи за період з 1
липня 2005 р. по 30 червня 2006 р. в частині,
викладеній в п.2.8 та Висновку акту стосовно порушень Закону України від 1 червня 2000 р.»Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Визнано нечинним рішення МДПІ про
застосування штрафних (фінансових) санкцій, від 3 жовтня 2006
р. №НОМЕР_2.

Не погоджуючись із ухваленою судом
постановою, МДПІ подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 є приватним підприємцем ,тобто, суб'єктом господарської
діяльності.

Частиною
четвертою ст.19 Господарського
кодексу України визначено, що органи державної влади і посадові особи
уповноважені здійснювати державний контроль і державний нагляд за господарською
діяльністю, їх статус та загальні умови і порядок здійснення контролю і нагляду
визначаються законами.

Статтею 4 Закону України
"Про державну податкову службу в Україні" встановлено, що

Державна
податкова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади.

Державні
податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та

Севастополі
підпорядковуються Державній податковій адміністрації. Державні податкові

інспекції у
районах, містах (крім міст Києва та Севастополя) районних у містах, міжрайонні

та об'єднанні
державні податкові інспекції підпорядковуються відповідним державним

податковим
адміністраціям в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та

Севастополь

Відповідно до
ст.2 цього Закону завданням органів державної податкової служби є здійснення
контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення,
повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів,
державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а
також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Законом України "Про державну
податкову службу в Україні" органам державної податкової служби в
установленому законом порядку надано право, зокрема, здійснювати на
підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та у
громадян, в тому числі громадян -
суб'єктів підприємницької діяльності, перевірки грошових

3

документів, бухгалтерських книг,
звітів, кошторисів, декларацій, показників електронних контрольно-касових
апаратів і комп'ютерних систем, що застосовуються для розрахунків за готівку із
споживачами, та інших документів, незалежно від способу подання (включаючи
комп'ютерний), пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, а також одержувати
від осіб і громадян у письмовій формі пояснення, відомості з питань перевірок;
перевіряти у посадових осіб, громадян документів під час проведення перевірок з
питань оподаткування; викликати цих осіб, громадян для пояснень щодо джерела
отримання доходів, обчислення і сплати платежів, а також проводити перевірки
достовірності інформації, одержаної для внесення до Державного реєстру фізичних
осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів (ст.11 названого
Закону),

Наведене
свідчить, що відповідач та його посадові особи за наявності підстав для
проведення перевірки, могли реалізувати надані їм чинним законодавством таке
право на її здійснення в межах своєї компетенції

Відповідно до
ст.14 Закону України про державну податкову службу в Україні" рішення, дії
або бездіяльність органів державної податкової служби та їх посадових осіб
можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку. Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з
приводу порушень закону з боку МДПІ та її посадових осіб в під час проведення
планової документальної перевірки діяльності приватного підприємця-суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 з питань дотримання податкового та валютного
законодавства, а також щодо визнання нечинними акту про результати перевірки
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку, зборів
(обов'язкових платежів) суб'єкта господарської діяльності-фізичної особи в
частині викладеній в п.2.8 та Висновку акту стосовно порушень Закону України
від 1 червня 2006 р. »Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», тобто, правовідносини, щодо
яких виник спір, носять господарський характер.

Відповідно до
частини третьої ст.22 Закону України "Про судоустрій" місцеві
господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх
підсудності.

Пунктом 1 частини першої
статті 12 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що господарським судам підвідомчі
справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні
господарських договорів та з інших підстав, а також спорів про визнання актів з
підстав, зазначених у законодавстві, за виключенням деяких категорій спорів.

Крім того, зміни
до Законів України "Про державну податкову службу в Україні",
"Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні", внесені у
зв'язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих
актів України (щодо посилення правового захисту громадян та впровадження
механізмів реалізації конституційних прав громадян на підприємницьку
діяльність, особисту недоторканість,
безпеки, повагу до гідності особи, правову допомогу, захист)", де йдеться
про захист конституційних прав та свобод.

За своєю
правовою природою правовідносини, яких стосуються прийняті зміни до зазначених
вище законів, відносяться до державного управління.

Відповідно до
частини четвертої статті 22
Закону України "Про судоустрій" справи, пов'язані з
правовідносинами у сфері державного управління та місцевого самоврядування,
розглядаються місцевими адміністративними судами. Як зазначено у пункті 6
Прикінцевих та перехідних положень зазначеного вище Закону, до утворення системи
адміністративних судів розгляд справ, віднесених до підсудності
адміністративних судів, здійснюють місцеві загальні суди.

Господарським
судам підвідомчі справи, коли склад учасників спору відповідає статті 1 Господарського
процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять
господарський характер.

Проведення органами МДПІ та їх
посадовими особами перевірок з метою здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства, правильністю обчислення і своєчасної сплати до
бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів),
а також неподаткових доходів, установлених законодавством,

4

хоча і не є спором, однак за своєю правовою природою
носить господарський характер, оскільки сама перевірка пов'язана з обстеженням
і вивченням окремих ділянок фінансово-господарської діяльності підприємств, а
також відповідної документації установ, організацій або фізичної особи -
суб'єкта підприємницької діяльності, а тому повинно розглядатися в порядку
господарського судочинства.

Виходячи з суб'єктного складу
учасників процесу і враховуючи положення статей 1,12 Господарського
процесуального кодексу України, питання щодо законності дій ДПА та її посадових
осіб в частині проведення планової виїзної перевірки діяльності суб'єкта підприємницької
діяльності і результатів, перевірки, викладених у акті та Висновку акту
стосовно порушень про результати перевірки своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податку, зборів (обов'язкових платежів) суб'єкта
господарської діяльності - фізичної особи, слід розглядати в порядку
господарського провадження.

У пункті 6 Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку
діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні
справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського
процесуального Кодексу України (1991р.), вирішують у першій та апеляційній
інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами
Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте суд першої
інстанції на порушення вказаних положень закону справу прийняв до свого
провадження і вирішив спір по суті позовних вимог.

За таких
обставин судова колегія вважає, що винесена районним судом постанова підлягає
скасуванню, а провадження у справі -
закриттю.

Керуючись ст.ст. 198,203,205,206
КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Кам'янсько - Дніпровської
міжрайонної державної податкової інспекції у Запорізькій області задовольнити
частково.

Постанову Кам'янсько -
Дніпровського районного суду Запорізької області від

б грудня 2006 року по
адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам'янсько
-Дніпровської міжрайонної державної податкової інспекції

ДПА у Запорізькій області, Стенченка Дмитра Володимировича, Новікова Андрія

Юрійовича щодо неправомірних дій, рішень суб'єкта владних повноважень та
його

посадових осіб скасувати і провадження у цій справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.