Справа № 2а-231/07
Суддя: Нестерук В.В.
Дата ухвалення: 2007-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2а-231/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2007 року

Гагарінський районний суд м.
Севастополя у складі: головуючого-судді: Нестерук В.В.

при
секретарі: Массалабової Л.Ю., Чевичелової О.В. розглянувши у судовому засіданні
в залі суду в М.Севастополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Севастопольського військово-морського інституту ім. П.С. Нахімова про стягнення
грошової компенсації за неодержане речове майно, суд, -

ВСТАНОВИВ: ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до
Севастопольського військово-морського інституту ім. П.С. Нахімова про стягнення
грошової компенсації за неодержане речове майно в сумі 2 733 гривни 07 копійок.
Вимоги позивача мотивовані тим, що він проходив службу в Севастопольському
військово-морському інституті ім. П.С. Нахімова, та перебував там на речовому
постачанні. Згідно наказу начальника СВМІ ім. Нахімова НОМЕР_1 від 16.09.2004
року позивач був звільнений в запас відповідно з п. 67 п.п „В" - У зв'язку
зі скороченням штату. Згідно до цього наказу позивач був виключений із списків
особового складу інституту і знятий зі всіх видів забезпечення.

При звільненні позивачу не була виплачена грошова компенсація на суму 2733
гривни 07 копійки. Тому позивач і просить суд стягнути з відповідача на свою
користь грошову компенсацію за неодержане речове майно в сумі 2 7 33 гривни 07
копійки.

Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягає в
повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача просить суд відмовити в
задоволенні вимог позивача, так як находить їх необґрунтованими та незаконними.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, представника відповідача,
суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно зі ст. 9 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей", військовослужбовці одержують за
рахунок держави речове майно або грошову компенсацію замість нього.

Згідно матеріалів справи позивач дійсно перебував на
забезпеченні у СВМІ ім. П.С. Нахімова. Однак згідно п.2 Закону України „Про
деякі заходи по економії бюджетних коштів" від 17 лютого 2000 року
призупинено дію ч.2 ст. 9 Закону України „Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей"
у частини отримання
військовослужбовцями грошової

компенсації замість речового майна. Закон
набрав чинності з 11 березня 2000 року. Таким чином, позивач до 11 березня 2000
року мав право на отримання грошової компенсації за речове майно, а після
вступу цього закону в силу дане право зупинено.

Щодо Постанови КМУ від 28 жовтня 2004 року № 1444
22.07.1998 року то вона має нижчу юридичну силу ніж Закон України „Про деякі
заходи по економії бюджетних коштів" від 17 лютого 2000 року та на момент
звільнення з військової служби позивача - не діяла.

Крім цього, відповідно до ст. 99 ч. 2 КАС УКРАЇНИ для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивача
було виключено зі списків військової частини наказом НОМЕР_1 від 16.09.2004
року. Звернувся ж він до суду з адміністративним позовом 28.11.2006 року.

Таким чином позивачем був пропущений строк звернення до
адміністративного суду що відповідно до ч.1 ст.100 КАС України є підставою у
відмові в задоволенні адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись Законом України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", Законом України
„Про деякі заходи по економії бюджетних коштів", ст.ст. 1, 2, 10-12, 23,
49, 51, 70, 71, 159, 160 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Севастопольського
військово-морського інституту ім. П.С. Нахімова про стягнення грошової
компенсації за неодержане речове майно на суму 2 733 гривни 07 копійок -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 18 6 ЦПК
України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.
Згідно до ст. 186 ЦПК України заява про апеляційне оскарження постанови суду
першої інстанції може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення
постанови. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після
заяви про апеляційне оскарження.

Постанова складена та надрукована власноручно, у нарадчій
кімнаті, в єдиному екземплярі.