Справа № К-3334/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07
червня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака
В.І.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

Заїки М.М.,

Загороднього А.Ф.,

при секретарі
Проценко О.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу
ОСОБА_1на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2004 р. та
рішення апеляційного суду м. Києва від 08.07.2004 р. у справі за його скаргою
на бездіяльність посадових осіб Міністерства внутрішніх справ України, щодо розгляду звернення та перерахунку пенсії, -

встановила:

У лютому 2004 року ОСОБА_1
звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Міністерства
внутрішніх справ України, щодо розгляду звернення та
перерахунку пенсії.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від
06.04.2004 р. у задоволенні скарги ОСОБА_1. відмовлено.

Рішенням апеляційного
суду м. Києва від 08.07.2004 р. рішення суду першої інстанції, в частині
відмови у задоволенні скарги, щодо порушення строків розгляду звернення
заявника, скасовано і скаргу ОСОБА_1 в цій частині задоволено. Визнано дії МВС
України щодо строків розгляду звернення ОСОБА_1 неправомірними. В решті рішення
Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2004 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі скаржник просить рішення судів першої
та апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні його скарги щодо
приєднання до вислуги років терміну незаконного тримання під вартою та
перерахунку відповідно до Указу Президента України №771/2001 від 31.08.2001 р.
розміру призначеної йому пенсії скасувати, а за справою змінити рішення по
суті, не передаючи її на новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню
не підлягає, оскільки судові рішення судів першої та апеляційної інстанції в
частині відмови в задоволенні його скарги щодо приєднання до вислуги років
терміну незаконного тримання під вартою та перерахунку відповідно до Указу
Президента України №771/2001 від 31.08.2001 р. розміру призначеної скаржнику
пенсії постановлені з додержанням норм матеріального
та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана
вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не дають

підстав, які передбачені статтями 225-229
Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових
рішень.

Судами встановлено, що заявник був звільнений зі служби
за власним бажанням з ІНФОРМАЦІЯ_1. відповідно до наказу Першого заступника
Міністра внутрішніх справ України від ІНФОРМАЦІЯ_1. НОМЕР_1 і ІНФОРМАЦІЯ_2.
йому призначена пенсія за вислугою років з ІНФОРМАЦІЯ_1., а ІНФОРМАЦІЯ_3.
заявник був затриманий за підозрою у вчиненні злочину та ІНФОРМАЦІЯ_4. щодо
нього був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно вимог статей 12, 17 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб», пункту 2, підпункту «а» пункту 3
постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. №393 «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення пенсії і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» особам, які були затримані
та перебували під вартою під час проходження служби, для призначення пенсії за
вислугою років зараховується час їх перебування під вартою із розрахунку три
місяці служби одному місяцю тримання під вартою.

Тобто суди вірно зазначили, що вимоги даного
законодавства не поширюються на ОСОБА_1, оскільки на час його затримання та
взяття під варту він не перебував на службі в органах внутрішніх справ і йому
вже була призначена пенсія за вислугою років.

Також суди правильно дійшли до висновку про те, що
ОСОБА_1. до обчислення розміру пенсії не можуть враховуватись надбавки до
грошового забезпечення, які встановленні Указом Президента України від
31.08.2001 р., оскільки, відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» та пункту 7 постанови Кабінету
Міністрів України від 17.07.1992 р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років,
призначення пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та
членам їх сімей» перерахунок пенсії з урахуванням надбавок, які особи не
отримували під час проходження служби, не було передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що
не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 212, 215, 2201.
223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а рішення апеляційного
суду м. Києва від 08.07.2004 р., яким було частково скасовано рішення
Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2004 р., у справі за скаргою
ОСОБА_1на бездіяльність посадових осіб Міністерства внутрішніх справ України, щодо розгляду звернення та перерахунку пенсії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Співак

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко

М.М.
Заїка

А.Ф.
Загородній