Справа № 22а-1203/2007
Суддя: Приходченко А.П.
Дата ухвалення: 2007-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-1203/2007 Головуючий
у І інстанції Губенко Л.І.
Категорія 44 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого -
Стежко В.А.

суддів - Приходченко
А.П., Пищиди М.М.

при секретарі - Лещинський О.В.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 26 вересня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до
Дніпропетровського районного військового комісаріату про стягнення
заборгованості по грошовому забезпеченню,

встановила:

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дніпропетровського районного суду від
26 вересня 2006 року, яким йому відмовлено у задоволенні позову, посилаючись на
те, що суд безпідставно прийшов до висновку про отримання надбавки по грошовому
забезпеченню в межах норм встановлених Міністерством оборони України, суд не
перевірив кошторис Дніпропетровського РВК на 2003-2005 роки, не доведено, що
Указом Президента України від 05.05.2003 року № 389 Міністру оборони України
надані повноваження змінювати розмір надбавок.

Перевіривши
законність та обґрунтованість оскарженого рішення, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач до 29.08.2005 року перебував на військовій
службі і отримував з 01.05.2003 року надбавку за безперервну службу відповідно
до розпорядження Міністра оборони України від 26.05.2003 року, яким розмір
надбавок було встановлено виходячи з наявного фонду грошового забезпечення
(а.с.20-25).

Зазначене
розпорядження узгоджується з Указом Президента України від 05.05.2003 року №
389 „Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України за безперервну
службу", згідно з п.2 якого виплата надбавки за безперервну військову
службу здійснювалась в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України
на утримання Збройних Сил України.

Виходячи з
наведеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач отримував
надбавку в межах щорічного затвердженого бюджетного фінансування на утримання
Збройних Сил України і обґрунтовано відмовив йому у задоволенні вимог про стягнення
з відповідача необгрунтовано недоплаченої, на його думку, надбавки за
безперервну військову службу.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній
скарзі про невідповідність розпорядження Міністра оборони України від
26.05.2003 року Указу Президента України від 05.05.2003 року № 389 „Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України за безперервну службу"
та Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони
України від 26.05.2003 року № 149, не впливають на правильність рішення суду,
оскільки ч.1 ст.59 Закону України „Про Державний бюджет України на 2003
рік", ст.78 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004
рік", ст.73 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік"
фактичні видатки визначались лише в межах затверджених у кошторисах фондів.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2006
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців.