Справа № 22ас-138/2007р.
Суддя: Дикун С.І.
Дата ухвалення: 2007-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"15"
березня 2007 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів -
Жолудько Л.Д., Ходоровського М.В.

при секретарі - Кріль Н.З.

з участю
- представника Державної судової адміністрації України Півцьо Л.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної судової адміністрації України на постанову
Галицького районного суду м.Львова від 25 вересня 2006 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України,
третіх осіб Апеляційного суду Львівської області, Львівського обласного
управління юстиції про визнання дій неправомірними,

Встановила:

Державна судова адміністрація України звернулася із
апеляційною скаргою на постанову Галицького районного суду м.Львова від 25
вересня 2006 року, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано
неправомірними дії Державної судової адміністрації України (далі - ДСА) щодо
відмови у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного
довічного грошового утримання, виконання ОСОБА_1 обов'язків ІНФОРМАЦІЯ_1
управління юстиції Львівського облвиконкому з 09 жовтня 1990 року по 30 червня
1991 року. Суд виЗнав за ОСОБА_1 право на отримання щомісячного грошового
утримання з 04 квітня 2006 року.

ДСА
просила скасувати постанову суду та відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 При цьому зазначила, що суд безпідставно задовольнив позов, оскільки в
трудовій книжці позивача відсутні записи про його роботу з 09.10.1990 р. по
30.06.1991 р. на посадах, безпосередньо : пов'язаних з керівництвом та
контролем за діяльністю судів.

Під час
розгляду справи в апеляційному суді представник ДСА України підтримала вимоги
апеляційної скарги. Зазначила, що
відповідач

Справа №22ас-І38
/2007р.
Головуючий у 1 інстанції - Стефанюк Б.Р.

Категорія - 39 Доповідач
-Дикун С.І.

визнає за позивачем право на
отримання довічного грошового утримання з 21.12.2006 року, заперечуючи відносно
включення у стаж роботи позивача, що дає право на таке утримання, спірного
періоду з підстав відсутності відповідних записів у трудовій книжці.

Судом
установлено, що ОСОБА_1 працює на посаді ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 09.10.1990
року по 30.06.1991 року позивач фактично виконував обов'язки ІНФОРМАЦІЯ_1
управління юстиції виконавчого комітету Львівської обласної ради народних
депутатів. Зазначені обставини стверджуються довідкою начальника Львівського
обласного управління юстиції від 26.01.2006 року НОМЕР_1; поясненнями свідків -
співробітників позивача у спірний період ОСОБА_2, ОСОБА_3; ксерокопіями
документів, зокрема: наказами, витягами із особових справ суддів,
підготовленими позивачем на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1; наказами про його відрядження
для перевірок роботи районних судів області та на семінари у Міністерство
юстиції України.

Посада
ІНФОРМАЦІЯ_1 є такою, що безпосередньо пов'язана з керівництвом та контролем за
діяльністю судів, що підтверджується листом начальника управління кадрів
Міністерства юстиції України від 25.03.1996 року №НОМЕР_2.

15 травня 2006
року Апеляційним судом Львівської області було направлено лист та необхідні
документи відповідачу для встановлення позивачу щомісячного грошового утримання
як працюючому ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до Указу Президента України від
10.07.1995 року №548/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів»
з 04 квітня 2006 року.

ДСА визнає за
позивачем право на отримання довічного грошового утримання з 21.12.2006 року,
заперечуючи відносно включення у стаж роботи, що дає право на таке утримання,
періоду виконання ним обов'язків ІНФОРМАЦІЯ_1 управління юстиції з підстав
відсутності підтверджуючих записів у трудовій книжці.

Колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи із таких
підстав.

За нормою ст. 43
Закону України "Про статус суддів" (далі - Закону) кожен суддя за
умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на
відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним
бажанням або у зв'язку із закінченням строку повноважень.

До стажу роботи,
що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового
утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів,
арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах
суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР
та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах,
безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у
Верховному Суді України, в обласних судах,
Київському і Севастопольському
міських судах, Міністерстві
юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів
у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на
посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу
роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до
Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту
суддів" №584 ІНФОРМАЦІЯ_2, які мають право на відставку та продовжують
працювати на посаді ІНФОРМАЦІЯ_2, одержують заробітну плату і 100%
передбаченого законом щомісячного грошового утримання, належного їм у разі виходу
у відставку.

-..,,
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходив з тих обставин, що позивач у
період з 09.10.1990 року по 30.06.1991 року фактично виконував обов'язки
ІНФОРМАЦІЯ_1 управління юстиції виконавчого комітету Львівської обласної ради
народних депутатів, що є підставою для зарахування цього часу роботи до стажу
роботи, котрий дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання
з 04 квітня 2006 року. Відмова ДСА України у визнанні за позивачем цього права
є неправомірною.

Колегія суддів
погоджується із наведеним висновком суду, як із таким, що відповідає вимогам
закону та обставинам справи.

Посилання
апелянта, що суд безпідставно задовольнив позов, оскільки відсутній наказ та
відповідний запис в трудовій книжці позивача про його роботу з 09.10.1990 р. по
30.06.1991 р. на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем
за діяльністю судів, колегія суддів вважає необгрунтованими. На підставі
фактичних даних: пояснень позивача, представників третіх осіб, письмових доказів
та показань свідків судом встановлено, що позивач у спірний період фактично
виконував обов'язки ІНФОРМАЦІЯ_1 управління юстиції Львівського облвиконкому, а
тому сама по собі відсутність відповідного наказу та запису у трудовій книжці
позивача не може бути підставою для відмови йому у зарахуванні такої роботи до
стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання. Крім того,
нормами Закону не передбачено обмежень щодо підтвердження стажу роботи, що дає
право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання.

Відповідно до
ст.24 КЗпП трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи
розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.
Оскільки судом встановлено, що позивач фактично був допущений до роботи
ІНФОРМАЦІЯ_1 управління юстиції і виконував обов'язки на цій посаді протягом
спірного періоду, доводи апелянта, що робота позивача на вищенаведеній посаді
за відсутності наказу про прийняття його на роботу суперечить трудовому
законодавству України, не заслуговують на увагу колегії суддів.

Підстав для
скасування постанови суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 199 ч.І п.1, 200, 206 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України
залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від
25 вересня від 2006 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в касаційному порядку протягом одного місяця
після набрання ухвалою законної сили.