Справа № 22-а-971/2007
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2007-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№22-а- 971 /2007 Головуючий
1 інстанції: Ярмак О.М.
38 Доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 вересня 2007 року

м. Харків

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Філатова Ю.М.

Суддів Шевцової Н.В.,
Водолажської Н.С.

секретаря: Волошиної Я.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за
апеляційною скаргою Військової частини А
4104 на постанову Конотопського
міськрайонного суду Сумської області від 26.03.2007 року по справі №2-а-67/2007

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини А 4104
м. Чугуїв

про стягнення компенсації
втрати частини грошового забезпечення в розмірі 1304 грн. 31 коп,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернувся до
суду з позовом до Військової частини А 4104 про стягнення компенсації втрати
частини грошового забезпечення в розмірі 1304 гривень 31 копійок.

Постановою
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26.03.2007 року
позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача компенсацію втрати
ним частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати грошового
забезпечення за період з травня по жовтень 2003 року та з січня по серпень 2004 року в розмірі 1304 гривень 31 копійок.
Стягнуто на користь позивача з Державного бюджету України понесені позивачем
витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 3,40 гривень та витрати,
пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 65,00 гривень.

Відповідач не погодившись з постановою суду першої інстанції звернувся
із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права та не згоду з рішенням Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 21.06.2006 року, яким стягнуто з військової частини А
4104 на користь ОСОБА_1. щомісячної надбавки за безперервну військову службу,
невиплата, якою стала підставою для звернення позивачем до суду, просить
оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою у позові відмовити.

Перевіривши доводи апеляційної
скарги та заперечень на неї, рішення суду першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1року був призваний на військову
службу.

З ІНФОРМАЦІЯ_2року він проходив
службу у військовій частині А- 2503 м.Конотопа, а з ІНФОРМАЦІЯ_3.
у військовій частині А-4104 м.Чугуєва Харківської області( а.с 13-14)

Згідно з вимогами директиви Міністра
оборони України від 29.01.2004 року № 115/1/01, Головнокомандувача
Військово-Повітряних Збройних Сил України від 02.02.2004 року № 122/1/02, Наказу начальника Харківського інституту ВПС
Збройних Сил України № 97 від 10.02.2004 року, військова частина А-2503 м. Конотопа була розформована та її
правонаступником визнана військова частина А-2356 м. Конотопа.

Наказом командира військової частини
А-2356 м. Конотопа від ІНФОРМАЦІЯ_4року ОСОБА_1.
був звільнений у зв'язку зі скороченням штату та розформуванням Збройних Сил
(а.с. 13).

Відповідно до Директиви Міністра оборони України від
20.04.2005 року № Д/322/1/010, Головнокомандувача Повітряних Збройних Сил
України 05.05.2005 року № 350/106/1/03, наказу начальника Харківського
університету Повітряних Сил України № 435 від 27.05.2005 року військову частину А-2356 м. Конотопа розформовано і її
правонаступником визнано військову частину А-4104 м. Харкова (а.с. 13).

Встановлено також, що ОСОБА_1. за період з травня по
жовтень 2003 року та з січня по серпень 2004 року не була
в повному обсязі виплачена надбавка за безперервну військову службу відповідно
до ст. 1 Указу Президента України від 05.05.03 "Про надбавки військовослужбовцям
Збройних Сил України МВС України, державної Прикордонної Служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу" в розмірі 4047 грн. 00
коп. (а.с. 10,13).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської
області від 21 червня 2006 року з військової частини
А-4104 м. Чугуїв на користь позивача була стягнута сума невиплаченого грошового
забезпечення в розмірі 4047 грн.00 коп. (а.с. 13,14).

З довідки військової частини, судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1. не було виплачене грошове
забезпечення в повному обсязі та сума нарахованого до виплати грошового забезпечення, зокрема
щомісячної надбавки за безперервну військову службу, складає: за травень 2003
року - 269,80 грн., червень 2003 року -
269, 80 грн., липень 2003 року - 269,80 грн., серпень 2003 року - 269, 80 грн.,
вересень 2003 року - 269,80 грн., жовтень 2003 року - 269, 80 грн., листопад 2003 року - надбавка виплачена в повному
обсязі (50%), грудень 2003 року -
надбавка виплачена в повному обсязі (50%), січень 2004 року - 269, 80 грн.,
лютий 2004 року - 269,80 грн., березень
2004 року - 269,80 грн., квітень
2004 року - 269,80 грн., травень 2004
року - 269,80 грн., червень 2004
року - 269,80 грн., липень 2004 року -
269,80 грн., серпень 2004 року -
269,80 (а.с. 10).

Вказана сума заборгованості була виплачена ОСОБА_1. 18
грудня 2006 року (а.с. 11).

Крім того, ОСОБА_1. в меншому
розмірі за 2003 рік була виплачена допомога на оздоровлення, проте, на
вказані виплати компенсація не нараховується, оскільки вони носять разовий характер.

Задовольняючи позов суд першої інстанції
виходив з того, що Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року за
№159 „Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати” передбачено
компенсацію заробітної плати (грошового забезпечення). Оскільки позивачеві
своєчасно не було сплачено частину грошового забезпечення, то суд першої
інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість позову, застосувавши при
розрахунку компенсації індекси споживчих цін за період невиплати грошового
забезпечення. Крім того, у зв'язку із задоволенням позову, суд першої інстанції
стягнув з Державного бюджету України на користь позивача, всі понесені ним
витрати, пов'язані із розглядом справи.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1,4
ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців
та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та
інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян у
військовій службі. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців
встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта
індексації грошових доходів.

Статтями 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати"
передбачено, що підприємства, установи та організації всіх форм
власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів
у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу
(особи), а під доходами слід розуміти грошові
доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають
разового характеру, в тому числі і грошове забезпечення.

Згідно п. 3 Порядку проведення компенсації громадянам
втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх
виплати, затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001
року № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою
індексації, які одержують громадяни у гривнях на території України і не
мають разового характеру, в тому числі і грошове забезпечення.

Пунктом 1.1. Положення про порядок виплати грошового
забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого
Наказом Міністра оборони України № 75 від 05.03.2001 року
передбачено, що до грошового забезпечення відносяться оклади за військовими
званнями та посадові оклади, підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, одноразові
й місячні винагороди, морське грошове забезпечення, матеріальні та грошові допомоги,
премію.

З Указу Президента України "Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,
МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу" від 29.10.2003 року,
Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну
військову службу у Збройних Силах України,
затвердженої Наказом Міністра оборони України від 26.05.2003 року № 149,
довідки розрахунку
(а.с. 12) та встановлених рішенням Чугуївського міського суду м. Харкова фактів
(а.с. 10) вбачається, що надбавка позивача
за безперервну військову службу у Збройних Силах за період з травня 2003 року по серпень 2004 року носила постійний
характер та мала виплачуватися
щомісячно.

Із
аналізу положень вищевказаних нормативних актів вбачається, що щомісячної надбавки
за безперервну військову службу у Збройних
Силах України відносяться до грошового забезпечення, а
тому за порушення термінів її виплати має бути нарахована компенсація.

Статтею
3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що сума компенсації
обчислюється шляхом множення суми
нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період
невиплаченого доходу.

Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам
втрати частини ріпових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх
виплати, затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001
року № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але
невиплаченого грошового
доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів)
приросту індексу споживчих цін (індексу
інфляції) у відсотках до визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми
компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за
період невиплаченого ротового доходу.
При цьому індекси споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, о розрахунку не включаються.

Оскільки
судом першої інстанції обґрунтовано було встановлено, що позивачеві не
виплачувалось у повному обсязі грошове забезпечення на отримання якого він мав
право, що встановлено рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської
області від 21.06.2006 року, яке набрало чинності, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку щодо наявності підстав для
компенсації позивачеві такої частини не своєчасно отриманого грошового
забезпечення, при цьому суд вірно застосував при розрахунку розміру компенсації
індекси споживчих цін за період не виплати грошового доходу.

Отже, колегія суддів підтверджує, що при
прийнятті судового рішення у справі №2-а-672007 суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин і правильно
застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги
ґрунтуються на не згоді відповідача з рішенням Конотопського міськрайонного
суду сумської області від 21.06.2006 року, яке набрало законною сили та є
обов'язковим для виконання на всій території України, тому колегія суддів
вважає, що такі доводи виводів суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1
ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини А 4140 -
залишити без задоволення, а постанову
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26.03.2007 року по справі №2-а 672007 - без змін.

Ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з моменту набрання ухвалою законної сили, шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Ю.М.
Філатов

Судді Н.В. Шевцова

Н.С. Водолажська