Справа № К-28939/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
Головуючого - судді Цуркана М.І.,
суддів: Амєліна С.Є.,Кобилянського
М.Г.,Юрченка В.В., Ліпського Д.В.
секретар: Мудрицька Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до
Центрально-Міського управління праці та соціального захисту населення
Горлівської міської ради про стягнення компенсації вартості продуктів
харчування за його касаційною скаргою на рішення Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки від 21 листопада 2003 року та на ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 16 лютого 2004 року, -
У вересні 2003 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з Центрально-Міського управління праці та соціального захисту населення
Горлівської міської ради компенсації вартості продуктів харчування та просив стягнути
на його користь з відповідача 1029,03
грн. компенсацію вартості 50% продуктів харчування за період з травня по
вересень 2003 року за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони
здоров'я України, на яку він має право на підставі п.14 статті 20 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» як інвалід 2 групи першої категорії ліквідації
Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 16 лютого 2004 року залишено без змін рішення Центрально-Міського
районного суду м.Горлівки від 21 листопада 2003 року, яким в задоволенні вимог
Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями позивач звернувся з касаційною скаргою до Верховного
Суду України, який направив її разом зі справою до Вищого адміністративного
суду України.
В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції
змінити задовольнивши його позовні вимоги, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального права.
доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши доводи касаційної скарги за
матеріалами справи , колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.
Рішення судів першої
та апеляційної інстанції мотивовані тим, що Центрально-Міське управління праці
та соціального захисту населення Горлівської міської ради при нарахуванні
позивачу щомісячної компенсації на продукти харчування виходило з положень Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» та Постанови Кабінету
Міністрів України «Про
затвердження Порядку використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо
ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту
населення» від 20.06.2000 №987 (далі -
Постанова КМУ №836).

Однак з таким висновком суду першої та апеляційної інстанції погодитись не
можна, оскільки він ґрунтується на неправильному застосуванні норм
матеріального права.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судами
першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є постраждалим в
наслідок Чорнобильської катастрофи та інвалідом 2-ої групи 1-ї категорії.

Відповідно до пункту 14 статті 20
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в
наслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які віднесені до зазначеної
категорії передбачено забезпечення
продуктами харчування за медичними нормами з обов'язковим прикріпленням до
відповідних магазинів за місцем проживання. Зазначеним особам компенсується 50
процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними
Міністерством охорони здоров'я України.

Зазначений Закон не вбачає будь-яких обмежень щодо можливостей застосування
компенсації з метою реалізації норми ст. 20 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи».

Тому, виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні
даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 20 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи», а не Постанова КМУ №987.

За
таких обставин та з урахуванням вимог статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», Центрально-Міське
управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради
повинно компенсувати позивачу 50 процентів вартості продуктів
харчування за медичними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров'я
України.

Оскільки судами невірно застосовано норми матеріального права та ні в
матеріалах справи, ні в судових рішеннях судів першої і апеляційної інстанцій
не міститься відомостей щодо розрахунку компенсації, що унеможливлює розрахунок
судом касаційної інстанції заборгованості, тому судові рішення підлягають
скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230 КАС України,
колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А
:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Донецької області від 16 лютого 2004 року та
рішення Центрально-Міського районного суду м.Горлівки від 21 листопада 2003
року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст.ст. 237
КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ : М.І.
Цуркан

СУДДІ : С.Є.
Амєлін

М.Г. Кобилянський

В.В. Юрченко

Д.В. Ліпський