Справа № К-3166/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою Білгород-Дністровської
об'єднаної державної податкової інспекції Одеської області на рішення
Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 05 квітня 2004 року
та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 липня 2004 року у
справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції, -

встановила:

В грудні 2003 року ОСОБА_1.
звернулася до суду із зазначеною скаргою, в якій вказувала, що визначений їй
податковими органами ідентифікаційний код платника податків вона не сприймає
через релігійні переконання, але її прохання про застосування до неї альтернативної
форми обліку платника податків Білгород-Дністровська ОДПІ залишила без задоволення. У зв'язку з цим скаржниця
просила суд визнати незаконною відмову податкового органу щодо внесення
відмітки до її паспорту про право здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номеру та зобов'язати суб'єкта оскарження поставити таку
відмітку.

Рішенням Білгород-Дністровського міського суду від 05
квітня 2004 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області
від 13 липня 2004 року, скаргу ОСОБА_1. було задоволено та визнано
неправомірною бездіяльність Білгород-Дністровської ОДПІ. Зобов'язано податковий
орган внести до паспорту скаржниці відмітку про право здійснювати будь-які
платежі без ідентифікаційного номеру, надавши інформацію до ДПА України для
внесення змін до Державного реєстру платників податків та інших обов'язкових
платежів.

Не погоджуючись із постановленими
по справі судовими рішеннями,
Білгород-Дністровська ОДПІ звернулася до Верховного Суду України з
касаційною скаргою в порядку визначеному ЦПК України 1963 року, в якій,
посилаючись на порушення норм матеріального права, просила вказані судові
рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні скарги відмовити.

Листом Верховного Суду України від
03.10.2005 р. на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України зазначену касаційну скаргу зі справою
було передано до Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку
касаційного провадження.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 211 КАС України,
підставами касаційного оскарження судового
рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 1
Закону України «Про єдиний державний реєстр фізичних осіб - платників податків
та інших обов'язкових платежів» для осіб, які через релігійні та інші
переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номеру та офіційно
повідомляють про це відповідні державні органи, зберігають раніше встановлені
форми обліку платників податку та інших обов'язкових платежів. У паспортах
зазначених осіб робиться відмітка про
наявність в них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номеру.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій вірно виходили з того, що скаржниця вправі, як платник
податків, обліковуватись не за ідентифікаційним номером.

Посилання податкової інспекції в
касаційній скарзі на те, що законом не встановлено зобов'язаного суб'єкта щодо
реалізації положень даного Закону спростовується положенням ст. 5 вище
названого Закону, згідно якої реєстрація фізичних осіб-платників податків та
інших обов'язкових платежів проводиться державними податковими інспекціями по
районах, районах у містах і містах без районного поділу за місцем постійного
проживання платників, а для осіб які не мають постійного місця проживання в
Україні - за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об'єкта
оподаткування.

Таким чином, прийняті по справі
рішення відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 2201
КАС України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу
Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Одеської
області - залишити без задоволення, а рішення Білгород-Дністровського міського
суду Одеської області від 05 квітня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 13 липня 2004 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її підписання та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст.
237 КАС України.

Судді: