Справа № 22а-100/07
Суддя: Кочеткова І.В.
Дата ухвалення: 2007-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22 а-100 / 07 Головуючий у 1 інстанції: Галущенко Ю.А.
Суддя-доповідач: Боєва В..В.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
лютого 2007
року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької
області у складі:

головуючого Кочеткової І.В.

суддів: Бондаря М.С.,

Боєвої В.В. при секретарі Череватій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
адмінстративну справу за апеляційною скаргою Запорізького обласного військового комісаріату на постанову
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14
листопада 2006
року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізького обласного
військового комісаріату про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

10 жовтня 2006 року позивач звернувся до суду з адміністративним
позовом до Запорізького обласного військового
комісаріат}' про визнання рішення незаконним, призначення та виплату пенсії з проведенням відповідного
перерахунку.

В позові зазначав, що відповідно до нової редакції п.
„б" статті 13 Закону
України „Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка діє з 29
квітня 2006
року, він має право на збільшення
відсоткового перерахування пенсії за вислугу років. У зв'язку з тим, що на день призначення йому
пенсії (на 01.01.2006 року він мав загальний
трудовий (страховий) стаж більше ніж 32 роки, тому на підставі вищевказаного п. „б" ст. 13 Закону розмір пенсії має бути: 50
% - за страховий стаж 25
років та 7
% - за 7 років стажу понад 25
років, а всього просив зобов*язати відповідача призначити
і виплачувати йому пенсію за п. „б"
статті 13 Закону
України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" -
в розмірі 57
% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 05.01.2005 року.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя
від 14 листопада
2006 року
адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним рішення Запорізького обласного
військового комісаріату про відмову
в призначенні та виплаті пенсії ОСОБА_1 в розмірі 57
% відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов*язано Запорізький обласний військовий .
комісаріат призначити та виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно до п. „б" ст. 13
Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб", починаючи з

05.01.2005 року
в розмірі 57
% відповідних сум грошового
забезпечення.

В апеляційній скарзі на зазначену постанову
Запорізький обласний військовий комісаріат зазначає, що її ухвалено з порушенням норм матеріального і
процесуального права, висновки суду
не відповідають обставинам справи, тому просить скасувати дану постанову та ухвалити
нову про відмову у задоволенні позову.

Згідно п. 3) ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. п. 3-4) ч.
1 ст.
202 КАС
України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи або
питання.

З матеріалів справи (а. с. 17-18) вбачається, що в січні 2006 року Шевченко В.І. звернувся до суду з
адміністративним позовом до Запорізького обласного військового комісаріату про визнання нечинним рішення,
призначення та виплату пенсії. 23 березня 2006 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя по
цій справі було прийнято постанову (справа
№ 2-А-105/06), відповідно до якої адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано рішення Запорізького обласного
військового комісаріату про відмову в призначенні пенсії. ОСОБА_1 неправомірним. Зобов*язано Запорізький обласний військовий комісаріат призначити пенсію
ОСОБА_1 відповідно до п.
„б" ст. 12 Закону
України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", починаючи з 05.01.2005 року.

При ухваленні постанови від 23.03.2006
року суд першої інстанції вірно
посилався на вищевказану норму закону, що діяла на час звернення позивача з
заявою про призначення і перерахування
пенсії до відповідних органів. Так, відповідно до п. „б" ст. 12
Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших осіб", пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського
складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д"
статті 1-2 цього
Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині
третій статті 5 цього
Закону, за наявності у них
страхового стажу 25 років
і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в
органах внутрішніх справ,
державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту,
податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі
України.

Зі змісту адміністративного позову ОСОБА_1, поданого ним
до того ж суду 10 жовтня
2006 року
(а. с. 5-6) та
з пояснень сторін у ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції видно, що
позивач вбачає, що нова редакція п. „б" статті 13
Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших осіб" надає йому право до періодичного збільшення відсоткового
перерахування пенсії за вислугу років -у зв'язку з тим, що кожного року
збільшується його страховий стаж.

Як зазначив позивач, теперішнього часу за новою редакцією
п. „б" статті 13 Закону
України „Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби, та деяких Інших осіб" він має право на призначення і виплату йому
пенсії у розмірі 57 процентів

Так, пунктом „б" статті 13
Закону України „Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших осіб" ( в редакції Закону N 3591-IV від 04.04.2006 ) передбачено, що пенсія за вислугу років призначається
особам офіцерського складу, прапорщикам
і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за
цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить
військова служба,

служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах
і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній
кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25
років - 1 процент
відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції
безпідставно застосував цю норму закону, оскільки на час
первісного звернення позивача до Запорізького обласного військового комісаріату пункт „б" статті 13
Закону України „Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб" діяв в іншій редакції, а частинами 1, 2 статті 5
ЦК України передбачено, що акт цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання
ним чинності і не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом*якшує або скасовує цивільну відповідальність
особи.

Тому ухвалена 23 березня 2006 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя постанова, що набрала законної сили і за якою вже було
визнано рішення Запорізького обласного
військового комісаріату про відмову в призначенні пенсії. ОСОБА_1 неправомірним і зобов*язано Запорізький обласний
військовий комісаріат призначити
пенсію ОСОБА_1 відповідно до п. „б" ст. 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової
служби, та деяких інших осіб", починаючи з 05.01.2005 року є обґрунтованою і такою, що відповідає
обставинам справи.

Зі змісту Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" вбачається, що правовідносини між
військовослужбовцем та суб*єктом владних повноважень виникають з дня наступного
за днем звільнення з військової служби, тобто, подальша праця не впливає на
розмір пенсії, а на час повторного прийняття та проходження військової служби виплата пенсії припиняється.

Згідно ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Так, за частиною 2
статті 10 Закону України „Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб" пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків і
мічманів згідно з цим Законом здійснюється Міністерством
оборони України. У відповідності до вимог п. 16
Інструкції по організації роботи по пенсійному забезпеченню
військовослужбовців, затвердженої Наказом МО України від
26.06.1995 р.
№ 161, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 04.09.1995 р. за № 325/861, здійснення заходів по обчисленню вислуги років
(загального трудового стажу) для призначення
пенсії належить до компетенції фінансово-економічних управлінь оперативних командувань. Розділом VII зазначеної
Інструкції, а також пунктами 20 - 35 Положення про порядок призначення та виплати в
Міністерстві оборони України пенсій і допомоги військовослужбовцям та членам їх сімей, затвердженого
наказом МО України
від 08.08.1994 р.
№ 205, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 05.09.1994 р. за № 212/422, визначено певний
порядок оформлення документів та процедуру підрахунку вислуги років (загального
трудового стажу) для призначення пенсії
військовослужбовців.

Підставою для нарахування пенсії військовослужбовцям є
„Розрахунок загального трудового стажу на пенсію за
вислугу років з врахуванням трудового стажу", який складається за затвердженою вказаними нормативними актами формою -
за останнім місцем проходження служби військовослужбовцем та
надсилається на адресу територіальних органів, що
відповідні за нарахування та виплату пенсій.

Так, на а. с 27
є такий розрахунок №
111 від 14 Лютого 2006 року відносно капітана ОСОБА_1, оформлений належним чином та завірений підписом
заступника начальника фінансово-економічного
управління Південного оперативного командування. Згідно цього розрахунку загальний трудовий стаж позивача
складає 25 років
1 місяць
21 день, з яких 14 років 10
місяців 28 днів становить
військова служба.

Позивач не оскаржував цього розрахунку, тому Запорізький
ОВК обгрунтовано здійснив розрахунок
і виплату пенсії позивачу відповідно до цього розрахунку, що складає за 25
років загального трудового (страхового) стажу -
50 % відповідних сум грошового
забезпечення, що

підтверджується розрахунком на пенсію міністерства оборони України від 28.04.2006
р. про призначення пенсії ОСОБА_1 з 05.01.2005 року (а. с. 24).

З огляду на вищевикладене судова колегія приходить до
висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм
матеріального права і призвело до неправильного
вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_1в
задоволенні його позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160,
198,202,205 КАС України, колегія суддів ПОСТАНОВИЛА: Апеляційну скаргу
Запорізького обласного військового комісаріату задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від
14 листопада
2006 року
по цій справі скасувати. Ухвалити
нову постанову наступного змісту: Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після набрання законної сили ухвали суду апеляційної інстанції, а саме, з 24
лютого 2007
року - дня складення ухвали в повному обсязі.