Справа № 22а-44/07
Суддя: Фальчук В.П.
Дата ухвалення: 2007-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2007 року. м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого -
судді Фальчука В.П.

суддів: Артеменка І.А. та Левенця Б.Б.,

при секретарі -
Петренко Г.А.,

за участю
представника Державного комітету у справах національностей та міграції - Свінтковського
Е.В., представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного
комітету Украши у справах національностей та міграції на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від ІНФОРМАЦІЯ_1року у
справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного комітету України у
справах національностей та міграції про визнання неправомірним рішення НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року про відмову
у наданні статусу біженця, та зобов'язання надати такий статус -

встановила;

ІНФОРМАЦІЯ_3
року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з
адміністративним позовом до Державного комітету Украши у справах
національностей та міграції, в якому просив суд визнати неправомірним рішення
відповідача НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_2 року про
відмову у наданні йому статусу біженця, та зобов'язання надати йому такий
статус посилаючись на те, що він є громадянином Афганістану, належить до
соціальної групи - військовослужбовців
збройних сил Афганістану, які підтримували комуністичний режим та навчалися у
колишньому СРСР, та після зміни влади в країні та політичного режиму має
обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань. В ІНФОРМАЦІЯ_4 році, коли до
влади прийшли таліби, позивач переслідувався, був затриманий та кинутий за
грати, де його утримували біля 5
місяців, після чого родичі викупили його. В ІНФОРМАЦІЯ_5році таліби почали фізичне знищення
колишніх військовослужбовців. У зв'язку з тим, що позивач займав високу
військову посаду, друзі його попередили, що він значиться у списках на фізичне
знищення. Після цього він змушений був покинути Афганістан, та шукати притулку
в іншій країні. Захистом нинішньої влади Афганістану позивач користуватися не
бажає. За інформацією міжнародних агентств, факти переслідування на теперішній
час окремих соціальних груп в Афганістані мають місце.

Рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси від ІНФОРМАЦІЯ_1року
адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним рішення
Державного комітету Украши у справах національностей та міграції НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_6 року про відмову
ОСОБА_1 в наданні статусу біженця, так як викладені позивачем обставини про
побоювання стати жертвою переслідувань за ознаками належності до певної
соціальної групи та через свої політичні переконання є обгрунтованими. Судом
визнано, що позивач був пов'язаний з

Справа
№22а-44/07 Категорія
АП,

Головуючий у
першій інстанції Погрібний CO., Доповідач Фальчук В.П.

2

колишнім режимом Афганістану,
служив у збройних силах, які підтримували цей режим, та після приходу до влади
талібів зазнав переслідування. Державний комітет України у справах
національностей та міграції зобов'язано надати ОСОБА_1у статус біженця в
Україні.

В апеляційній
скарзі Державний комітет України у справах національностей та міграції просить
рішення суду скасувати у зв'язку недоведеністю обставин, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими, та невідповідністю висновків суду
обставинам справи. Апелянт вважає, що позивач обгрунтовано не довів, що він є
жертвою переслідувань за ознаками належності до певної соціальної групи. З
матеріалів справи, що були подані до органу міграційної служби, на які
посилається суд першої інстанції, не вбачається, що саме позивач був жертвою
переслідування за вказаними ним мотивами. Частина 7 ст.11 Закону України
„Про біженців" регламентує, що крім заяви про надання статусу біженця в
Україні заявником додаються документи та матеріали, що можуть бути доказом
наявності умов для набуття статусу біженця. Таких доказів позивач не надав.

В запереченнях
на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без
задоволення вказуючи, що ним були надані докази, які підтверджують обставини,
що він є біженцем. Це копія диплому про проходження навчання у Військовій
академії тилу м. Санк-Петербурга. ОСОБА_1 вважає, що апеляційна скарга не
містить конкретних фактів, які б свідчили про те, що він не довів свого щирого
наміру отримати статус біженця. А окрім того відповідач не надав суду доказів,
які б свідчили про обгрунтованість прийнятого ним рішення про відмову у наданні
йому статусу біженця.

Колегія суддів
заслухавши суддю-доповідача, який доповів в необхідному обсязі зміст судового
рішення, що оскаржується, апеляційної скарги та заперечень до неї, вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав;

Ухвалюючи
рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції
послався на те, що викладені позивачем обставини під час судового засідання про
побоювання стати жертвою переслідувань за ознаками належності до певної
соціальної групи та через свої політичні переконання є обґрунтованими, оскільки
за повідомленням Європейської Ради у справах біженців деяким групам та окремим
особам, які були пов'язані з комуністичним режимом, скинутим у ІНФОРМАЦІЯ_7 році, зокрема
колишнім членам комуністичної партії, особам, які займали посади в
комуністичному уряді у разі їх повернення до Афганістану загрожує небезпека стати
жертвами насильства, переслідувань та дискримінації. Разом з тим суд не навів
будь-яких доказів, які б свідчили про те, що позивач був членом комуністичного
уряду Афганістану чи членом комуністичної партії та зазнав переслідувань
внаслідок цього.

Апеляційним
судом встановлено, що ОСОБА_1 був військовослужбовцем збройних сил Афганістану.
Вищу військову освіту він здобув у колишньому СРСР у ІНФОРМАЦІЯ_7 році, тобто
через три роки після виведення радянських військ з Афганістану. В ІНФОРМАЦІЯ_4 році за часів
правління талібів його було затримано та відправлено за грати, де він провів 5 місяців, після
чого його було викуплено. Причиною затримання позивач вказує його зв'язки з
комуністами, порушення проти релігії, належність до колишній
військовослужбовців скинутого режиму. Він зазначає, що був досить відомою
людиною для талібів як
колишній військовослужбовець, пов'язаний
з колишнім комуністичним
режимом. На вказані позивачем факти ним не надано відповідачу та суду жодних
доказів та свідчень. Підтвердженням фактів стати жертвою переслідувань могли б
бути документи органів влади, суду, поліції, державної безпеки про залучення до
відповідальності в країні цивільної приналежності, або документи, які б
свідчило про військову та партійну діяльність позивача. Не доведено позивачем
твердження, що в Афганістані почалося фізичне знищення колишніх членів партії
та військових, та його прізвище значилося в списках на фізичне знищення. В
Афганістані залишилися та проживають батьки, брати та сестри ОСОБА_1.

3

На теперішній
час Афганістан очолює президент Хамід Карзай, який взяв курс на відбудову
Афганістану. В ІНФОРМАЦІЯ_8
році в країні пройшли загальнонародні парламентські вибори, діє уряд та
центральні органи виконавчої влади. За даними Федерального відомства з визнання
іноземних біженців, політичне переслідування уряду Карзая не загрожує людям,
які належали до НДПА, таємної служби КХАД та комуністичних збройних сил. За
інформацією з мережі Інтернет колишні комуністи ввійшли до парламенту
Афганістану на парламентських виборах у ІНФОРМАЦІЯ_8
році, мають там 11 місць,
що складає 5% загальної
кількості парламентарів. Багато хто з комуністів знову зайняли важливі урядові
посади. Крім того, в м. Кабулі несуть службу війська миротворчих сил більш ніж
з 10 країн
світу. Чим довше такі громадяни, як позивач, проживали на території
Афганістану, тим менше вірогідність їх переслідування.

Таким чином, суд
першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що
призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно СТ.1
Закону України «Про біженців» особа, котра звертається з клопотанням про
надання статусу біженця в Україні має обґрунтовано довести, що вона є жертвою
переслідувань за ознаками належності до певної соціальної групи або політичних
переконань.

Частиною 7 статті 11 Закону України
«Про біженців» визначено, що крім заяви про надання статусу біженця в Україні
заявником додаються документи та матеріали, що можуть бути доказом наявності
умов для набуття статусу біженця. Ці ж вимоги викладено в позиції УВКБ ООН від 16.12.1998 року «Про
обов'язки й стандарти доказу в заявах про біженців» та практичних рекомендаціях
«Судовий захист біженців і осіб, що прибули в Україну в пошуках притулку»,
виданих у ІНФОРМАЦІЯ_5році за
допомогою Представництва ВК ООН
у справах біженців в Україні та Центру досліджень проблем міграції.

В порушеннях
зазначених вимог Закону та практичних рекомендацій ОСОБА_1 не надав суду
доказів та не навів фактів, які б переконливо свідчили про його переслідування
на батьківщині, як колишнього військового та політичного діяча, а суд першої
інстанції безпідставно скасував рішення Державного комітету у справах
національностей та міграції НОМЕР_1
від ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно
п.1,4ч.1ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції
та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

На підставі
наведеного колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов
ОСОБА_1 до Державного комітету України у справах національностей та міграції
про визнання неправомірним рішення НОМЕР_1
від ІНФОРМАЦІЯ_2 року про
відмову у наданні статусу біженця, та зобов'язання надати такий статус
задоволенню не підлягає у зв'язку з відсутністю правових підстав для Його
задоволення.

Керуючись
ст.196, п.Зч.Іст.198, п.1,4ч.1ст.202, ч.2ст.205, ст.207, ч.5ст.254 КАС України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської
області,

постановила;

Апеляційну
скаргу Державного комітету України у справах національностей та міграції - задовольнити.

Рішення
Малиновського районного суду м. Одеси від ІНФОРМАЦІЯ_1року -скасувати.

Ухвалити нове
рішення; відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного
комітету України у справах національностей та міграції про визнання
неправомірним рішення НОМЕР_1
від ІНФОРМАЦІЯ_2 року про
відмову у наданні статусу біженця, та зобов'язання надати такий статус.

4

Постанова набирає законної
сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України на протязі одного місяця, з дня складення
постанови у повному обсязі, тобто з 20.02.2007
року.

Судді
апеляційного суду Одеської області В.П.
Фальчук