Справа № К-10268/06
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2007-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2007 року м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Костенка М.І., Нечитайла О.М.,
Усенко Є.А.,

розглянула в порядку письмового провадження касаційну
скаргу Якимівської МДПІ на рішення Господарського суду
Запорізької області від 30.06.2005 року по справі № 18/187 за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1 до Якимівської МДПІ про визнання недійсними
рішення та податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши
доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, колегія:

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.06.2005 року
позовні вимоги Приватного підприємця ОСОБА_1. до Якимівської МДПІ задоволено
частково, визнано недійсними рішення НОМЕР_1 від 28.01.2005 року про
застосування фінансових санкцій в сумі 1700,00 грн. та податкове повідомлення-рішення
НОМЕР_2від 28.01.2005 року в частині визначення штрафних (фінансових) санкцій
як податкового зобов'язання, а також у частині визначення наслідків їх несплати
відповідно до Закону «Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач 12.08.2005 року
звернувся з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, який
своєю ухвалою від 15.11.2005 року на підставі розділу VII Прикінцевих та перехідних положень
Кодексу адміністративного судочинства України направив її до Вищого
адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.02.2006 року,
касаційна скарга прийнята до провадження суду, по ній відкрито касаційне
провадження.

В касаційній скарзі Якимівська МДПІ просить скасувати судове рішення та
постановити нове - про відмову в задоволені позову.

Касаційну скаргу Якимівської МДПІ необхідно залишити без задоволення, а
рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2005 року - без змін
з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, щодо визнання недійсним рішення НОМЕР_1 від
28.01.2005 року про застосування фінансових санкцій в сумі 1700,00 грн.,
господарський суд виходив з того, що воно не відповідає фактичним обставинам,
викладеним у акті перевірки, а також винесено на підставі норми права, яка на
момент прийняття рішення втратила чинність.

При цьому суд виходив з встановлених по справі обставин, а саме, що в
оскаржуваному рішенні, винесеному начальником Якимівської МДПІ, зазначається,
що штрафні санкції застосовано за відсутність копії чинної декларації про
максимальні роздрібні ціни на тютюнові вироби.

Разом з тим, акт перевірки № НОМЕР_3 від 26.08.2004р., яке було покладено в
основу рішення НОМЕР_1 від 28.01.2005 року, не містить відомостей про наявність
чи відсутність копій чинних декларацій виробника про максимальні роздрібні ціни
на тютюнові вироби, натомість в зазначеному акті вказується на відсутність
самих декларацій виробників.

Розмір партії товару, на яку були відсутні декларації, податковою
інспекцією не визначено, що здійснює перешкоди для перевірки обґрунтованості
суми штрафу.

Крім того, рішення начальника Якимівської МДПІ НОМЕР_1 від 28.01.2005р.,
винесено на підставі абз. 5 ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового алкогольних напоїв
та тютюнових виробів», редакцію якого було змінено Законом України «Про
внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування обігу спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів» № 2189-ГУ від 18.11.2004р., що набрав
чинності у грудні 2004р., в частині виключення слів «або за відсутності у місці
торгівлі засвідчених виробником або імпортером копій чинних декларацій про
максимальні роздрібні ціни на тютюнові вироби, які продаються у такому місці
торгівлі».

Правильним є висновок суду про те, що притягнення до відповідальності та
визначення розміру санкцій на підставі законодавчого акту, який є нечинним,
суперечить принципу дії нормативних актів у часі, відповідно до якого особу не
може бути притягнуто до відповідальності за дії, які на момент такого
притягнення не визнаються правопорушеннями.

Доводи касаційної скарги про те, що фінансові санкції відповідно до абз. 5
ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового коньячного і плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів» були
застосовані правомірно, тому що зазначена норма Закону була чинною на момент
складення акту перевірки № НОМЕР_3 від 26.08.2004р. не можуть бути прийняті
судом до уваги, оскільки зміни до ст.17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового
алкогольних напоїв та тютюнових виробів» були внесені 18.11.2004р. Законом №
2189-ГУ, оскаржуване рішення Якимівської МДПІ НОМЕР_1 було винесене
28.01.2005р., тобто під час дії нової редакції Закону.

Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо
неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових
актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони
пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є
загальновизнаним принципом права. Тобто, щодо юридичної відповідальності
застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або
скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії
нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і
відповідальність за нього.

До того ж, в акті перевірки, що став підставою для винесення оскаржуваного
рішення відсутні відомості про сам факт правопорушення, передбачений абз. 5 ч.2
ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового коньячного і плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

З огляду на зазначене, висновок господарського суду про наявність підстав
для визнання недійсним рішення НОМЕР_1 від 28.01.2005р. про застосування
фінансових санкцій в сумі 1700,00 грн. відповідає встановленим по справі
обставинам та вимогам чинного законодавства.

Щодо вимог позивача про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення
НОМЕР_2від 28.01.2005р., яким було визначено податкове зобов'язання у сумі
418,95 грн., як необґрунтованого в частині визначення штрафних санкцій у якості
податкових зобов'язань та зазначення наслідків, передбачених Законом «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», то як правильно було встановлено судом, воно було винесено
податковою інспекцією за результатами апеляційного оскарження та на підставі
акту перевірки № НОМЕР_3 від 26.08.2004р. у відповідності з п.п. 6.4.1 «б»,
6.4.3 Закону «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами» у зв'язку з порушенням частин 1, 2,
13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та у відповідності до ч. 1
ст. 17, ст. 22 зазначеного Закону, які передбачають відповідальність за
проведення розрахункової операції без застосування РРО та невідповідність сум
готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена у
денному звіті РРО.

Факт вчинення позивачем правопорушень підтверджується актом перевірки, їх
наявність та правомірність нарахування штрафних санкцій позивачем не
оспорюється.

Перевірку приватного підприємця ОСОБА_1. було здійснено з приводу
дотримання останнім правил торгівельної діяльності. Відомостей щодо здійснення
перевірки ОСОБА_1. з питань оподаткування у акті перевірки не зазначено в акті
№ НОМЕР_3 від 26.08.2004р. не зазначено.

За змістом преамбули Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», цей Закон
є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення
зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій,
що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру
оскарження дій органів стягнення.

Таким чином, зазначений Закон
регулює процедуру стягнення, що розповсюджується на зобов'язання з податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Вичерпний перелік податків і зборів (обов'язкових платежів) визначається
ст.ст. 14, 15 Закону України «Про систему оподаткування», які не передбачають
штрафних санкцій встановлених Законом України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг».

Враховуючи викладене, обов'язок сплатити штрафні санкції, передбачені
зазначеним Законом не відносяться до категорії податкового зобов'язання.

З огляду на зазначене, суд першої та апеляційної інстанції прийшли до
обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення НОМЕР_2 від 28.01.2005 року в частині
визначення суми штрафу у розмірі 418,95 грн. податковим зобов'язанням та у
частині визначення наслідків несплати штрафних санкцій у відповідності до
Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до ч.1ст.224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що
суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень та вчиненні процесуальних
дій.

Керуючись ст.ст.210, 220, 222, ст. 224,
231 та ч.5 ст.254 КАС України,
колегія -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Якимівської
МДПІ залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької
області від 30.06.2005 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

За винятковими обставинами вона може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Головуючий:

/підпис/

______________________________

Шипуліна Т.М.

Судді:

/підписи/

_______________________________

Бившева
Л.І.

_______________________________

Костенко
М.І.

_______________________________

Нечитайло
О.М.

_______________________________

Усенко
Є.А.

З оригіналом згідно. Суддя Шипуліна Т.М.