Справа № К-24949/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2007-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

21 червня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.

суддів: Амєліна С.Є., Загороднього А.Ф.,
Федорова М.О., Юрченка В.В.,

секретар: Мудрицька Ю.В.

за участю представника відповідача -
Сябренка А.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкова та Головного
Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання
неправомірними дій щодо перерахунку пенсії, поновлення порушеного права,
стягнення моральної шкоди за його касаційною скаргою на постанову Дзержинського
районного суду м.Харкова від 11 квітня 2006 року та на ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 13 червня 2006 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкова та Головного
Управління Пенсійного фонду України в Харківській області в якому просив
визнати дії відповідачів такими, що протирічать діючому законодавству,
зобов'язати відповідачів зробити перерахунок та виплачувати пенсію за віком з 1
січня 2004 року з основним розміром пенсії 208, 48 грн., стягнути з УПФУ в
Дзержинському районі м.Харкова моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та винести
стосовно відповідачів окремі ухвали за фактами встановлених порушень. Свої
вимоги мотивував тим, що він є пенсіонером. Розпорядженням начальника УПФУ в
Дзержинському районі м.Харкова від 3 червня 2002 року йому була призначена
пенсія за віком у розмірі 197, 22 грн. Однак з 1 січня 2004 року розмір пенсії
безпідставно зменшений, визначений основний розмір пенсії 97,23 грн. з
відповідними надбавками, що менше прожиткового мінімуму, встановленого
законодавством. Ці дії він оскаржував до Головного УПФУ в харківській області,
але скарга була залишена без відповідного реагування. Вважає, що зазначені дії
відповідачів порушили його Конституційні права.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2006 року
залишена без змін постанова Дзержинського районного суду м.Харкова від 11
квітня 2006 року, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, позивач звернувся з
касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати рішення суду першої та
апеляційної інстанції, ухвалити нове судове рішення про задоволення його вимог,
оскільки суд першої та апеляційної інстанції неправильно застосували норми
матеріального та процесуального права, а саме : не застосовані норми
Конституції України, Закону України «Про державні соціальні стандарти і
державні соціальні гарантії», Закон України «Про прожитковий мінімум на 2004
рік», Декларація з прав людини та міжнародні акти; неповно з'ясовані обставини
справи.

Заслухавши
доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши доводи касаційної скарги за
матеріалами справи , колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 17
січня 2002 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону
України від 5 листопада 1991 року «Про пенсійне забезпечення», ст.19
зазначеного закону було встановлено, що максимальний розмір пенсії не може
перевищувати трьох мінімальних пенсій за віком. На момент призначення пенсії
трудовий стаж позивача складав 38 років 7 місяців 22 днів. За період з 17 січня
2002 року по 1 січня 2004 року позивач отримував пенсію в максимальному розмірі,
який складав 150 грн. У зв'язку з прийняттям 1 січня 2004 року Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким не передбачено
обмеження пенсії максимальним розміром, розмір пенсії позивача був
перерахований виходячи з загального
трудового стажу 40 років 2 місяці 21 день та середнього заробітку за період з 1
квітня 1999 року по 21 березня 2001 року з застосуванням коефіцієнтів заробітку
0,78988 та коефіцієнту страхового стажу 0,40167. Заробіток для обчислення
пенсії склав 242,06 грн. ( 306,45 грн. *0,7898 де 306,45 грн. середня заробітна
плата за 2002 рік. З 1 серпня 2004 року пенсію було підвищено на 30 грн.
відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №943 від 24 липня 2004 року,
а згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1215 від 18 вересня 2004 року
«Про підвищення рівня пенсійного забезпечення» з 1 вересня 2004 року позивачу
встановлена щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не
вистачає до прожиткового мінімуму, встановленого на 2004 рік для осіб, які
втратили працездатність, пенсія стала складати 284,69 грн.

Норми
Конституції України, як норми прямої дії, застосовуються при вирішенні спору у
тих випадках, коли правовідносини не врегульовані Законом. Правовідносини ж,
які виникли між сторонами у даному випадку, врегульовані Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст.10 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного
Фонду України, а статтею 8 цього Закону передбачено, що Пенсійний Фонд України
є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного
бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами
і організаціями на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими
залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов
праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю,
обов'язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету.

Статтею
11 цього ж Закону встановлено, що питання, пов'язані з реалізацією і
додержанням гарантій, передбачених цим Законом, належать до відання Кабінету
Міністрів України.

Перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснювався на підставі ст. 19 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», у порядку,
визначеному Постановами Кабінету Міністрів України.

За таких
обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до правильного висновку
про те, що права позивача порушені не були, оскільки нарахування та виплата
пенсії йому проводились у відповідності до чинного на той час пенсійного
законодавства та Постанов КМУ.

Оскільки оскаржувані судові рішення
постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, колегія
суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 224, 230 КАС України, колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 13 червня 2006 року та постанову Дзержинського
районного суду м.Харкова від 11 квітня 2006 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає,
крім випадків, передбачених ст.ст. 237 КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Д.В.
Ліпський

СУДДІ
:
С.Є. Амєлін

А.Ф.
Загородній

М.О. Федоров

В.В. Юрченко