Справа № 22а-3767/07
Суддя: Денісов А.О.
Дата ухвалення: 2007-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-3767/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня
2007 р. м.
Київ

Київський
апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого
судді Денісова А.О.

Суддів: Малиніна
В.В.

Межевича М.В.

при
секретарі Спиридонової
В.О.

розглянувши апеляційні скарги Вищої ради юстиції та Верховної Ради України
на ухвали Печерського районного суду м. Київ від 30 травня 2007 р. та від 1 червня
2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, треті особи
Голова Верховного суду України, Рада суддів України, Голова Вищого
адміністративного суду України, Рада суддів адміністративних судів, Голова
Вищого господарського суду України, Рада суддів господарських судів та Вища рада
юстиції, про визнання незаконною та скасування постанови Верховної Ради України
від 30 травня 2007 р. «Про тимчасовий порядок призначення суддів на
адміністративні посади та звільнення з цих посад»,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від
30.05.2007 р. задоволено клопотання позивача про забезпечення позову. Зупинено дію постанови Верховної Ради України від
30.05.2007 р. «Про тимчасовий порядок призначення суддів на адміністративні
посади та звільнення з цих посад». Ухвалою суду від 01.06.2007 р. відмовлено в задоволенні клопотання
представника Вищої ради юстиції про скасування заходів забезпечення позову.

На вказані постанови представниками Верховної Ради України і Вищої ради юстиції подані апеляційні скарги. Верховна Рада
України просила зупинити чинність та скасувати ухвалу Печерського районного
суду м. Києва від 30.05.07 р. про забезпечення
позову, мотивуючи тим, що вказана ухвала є втручанням у компетенцію Верховної
Ради України, не ґрунтується на вимогах закону і прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вища рада юстиції просила скасувати ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 30.05.07 р. про забезпечення позову та від 01.06.2007 року про відмову в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову,
посилаючись на те, що постанова Верховної Ради України не є індивідуальним
актом, який порушує права, свободи чи інтереси позивача.

Позивач ОСОБА_1, а також треті особи
Голова Верховного суду України та Рада суддів України з апеляційними скаргами
були не згодні, оскільки наведені в них доводи ґрунтуються на суб»єктивних
припущеннях, а не на вимогах закону.

Представники Голови Вищого адміністративного суду України, Ради суддів адміністративних
судів, Голови Вищого господарського суду України та Ради суддів господарських
судів в судове засідання не з»явилися, письмових заперечень на апеляційні
скарги не подали.

Апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких
підстав.

Постановою Верховної Ради України від 30 травня 2007 року
«Про тимчасовий порядок призначення суддів на адміністративні посади та
звільнення з цих посад» запроваджено тимчасовий порядок призначення суддів на адміністративні посади та звільнення з цих посад,
за яким голова суду, заступник голови суду (крім голови Верховного суду
України та заступників Голови Верховного Суду України) призначаються на посаду
строком на п'ять років із числа суддів відповідного
суду та звільняються з посади Вищою радою юстиції на підставі рекомендації Ради
суддів України (а щодо спеціалізованих судів - відповідної ради суддів); Голови
Верховного суду України (а щодо спеціалізованих судів - голови відповідного
вищого спеціалізованого суду), зборів суддів відповідних судів, члена Вищої ради
юстиції.

Відповідно до статті 131 Конституції України в Україні діє Вища рада
юстиції, до відання якої належить внесення подання про призначення суддів на
посади або про звільнення їх з посад; прийняття рішення стосовно порушення
суддями і прокурорами вимог щодо несумісності; здійснення дисциплінарного
провадження стосовно суддів Верховного Суду України і суддів вищих
спеціалізованих судів та розгляд скарг на рішення про притягнення до
дисциплінарної відповідальності суддів апеляційних та місцевих судів, а також
прокурорів. Конституцією України не передбачено повноважень, щодо призначення
та звільнення Вищою радою юстиції суддів з адміністративних посад.

16
жовтня 2001 року Конституційний суд України прийняв рішення, в якому визначено,
що за змістом пункту 1 частини першої статті 131 Конституції України право
внесення подань Верховній Раді України про обрання суддів безстроково та
призначення суддів на адміністративні посади в судах загальної юрисдикції на
Вищу раду юстиції не поширюється.

Відповідно до статті 117 КАС України суд за клопотанням
позивача або з власної ініціативи може
постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення
позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення
рішення в адміністративній справі,
або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно
буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки
протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Станом на 1 червня 2007 р. закінчувалися повноваження
більше ніж 300 голів і заступників голів судів загальної юрисдикції. Заповнення
такої кількості адміністративних посад у
судах відповідно до порядку, встановленому оскаржуваною Постановою
Верховної Ради України, могло привести до негативних наслідків, які складно
було б усунути у разі задоволення позовних вимог, не лише для внутрішнього
правопорядку, але й для міжнародних зобов»язань України, зокрема, за Конвенцією
про захист прав людини і основоположних свобод.

Аргументи
апелянтів, що оскаржувана Постанова Верховної Ради України не зачіпає
прав і інтересів ОСОБА_1, стосуються вирішення справи по суті, а не
апеляційного провадження з оскарження
ухвали суду про забезпечення позову.

За таких умов суд вважає, що ухвала суду першої інстанції
про забезпечення позову є законною і
обґрунтованою, а тому керуючись ст.ст. 117, 118, 199, 205, 206 КАС України,
суд

У Х В А
Л И В:

У задоволенні апеляційних скарг Верховної Ради України та Вищої ради
юстиції відмовити, а ухвали Печерського районного суду м. Київ від 30.05.2007
р. про забезпечення позову та від 01.06. 2007 р. про відмову в задоволенні
клопотання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки визначені
ст.212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді: