Справа № 22а-1249/2007
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
Головуючий суддя у
Категорія статобліку - 39
1-ій інстанції -Глянь С.І.
(справа
№ 2а-8/07)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2007 року
м. Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю.(доповідач)

суддів - Уханенка С.А., Мартиненка О.В. ,

при
секретарі - Портненко Т.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського районного суду Запорізької області від 23
травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського РВ УМВС та УМВС
України в Запорізькій області про відшкодування грошової компенсації за службу більше
встановленого законодавством робочого часу, компенсації за речове забезпечення
та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою
Чернігівського районного суду Запорізької області від 23 травня 2007 року було
залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про продовження строку позовної давності
при розгляді справи за його адміністративним позовом до Чернігівського РВ УМВС та УМВС України в Запорізькій
області про відшкодування грошової компенсації за службу більше встановленого
законодавством робочого часу, компенсації за речове забезпечення та
відшкодування моральної шкоди.

Позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати ухвалу з підстав
неправильного застосування судом норм
процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції на новий
судовий розгляд.

Перевіривши законність
та обґрунтованість ухвали суду, дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи
встановлено, що в квітні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Чернігівського РВ УМВС та УМВС України в Запорізькій області про відшкодування
грошової компенсації за службу більше встановленого законодавством робочого
часу, компенсації за речове забезпечення та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги були
мотивовані тим, що з 19 жовтня 1988 року по 12 грудня 2006 року позивач служив
в органах МВС України. При звільнені з ним було проведено не повний
розрахунок, у зв`язку з чим 15 грудня
2006 року позивач звернувся до Чернігівського РВ УМВС України в Запорізькій
області із заявою про виплату грошової компенсації за відпрацьовані ним понад
нормативи години за період з 12.12.2003р. по 12.12.2006р., але перерахунок проведено не було.

Відповідно до ч.2
ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Таким чином, річний
строк для звернення до адміністративного
суду з позовом повинен
розраховуватись з дня, коли позивач звернувся із заявою про перерахунок та йому
було відмовлено, тобто з 15 грудня 2006
року.

З урахуванням
вищевикладеного, колегія суддів вважає, що строк звернення до адміністративного
суду позивачем пропущено не було, а тому вважати законною ухвалу суду нема
підстав.

Як видно з матеріалів,
справи позивач хоча і просив продовжити строк, але фактично ці вимоги
стосувалися вирішення його вимог за попередні роки, тобто стягнення не за
один, а за три роки недоплаченого, на
його думку, грошового утримання. Дані вимоги і є предметом судового розгляду.

Крім
того, колегія суддів вважає, що районний суд також допустив помилку і в застосуванні
процесуального права, оскільки фактично ухвалою вирішив позовну вимогу про
поновлення пропуску позовної давності, що є предметом спору і повинно
вирішуватися під час розгляду з іншими позовними вимогами.

Відповідно до роз'яснень даних в п.6
Пленуму ВСУ №11 від 29 грудня 1976 року «Про судове рішення»
мотивувальна частина рiшення повинна
мiстити встановлені судом
обставини, якi мають
значення для справи,
їх юридичну оцiнку, а також оцiнку
всiх доказiв, розрахунки,
з яких суд виходив при задоволеннi грошових та iнших
майнових вимог. Визнаючи однi i вiдхиляючи iншi докази, суд має це
обгрунтувати. Якщо суд не прийняв вiдмови вiд позову, визнання позову або вважав
необхiдним вийти за межi заявлених позивачем вимог, він зобов'язаний це мотивувати.

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущений без
поважної причини, суд у рiшеннi зазначає
про вiдмову в позовi з цих пiдстав, крiм випадкiв, коли позов не
доведений.

За таких обставин
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням
справи на подальший розгляд.

Керуючись
п.3, ч.1 ст.199 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Чернігівського районного суду Запорізької
області від 23 травня 2007 року скасувати.

Справу направити до Чернігівського районного суду
Запорізької області для вирішення питання про продовження розгляду справи по
суті.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця.

Головуючий

Судді