Справа № К-21995/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня
2007 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в складі:

Головуючого

Цуркана М.І.

Суддів:

Амєліна С.Є.

Гуріна М.І.

Ліпського
Д.В.

Юрченка В.В.

при секретарі судового засідання Полинько Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за скаргою ОСОБА_1на дії та бездіяльність
заступника голови апеляційного суду Автономної Республіки Крим, яка
переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_1. на ухвалу Залізничного районного
суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 10 серпня 2005 року та
ухвалу апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 13 квітня 2006 року

у с т а н о в
и л а :

У травні 2005 року ОСОБА_1.
оскаржив до суду дії та бездіяльність
заступника голови апеляційного суду Автономної Республіки Крим Сіротюка
В.Г.

Зазначав, що 23 червня 2004
року надіслав до суду заяву щодо
урахування процесуальних строків подання зауважень на протокол судового
засідання, відтворення технічного запису судового процесу та урахування
процесуальних строків оскарження ухвал колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Автономної Республіки Крим, а 15 липня 2004 року подав заяву щодо визначення дати відтворення
технічного запису судового процесу і довідку про перебування на лікуванні.

Посилаючись на те, що
суб»єкт оскарження не забезпечив та
безпідставно затримував передачу цих документів для залучення до справи - просив визнати такі дії неправомірними, із
стягненням з винної особи 1 000
грн. моральної шкоди.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим від 10 серпня 2005 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 13 квітня 2006року, у прийнятті скарги відмовлено .

У касаційній скарзі ОСОБА_1., з
посиланням на порушення судами норм процесуального права, просить постановлені
рішення скасувати та постановити нове, про задоволення вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовивши в прийнятті скарги, суддя місцевого суду, а
апеляційний суд погодившись з таким висновком, виходили з того, що оскаржені
дії є процесуальними, не належать до сфери управлінської діяльності, а тому не
підлягають розгляду в судах.

З такими висновками погодитися
неможливо, оскільки вони ґрунтуються на помилковому застосуванні норм
процесуального права.

Відповідно до правил ч.1 ст. 248-1
ЦПК України (тут і далі ЦПК 1963 року за яким вирішувалась скарга), громадянину забезпечувалося право звернутися до суду із скаргою, якщо він вважав, що рішенням, дією або бездіяльністю органу державної
влади, органу місцевого самоврядування, посадової і службової особи порушено
його права, свободи чи законні інтереси, а ч. 4 згаданої норми визначено коло суб"єктів рішення, дії або бездіяльність яких може
бути оскаржено.

До рішень, дій або бездіяльності, що могли бути оскарженими ( ст.248-2 ЦПК України ) віднесені, серед інших, колегіальні і одноособові рішення, дії
або бездіяльність, у зв'язку з якими особа вважає, що їй створено або створюються перепони для реалізації нею
своїх прав, свобод чи законних інтересів або що вжиті заходи щодо реалізації її
прав є недостатніми.

Процесуальні рішення, дії або
бездіяльність суду могли бути оскаржені
одночасно з оскарженням рішення суду чи окремого від нього в порядку,
передбаченому ст. ст. 290, 291, 320 ЦПК України.

Разом з тим, рішення, дії чи
бездіяльність посадових та службових осіб суду щодо неналежної організації
роботи суду, руху справ поза межами судового засідання, що створюють перешкоди в реалізації
процесуальних прав осіб, які беруть участь у справі, могли бути оскаржені в порядку цивільного
судочинства.

Зазначене узгоджується із Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23 травня 2001 року (справа щодо конституційності статті 248-3 ЦПК України), яким визнано, що
положення абзацу четвертого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу
України про те, що судам не підвідомчі скарги "на акти і дії службових
осіб... суду, якщо законодавством встановлено інший порядок оскарження",
треба розуміти так, що судами не розглядаються скарги громадян у порядку,
передбаченому главою 31-А цього Кодексу, на акти і дії суддів, пов'язані із
здійсненням правосуддя, оскарження яких встановлюється відповідним
процесуальним законодавством України. Акти, дії або бездіяльність посадових і
службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності, можуть
бути оскаржені громадянами в судовому порядку відповідно до глави 31-А
Цивільного процесуального кодексу України.

Оскільки діяльність посадових осіб суду з прийому
громадян та вирішення їх звернень, щодо
своєчасного розгляду справ є управлінськими, то висновок про неможливість оскарження таких дій чи
бездіяльності в порядку цивільного
судочинства помилковий.

За
таких обставин оскаржені ухвали підлягають скасуванню, а справа направленню до
суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття до провадження.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 220, 223,227, 230 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу судді Залізничного районного
суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 10 серпня 2005 року та
ухвалу апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 13 квітня 2006
року скасувати. Справу направити до суду
першої інстанції для вирішення питання
про прийняття скарги до розгляду.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та у
порядку визначеними ст.ст. 237 - 239 КАС України.

Головуючий
М.І. Цуркан

Судді: С.Є. Амєлін

М.І. Гурін

Д.В. Ліпський

В.В. Юрченко