Справа № 2-344/07
Суддя: Донін В.Є.
Дата ухвалення: 2007-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№2-344/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня
2007р. Іванівський
районний суд Одеської області

у складі:
судді Доніна В.Є.,

при секретарі Кирилової С.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Іванівка справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іванівської районної державної
адміністрації Оде­ської області про поновлення строку позовної давності,
визнання права на земельну част­ку (пай), та зобов'язання прийняти рішення про
виділення земельної частки (паю) у натурі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовною заявою, в якої просить поновити строк подачі
адміністративного позову до Іванівської районної державної адміністрації
Одеської області, що відмовляється прийняти рішення про виділення земельної
частки (паю) в натурі (на місцевості) в розмірі, визначеному по КСП
„Світанок" та про видачу документа, який посвідчує право власності
позивача на земельну ділянку. При цьому, державна адміністрація посилається на
втрату ОСОБА_1 права на земельний пай в зв'язку зі зміною, після припинення
роботи в КСП по старості, місця проживання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала.

Іванівська районна державна адміністрація Одеської
області позов визнала.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, розглянувши письмові заяви свідків, перевіри­вши матеріали
справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1
року в селі Руська Слобідка Іванівського району Одеської області, що
підтверджується даними паспорту громадянина України ІНФОРМАЦІЯ_2 виданого
Іванівським РВ УМВС України в Одеській області 06 березня 2002р. та довідкою Северинівської сільської ради
Іванівсько­го району Одеської області від 21.07.2006р. НОМЕР_1. За місцем
народження позивач прожи­вала до 1991
року.

Документами по
пенсійної справі ОСОБА_1, яки надані суду Управлінням Пе­нсійного Фонду України
в Іванівському районі Одеської області з супроводжувальним ли­стом від
07.12.2006р. №2346/12 підтверджено,
що позивач дійсно 01.02.1930р. вступила до колгоспу імені Леніна, організованому
01.02.1930р., та працювала в ньому на різних робо­тах з 05.04.1944р. по
01.01.1964р., з 01.01.1965р. по 01.01.1966р., з 01.01.1968р. по 01.01.1969р., з
01.01.1970р. по 31.12.1972р.

На підставі
заяви від 11.02.1972р.
в комісію по призначенню пенсій і допомоги кол­госпникам Іванівської районної
ради соціального забезпечення колгоспників Одеської об­ласті, ОСОБА_1
призначена пенсія за віком.

Після припинення
трудової діяльності в колгоспі, ОСОБА_1 залишилась його членом. Позивач не
зверталась з заявою про вихід з колгоспу імені Леніна і таких свідчень суду не
надано.

2

08.04.1991р. ОСОБА_1,
перебуваючи у віку 78 років, в
зв'язку зі станом здоров'я переїхала мешкати до доньки в с.Петрівку
Іванівського району Одеської області.

Суд приймає в
якості письмових доказів наведених вище обставин заяви свідків ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3р.н., паспорт
ІНФОРМАЦІЯ_4 виданий
Іванівським РВ УМВС України в Одеської області, мешканця с.Руська Слобідка
Іванівського району Одеської області, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5р.н., паспорт
ІНФОРМАЦІЯ_6 виданий
Іванівським РВ УМВС України в Одеської області, мешканця с.Руська Слобідка
Іванівського району Одеської області.

Згідно довідки
від 11.07.2006р. №313/Д Архівного відділу Іванівської районної державної
адміністрації Одеської області, колгосп імені Леніна реорганізований в Колек­тивне
сільськогосподарське підприємство «Світанок» на підставі рішення загальних збо­рів
трудового колективу бригади №1
с.Руська Слобідка від 11.04.1992р., рішення загаль­них зборів уповноважених
членів колгоспу від 18.04.1992р. та розпорядження Представ­ника Президента
України в канівському районі №11
від 12.05.1992р.

Основні
положення про власність в Україні на час реорганізації колгоспу в КСП були
врегульовані Законом України «Про власність» від 07.02.1991р. №697-ХІІ.

Згідно ст.24
Закону України «Про власність» об'єктами права власності кооперативу (колгоспу)
є будівлі, споруди, грошові та інші майнові внески його членів; виготовлена ним
продукція; доходи, одержані від її реалізації та іншої діяльності, передбаченої
статутом кооперативу (колгоспу), а також інше майно, придбане на підставах, не
заборонених законом. Кожен член кооперативу (колгоспу) має право на частку
доходу, одержану на його пай. У майні, що належить кооперативу (колгоспу),
визначаються частки членів цього кооперативу (колгоспу). В разі добровільного
виходу з кооперативу (колгоспу) громадянин має право на виділення належної йому
частки в майні кооперативу (колгоспу) в натурі, грошах або цінних паперах. При
ліквідації кооперативу (колгоспу) майно, що залишилося після розрахунків з
бюджетом, банками та іншими кредиторами, розподіляється між членами кооперативу
(колгоспу).

На підставі
ст.37 ЦК УРСР в
разі преобразования юридичної
особи одного виду в юридичну особу іншого виду (зміна організаційно-правової
форми) до новоствореної юридичної особи переходять права і обов'язки реорганизовано!' особи.
Тому при реорганизації колгоспу імені Леніна в Колективне сільськогосподарське
підприємство «Світанок» склад його членів -
власників майна що належить колгоспу, не змінився.

15.03.1996р. КСП
„Світанок" отримало державний акт на право колективної власності на землю.
На думку суду, ОСОБА_1 була неправомірно не включена до списку, що додається до
державного акту.

Відповідно до
пункту 2 Указу
Президента України від 08.08.1995р. №720/95
«Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність
сільськогосподарським під­приємствам і організаціям» право на земельну частку
(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу, сільськогос­подарського акціонерного
товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються
членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відпо­відно до
списку, що додається до державного акта на право колективної власності на зем­лю.

Відповідно до
ч.І ст.51 Закону України «Про власність» громадянин не може бути позбавлений
права власності на земельну ділянку поза його волею інакше, як на підставі
рішення суду, у випадках, передбачених законодавчими актами України.

Право власності
ОСОБА_1 на земельну частку (пай) не могло припинитися в зв'язку зі зміною місця
проживання, на що послалася Іванівська районна державна адміні­страція Одеської
області відмовляючи позивачу у виділенні земельної частки (паю) в на­турі (на
місцевості), та видачі документу, який посвідчує право власності на земельну ді­лянку.

3

Згідно зі ст.9
Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язко­вість яких
надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України
та статтею 19 Закону
України «Про міжнародні договори України» укладені і на­лежним чином
ратифіковані міжнародні договори України становлять невід'ємну частину
національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому
для норм національного законодавства, а якщо міжнародним договором України,
укладення якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що
передбачені законо­давством України, то застосовуються правила міжнародного
договору України.

Статтею 1 Закону України
від 17.07.1997р. N 475/97-ВР
про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод,
встановлене, що Україна повністю визнає на своїй території ст.46 Конвенції щодо
визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію
Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції. Отже, текст Конвенції з Протоколами до ней, а також її
тлумачення та застосування, висловлені у рішеннях Європейського суду з прав
людини, є частиною національного законодавства і є обов'язковими при
правозастосуванні органами правосуддя.

Право кожної
фізичної особи мирно володіти своїм майном передбачено ст.1 Пер­шого протоколу
(Париж, 20.03.1952). Ніхто не
може бути позбавлений свого майна, інак­ше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом або загальними принци­пами міжнародного права.

Статтею 14 Конституції
України право власності на землю гарантується. Це право набувається і
реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до
закону.

Жодний державний
орган не має права втручатись у здійснення власником, а також особами,
переліченими у пункті 5 статті 48 цього Закону, їх
правомочностей щодо володіння, користування й розпорядження своїм майном або
встановлювати не передбачені законодавчими актами України додаткові обов'язки
чи обмеження, що визначено ч.І ст.56 Закону України «Про власність».

Тому, Іванівська
районна державна адміністрація Одеської області повинна виділи­ти ОСОБА_1
земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) в розмірі, визначеному по КСП
„Світанок", та надати позивачу документ, який посвідчує право власності на
землю.

Відповідно до
п.1 ч.І ст.З КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на
вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією
зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Суб'єктом
владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень (п.7 ч.І ст.З КАС України).

Отже, необхідною
та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом
владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись
суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Іванівська
районна державна адміністрація Одеської області здійснює управлінські функції з
прийняття рішень про виділ земельних паїв (часток) та видачі
правовстановлю-вальних документів на землю, тому на даний спір поширюється компетенція
адміністра­тивного суду відповідно до п.1 ч.І ст.17 КАС України.

Згідно ч.І ст.99 КАС України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

4

Пропущений з
поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути
поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений
судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі (ч.І ст.102 КАС України).

Враховує, що в
зв'язку з похилим віком ОСОБА_1 не усвідомлювала судовий порядок захисту
порушеного права власності на землю, зверталась до органів виконавчої влади і
засобів масової інформації, суд рахує причину пропуску поважною та поновлює
процесуальний строк на подачу адміністративного позову.

Керуючись
ст.ст.4, 7, 15, 17, 102,
159-163, 167, 186 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1
строк звернення до суду з адміністративним позовом до Іванівської районної
державної адміністрації Одеської області про поновлення строку позовної давності,
визнання права на земельну частку (пай), та зобов'язання при­йняти рішення про
виділення земельної частки (паю) у натурі.

Адміністративний
позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в розмірі, визначеному по КСП „Світанок"
канівського району Одеської області -
6,0 умовних када­стрових гектарів.

Зобов'язати
Іванівську районну державну адміністрацію Одеської області прийняти рішення про
виділення ОСОБА_1 земельної частки (паю) в натурі (на міс­цевості) в розмірі,
визначеному по КСП „Світанок" Іванівського району Одеської області -6,0 умовних
кадастрових гектарів, та про видачу документа, який посвідчує право власно­сті
на земельну ділянку.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Оде­ської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголо­шення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Суддя- .