Справа № 22а-129/2007
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2007-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а -129/2007 Головуючий суддя
у 1-ій категорія статобліку - 42 інстанції -
П О С Т А Н О В А

Іменем України

“02” серпня 2007 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Сафронової С.В. (доповідача)

суддів: Поплавського
В.Ю.

Уханенко С.А.

при секретарі

судового засідання: Потрненко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Приазовського районного суду Запорізької
області від 15 березня 2007 року

у адміністративній справі № 2а-27/07 за позовом ОСОБА_1 до Приазовського районного військового
комісаріату Запорізької області «про стягнення заборгованості по оплаті праці в
повному обсязі», -

в с т а н о в и л а :

В січні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача по
справі заборгованість по оплаті праці в повному обсязі, грошову компенсацію
за невикористані дні щорічних
чергових відпусток, заборгованої
грошової суми 500 грн. відрахувань із заробітної із заробітної плати, а
також просила стягнути на її користь середній заробіток за весь час затримки по
день фактичного розрахунку та моральну шкоду.

В обґрунтування заявлених вимог,
ОСОБА_1 Посилається на те, що при її виході на пенсію, Приазовський районний
військовий комісаріат, всупереч вимог діючого трудового законодавства України,
не розрахувався з нею в повному обсязі. А саме, їй не було нарахована та не
була виплачена грошової компенсації за невикористані щорічні чергові відпустки
у 2002 році - за 13 днів, у 2003 році -
за 9 днів, у 2004 році - за 2 дні, а за відпустку у 2006 р. з неї було утримано
500 грн. Крім того, їй не була виплачена грошова винагорода у розмірі 2-х
середньомісячних заробітних плат за безперервний стаж державного службовця і доплати за додаткове навантаження у розмірі
50% посадового окладу. Вказує, що відповідач з увагою на ст.117 КпЗП України
повинен виплатити їй середній заробіток за час затримки повного розрахунку та
спричинену моральну шкоду, яку вона оцінює в 2000 грн.

Постановою Приазовського районного
суду Запорізької області від 15 березня 2007 року, адміністративний позов
ОСОБА_1 було задоволено частково і з відповідача на її користь було стягнуто за
невикористану відпустку за 2006 р. 500
грн. В іншій частині позову ОСОБА_1 судом було
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,
позивачкою подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати постанову Приазовського районного суду Запорізької
області від 15 березня 2007 року та
винести нове рішення, яким задовольнити її позов до Приазовського районного військового комісаріату Запорізької
області в повному обсязі.

Як встановлено судом, позивачка на посаді начальника секретної частини
Приазовського районного військового комісаріату Запорізької області працювала у період з 10.12.2001 р. по 15.08.2006 р.
На пенсію позивачка вийшла 15.08.2006 р. відповідно до вимог Закону України
«Про державну службу» за граничним віком для жінок. Стаж державної служби
позивачки на час виходу на пенсію складав 16 років 5 місяців. Пенсійним фондом України
в Приазовському районі Запорізької області їй була призначена і нарахована
пенсія державного службовця, на цей час
вона не працює.

Задовольняючи частково вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно
визначився з тим, що з врахуванням стажу
її роботи на посаді державного службовця відпустка їй повинна була бути надана
тривалістю 47 днів ( 45 основних і два дні святкових)

З матеріалів справи вбачається, що саме зазначеною
тривалістю днів, позивачці за наказом Приазовського РВК від 31.05.2006
року була надана відпустка у червні.2006 р., але на
початку липня 2007 р., позивачка була відкликана з відпусти, у зв'язку з тим,
що вона користується правом на відпустку тривалістю 30 календарних днів, а з
заробітної плати позивачки було відраховано 500 грн.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції стягнув з
відповідача на користь позивачки раніше відраховані з її заробітної плати 500
грн., що відповідає чинному законодавству та відповідає
обставинам справи.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення на
її користь грошової компенсації за невикористані щорічні чергові відпустки за
період 2002 р.- 2004 р. за 24 дні, суд
визнавши за позивачкою право на її отримання, посилаючись на вимоги ст.99,
ст.100 КАС України відмовив в задоволені позову в цій частині і стягненню на її
користь вказаної грошової компенсації, оскільки просить стягнути грошову компенсацію за невикористані дні щорічних
чергових відпусток за 2002-2004 роки,
але до суду звернулась у січні 2007 року, тобто пропустила строк позовної давності

Проте з такими висновками погодися не можна, оскільки суд дійшов їх з
неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням процесуального
права.

Факт порушення права позивачки на отримання при її
звільненні компенсації за невикористані дні щорічних та додаткових відпусток за
28 календарних днів відпусток - підтверджуються листом фінансово-економічного
управління Південного оперативного командування від 20.03.2007 року за НОМЕР_1
та приписом Приазовської територіальної
державної інспекціє праці у Запорізькій
області НОМЕР_2 від 13.11.2006 року, в якому вимагалось від відповідача виправити допущені порушення чинного
законодавства стосовно розрахунку з ОСОБА_1

Відповідно ст.24 Закону України «Про відпустки» та ст..83 КЗпП України компенсацію за невикористані дні щорічних та
додаткових відпусток повинно бути виплачено при звільнені
працівника. З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що процесуальний
строк звернення позивачки до суду необхідно відраховувати не з 2002 р., 2003 р.
та 2004 р., а з дня, коли їй при звільненні не була виплачена компенсація.

З огляду на вищевикладене, рішення суду першої інстанції
в цій частині не відповідає вимоги закону, а тому повинно бути скасовано, а позов ОСОБА_1 в цій
частині повинен бути задоволений шляхом постановлення апеляційною інстанцією
постанови.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом
на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами,
які були досліджені
в судовому засіданні.

Вимоги процесуального закону до змісту постанови суду першої інстанції
викладені у ст.163 КАС України, якою зокрема передбачено, що в мотивувальній
частині такої постанови зазначаються встановлені судом обставин із посиланням
на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив
при прийнятті постанови,
і положення закону, яким він керувався.

Зазначені вимоги процесуального закону по даній справі судом першої
інстанції не дотримані, оскільки судом взагалі не розглянути позовні вимоги
Троян стосовно стягнення на її користь грошової винагороди у розмірі 2-х
середньомісячних заробітних плат за безперервний стаж державного службовця
і доплати за додаткове навантаження у
розмірі 50% посадового окладу, а також стягнення на її користь середнього заробітку
за час затримки повного розрахунку в порядку ст.117 КпЗП України

Враховуючи наведене та повноваження апеляційної інстанції адміністративного
суду, колегія суддів вважає за необхідне обговорити вищевикладені позовні
вимоги ОСОБА_1

Відповідності до п.6 та п.11 Умов оплати праці
працівників (не військовослужбовців) апарату органів військового управління та
військових комісаріатів, затверджених наказом Міністра
оборони України від 28.02.2000 року № 55 - спеціалістам і службовцям встановлюються
надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі до 50 відсотків посадового окладу
з урахуванням надбавки за ранг державного службовця. Розміри посадових
окладів, надбавок і доплат установлюються службовцям у межах затверджених
установленим порядком фондів оплати праці наказами посадових осіб, яким
відповідно до п.5 Інструкції про присвоєння рангів службовцям ЗСУ, затвердженої
наказом Міністерства оборони України від 15.12.1998 р. № 455, надано право
присвоювати ранги державним службовцям., тобто військовим комісарам.
Преміювання працівників, надання їм матеріальної допомоги та допомоги на
оздоровлення здійснюється у такому ж порядку.

Згідно з ст.98 КпЗП України та ст.13 Закону України „Про
оплату праці”, оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються
з бюджету, здійснюються в межах бюджетних коштів.

Як встановлено апеляційним судом, виплата надбавок і
премій службовцям Приазовського РВК, в тому числі і ОСОБА_1, здійснювала
відповідно до Умов оплати праці працівників апарату органів військового управління
та військових комісаріатів, затверджених наказом Міністра оборони України від
28.02.2000 р. № 55 та Умов оплати праці працівників загальних професій і посад
бюджетних військових частин, закладів, установ та організацій ЗСУ, затверджених
наказом міністра обророни України від 25.05.2001 р. № 216.

Таким чином, колегія судді прийшла до висновку, що вимоги позивачки в цій
частині позову є безпідставними та задоволенню не підлягають

Доводи позивачки зводяться до особистого тлумачення та розуміння законів які
повинні бути застосовані до виниклих спірних правовідносин, тому не можуть бути
підставами для задоволення її позову в цій частині.

Також, колегія суддів з огляду положення ст.117 КпЗП України та того, що
при звільненні позивачки відповідач розрахувався з нею в тій частині виплат,
яка ніким не заперечувалася, а тому вимоги стосовно стягнення середнього
заробітку не ґрунтуються на законі.

Оскільки,
при розгляді справи встановлено, що відповідачем було допущено порушення права
позивачки на своєчасне отримання грошової компенсації за дні невикористаної
відпустки, колегія суддів приходить до висновку, що твердження ОСОБА_1 стосовно спричинення їй моральної шкоди є
обґрунтованими, а тому на її користь повинна бути стягнута з відповідача
компенсація моральної шкоди в сумі 500 грн., що огляду на причини допущення відповідачем порушень прав позивачки та
тривалості відчуття позивачкою психологічного дискомфорту, колегія суддів вважає розумним, спів мірним
та достатнім для відновлення порушеного права позивачки. В іншій частині позову
ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, ст.201, ст.205 КАС України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково та
змінити постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 15
березня 2007 року.

Визнати за ТОСОБА_1 право на отримання при звільненні з
Приазовського районного військового комісаріату Запорізької області грошової
компенсації за невикористані щорічні чергові відпустки у 2002 році - за 13
днів, у 2003 році - за 9 днів, у 2004
році - за 2 дні період.

Зобов'язати Приазовський районний військовий комісаріат
Запорізької області звернутися до Запорізького обласного військкомату за
нарахуванням ОСОБА_1грошової компенсації
за невикористані щорічні чергові відпустки у 2002 році - за 13 днів, у
2003 році - за 9 днів, у 2004 році - за
2 дні період, всього за період 2002-2004 р.р. - 24 дня, з відрахуванням
податків та обовязкових платежів.

Зобов'язати Приазовський районний військовий комісаріат
Запорізької області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані щорічні чергові відпустки у
2002 році - за 13 днів, у 2003 році - за
9 днів, у 2004 році - за 2 дні період.

В задоволенні позову ОСОБА_1 стосовно стягнення з Приазовського районного
військового комісаріату Запорізької області грошової винагороди у розмірі 2-х
середньомісячних заробітних плат за безперервний стаж державного службовця
і доплати за додаткове навантаження у
розмірі 50% посадового окладу, а також середнього заробітку за час затримки
повного розрахунку - відмовити

Стягнути з Приазовського районного військового комісаріату на користь
ОСОБА_1 компенсацію заподіяної їй моральної шкоди у сумі 500,00 грн.

В іншій частині постанову
Приазовського районного суду Запорізької області від 15 березня 2007 року -
залишити без змін

Постанова в повному обсязі буде складена 07 серпня 2007 року.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з часу виготовлення
повного тексту.

Судді

копія відповідає оригіналу

Суддя: