Справа № 22а/500
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2007-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого -
судді Малахової
Н.М.

суддів: Жизневської
А.В.

Матюшенка І.В. при секретарі

судового засідання Забеліній
О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у
м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини А- 3091 про стягнення
грошової компенсації за речове майно,

встановила:

У листопаді 2006 року позивач
звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що після звільнення
його у 2004 році зі
служби відповідач не виплатив йому грошову компенсацію за речове майно. Тому
просив стягнути з відповідача на його користь 3844 грн.37 коп. грошової компенсації за речове майно.

Постановою
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2007 року у
задоволені позову відмовлено за безпідставності.

У апеляційній
скарзі апелянт просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про
задоволення його позову. Зазначає, що судом при прийнятті постанови порушені
норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що
позивач проходив військову службу у військовій частині А-3091. 10 грудня 2004 року його було
звільнено зі служби в запас і з ним не було проведено розрахунок по компенсації
за речове майно.

З матеріалів
справи вбачається, що позивачу була нарахована грошова компенсація за речове
майно в сумі 854 грн. до 11.03.2000 року та 2990 грн.37 коп. з 11.03.2000 року по день
звільнення (а.с.4).

Компенсація в
сумі 854 грн.
була отримана позивачем в грудні 2005
року (а.с. 15), про що
він не заперечував.

У відповідності
до ч.2 ст.9 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці одержують за
рахунок держави речове майно, або за бажанням грошову компенсацію замість його.

Проте, Законом
України від 17.02.2000 року № 1459-111 „Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів", який набрав чинності 11 .03.2000

2

року, дія ч.2
ст.9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей" в
частині одержання
військовослужбовцями речового майна, або за бажанням військовослужбовців
грошової компенсації замість його була призупинена.

Тому у позивача
відсутні підстави вимагати виплати йому компенсації за речове майно в період
після 11.03.2000 року по
день звільнення.

Відмовляючи
позивачу у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів
України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов'язаних
та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні
збори, і деяких інших осіб", яким визнано недійсними нормативно-правові
акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують
права і пільги військовослужбовців та членів їх сімей набрав чинності з 01.01.2007 року, тому право
позивача на отримання грошової компенсації за речове майно не було порушеним.

Рішення ухвалено
з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196,
198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів-

ухвалила: Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2007
року залишити без зміни.

Ухвала набирає
чинності з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Судді

Справа
№22а/500 Головуючий у
суді 1-ї інст. Зайцев А.В.

Категорія 3 8 Доповідач
-суддя Малахова Н.М.