Справа № 22а-0184/07
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2007-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 184/07
Головуючий суддя у 1
Категорія статобліку -
інстанції - С.А.Гончаренко
(справа №11/113/07-АП)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2007 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого суді -
Проценко О.А.,

суддів - Коршуна А.О., Туркіної Л.П.,

при секретарі: Серьогіній О.В.,

за участі представників:

від позивача -
Григор І.А. ,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м.Запоріжжя

на постанову господарського суду Запорізького області від
20.03.2007 року по справі №11/113/07-АП

за позовом Прокурора
Ленінського району м.Запоріжжя в інтересах держави в особі Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя

до:

відповідача -1 - Приватного
підприємця ОСОБА_1

відповідача - 2 -
Товариства з обмеженою відповідальністю «Штарг»

про визнання недійсним усного правочину
(договору) та стягнення у доход держави 10328,40 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

22.01.2007р.
Прокурор Ленінського району м.Запоріжжя
звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом в
інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Ленінському районі
м.Запоріжжя з позовом до Приватного підприємця ОСОБА_1 та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Штарг» (далі ТОВ «Штарг») про визнання недійсним
усного правочину (договору) про надання маркетингових послуг від 04.10.2004р.
та про стягнення в доход держави 10328,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що в ході
проведеної працівниками ДПІ планової виїзної перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів СПД - фізичної
особи ОСОБА_1 встановлено, що 04.10.2004р. між ТОВ «Штарг» (виконавець) та ПП
ОСОБА_1 (замовник) було укладено усний правочин (договір) про надання
маркетингових послуг, за умовами якого замовнику надано маркетингові послуги на
загальну суму 10328,40 грн., з них ПДВ складає 1721,40 грн., що підтверджується
актом виконаних робіт від 04.10.2004р. Рішенням Голосіївського районного суду
м. Києва від 08.04.2004р. в справі №2-1963/03 визнано недійсними Статут та
установчий договір ТОВ “Штарг”, скасовано державну реєстрацію ТОВ «Штарг» та
визнано недійсним свідоцтво платника ПДВ даного підприємства. На підставі цього
рішення ДПІ у Голосіївському районі м.Києва анульовано свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Штарг». Враховуючі зазначені
обставини позивач вважає, що усне господарське зобов'язання від 04.10.2004р.
укладено відповідачами з метою, яка завідомо суперечила інтересам держави та
суспільства, оскільки вкладаючи його ТОВ «Штарг» мало намір приховати отримані
за договором кошти від оподаткування, а тому позивач у позові просив визнати
недійсним усний правочин (договор),
укладений між відповідачами 04.10.2004р. та стягнути з ТОВ «Штарг» в доход держави 10328,40 грн., отриманих за
цим правочином.

За результатами
розгляду справи господарський суд Запорізької області постановою від
20.03.2007р. адміністративний позов
задоволено частково, визнав недійсним усний правочин (договір) про надання
маркетингових послуг від 04.10.2004р., укладений між ПП ОСОБА_1 та ТОВ «Штарг»,
а в задоволенні іншої частині позову відмовив. При цьому суд першої інстанції з
посиланням на ст.ст 207, 208 Господарського Кодексу України, врахував
встановлене рішенням Голосіївського районного суду від 08.04.2004р., яке набрало
законної сили 10.05.2004р., а саме: що ТОВ «Штарг» завідомо організувало свою
діяльність таким чином, щоб уникнути відповідальності за несплату належних
податків з коштів, отриманих за спірною угодою. Таким чином, суд дійшов
висновку, що спірний правочин було укладено з метою, яка завідомо суперечила
інтересам держави та суспільства. Згідно з рішенням Голосіївського районного
суду від 08.04.2004р. визнано недійсними Статут та установчий договір ТОВ
“Штарг”, скасовано державну реєстрацію даного підприємства та визнано недійсним
свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Штарг». З
огляду на вищезазначене суд першої інстанції адміністартивний позов задовольнив
частково: визнав недійсним усний правочин
(договір) про надання маркетингових послуг від 04.10.2004р., укладений між
відповідачами і відмовив в задоволені іншої частини позовних вимог. Свій
висновок господарський суд обґрунтовував тим, що відповідно до ст.208
Господарського Кодексу України стягнення в доход держави одержаного за
зобов'язанням провадиться лише за наявності наміру обох сторін, а під час
розгляду судом першої інстанції даної справи не надано доказів вчинення з боку
ПП ОСОБА_1 оспорюваного господарського зобов'язання з метою, яка б завідомо
суперечила інтересам держави та суспільства.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, ДПІ у Ленінському районі
м.Запоріжжя оскаржує постанову від 20.03.2007р. по даній справі в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд
першої інстанції помилково застосував норми матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи у частині відмови у задоволені позовних вимог
про стягнення з ТОВ «Штарг» 10328, 40 грн., отриманих за усним правочином
(договором) про надання маркетингових послуг, укладеним між відповідачами
04.10.2004р. Визнавши протиправність спірного правочину, суд не застосував
положення ст.208 Господарського кодексу України. Враховуючи вищезазначене,
апелянт просить колегію суддів задовольнити апеляційну скаргу, скасувати
постанову господарського суду Запорізького області від 20.03.2007р. по даній
справі у частині відмови у стягненні з ТОВ «Штарг» на користь держави 10328,40
грн., отриманих за усним правочином (договором), укладеним між відповідачами
04.10.2007р., та прийняти нове рішення у цій частині позовних вимог, яким
задовольнити у цій частині позовні вимоги та стягнути з ТОВ «Штарг» на користь
держави 10328,40 грн., отриманих за усним правочином (договором), укладеним між
відповідачами 04.10.2007р.

Відповідачі не
надали до апеляційного суду відзиви на апеляційну скаргу.

Розглянувши
апеляційну скаргу, заслухавши доводи апелянта, колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Під час розгляду
справи судом встановлено, що в ході планової виїзної документальної перевірки
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів СПД
- фізичної особи ОСОБА_1, яка була проведена ДПІ у Ленінському районі
м.Запоріжжя в жовтні 2005р. і про що 12.10.2005р. складено відповідний акт,
встановлено, що 04.10.2004р. між ТОВ «Штарг» (виконавець) та ПП ОСОБА_1
(замовник) було укладено усний правочин (договір) про надання маркетингових
послуг, за умовами якого замовнику надано маркетингові послуги на загальну суму
10328,40 грн., з яких ПДВ складає 1721,40 грн. Це підтверджується актом
виконаних робіт від 04.10.2004р. і проведенням ПП Меньшеніною оплати за надані
ТОВ «Штарг» послуги за вказаним договором, про що підтверджується квитанціями
до прибуткового ордеру №НОМЕР_1,НОМЕР_2 (а.с.23,24,27-45).

Крім цього суд
прийняв до уваги встановлене рішенням Голосіївського районного суду м. Києва
від 08.04.2004р. в справі №2-1963/03, яке набрало законної сили 10.05.2004р. (
а.с. 14) і яким:

·
визнано недійсним статут та установчий договір ТОВ
«Штарг»,

·
скасовано державну реєстрацію ТОВ «Штарг» та визнано
недійсним свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Штарг» з дати його видачі,

а саме:

те, що діяльність ТОВ «Штарг» з моменту його реєстрації
здійснювалось протиправно, особа, на ім'я якої зареєстровано підприємство, не
була власником підприємства, її волевиявлення не було спрямовано на створення
підприємства, ТОВ «Штарг» було зареєстровано в органах державної влади
невстановленими особами, установчі документи, печатка ТОВ «Штарг» використовувалась
невстановленими особами з метою здійснювати діяльність від імені підприємства з
метою, що суперечить інтересам держави та суспільства та ведуть до порушення
встановленого державою порядку дотримання законності у сфері оподаткування з
моменту державної реєстрації ТОВ «Штарг». На підставі вищезазначеного рішення
суду ДПІ у Голосіївському районі м.Києва анулювало свідоцтво про реєстрацію
платника ПДВ ТОВ «Штарг», про що свідчить акт №НОМЕР_3 від 30.07.2004р.( а.с.
15).

Враховуючи
вищезазначені обставини та вимоги ст.207,208 Господарського кодексу України,
суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що укладений між
відповідачами 04.10.2004р. усний договір (правочин) про надання маркетингових
послуг було укладено з метою, яка завідомо суперечила інтересам держави та
суспільства, оскільки укладаючи цей договорі ТОВ «Штарг» мало намір приховати
отримані за цим договором кошти від оподаткування, тому що діяльність ТОВ «Штарг» була завідомо
організована з метою уникнути відповідальності за несплату належних податків з
коштів, отриманих за спірною угодою, та мало намір за цей рахунок отримати
прибуток.

Відповідно
до ч.1 ст. 208 Господарського Кодексу України
якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується все отримане ними за зобов'язанням, а у разі виконання
зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все
одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування
одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею
повинно бути повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Таким
чином, стаття 208 Господарського Кодексу
України надає можливість стягнення в
доход держави одержаного за зобов'язанням лише за наявності наміру в обох
сторін договору на укладення договору з метою, яка завідомо суперечила
інтересам держави та суспільства, а під час розгляду даної справи судом першої
інстанції не було надано доказів на
підтвердження наявності у відповідача ПП ОСОБА_1 наміру на укладення
оспорюваного договору з метою, яка завідомо суперечила інтересам держави та
суспільства, а навпаки, було встановлено, що ПП ОСОБА_1 сплатила ТОВ «Штарг» за
надані ним послуги за усним правочином
(договором) про надання маркетингових послуг від 04.10.2004р..

Враховуючи
вищезазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції під час розгляду даної справи повно, всебічно дослідив усі
обставини, які мали суттєве значення для вирішення справи, зробив вірні висновки,
які підтверджуються зібраними по справі доказами, не допустивши порушень норм
матеріального права прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови
позивачу у задоволені частини позовних вимог про стягнення з ТОВ «Штарг» на
користь держави 10328,40 грн. отриманих ним за усним правочином (договором),
укладеним між відповідачами 04.10.2007р.. Доводи апеляційної скарги позивача не
можуть бути підставою для скасування обґрунтованого рішення суду першої
інстанції в оскаржуваній позивачем частині, а тому апеляційну скаргу ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя на
постанову господарського суду
Запорізького області від 20.03.2007р. по справі №11/113/07-АП слід залишити без
задоволення, а постанову господарського
суду Запорізького області від 20.03.2007 року по справі №11/113/07-АП - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,205,206
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції І у Ленінському районі м.
Запоріжжя на постанову господарського суду
Запорізького області від 20.03.2007р. по справі №11/113/07-АП залишити без задоволення.

Постанову
господарського суду Запорізького області від 20.03.2007 року по справі
№11/113/07-АП залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України і може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Проценко

Судді:
А.О.Коршун

Л.П.Туркіна