Справа № 2-а-7514/07
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2007-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул. Островського, 14
Справа №2-а-7514/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2007 року м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд

в складі головуючого: судді Мельник-Томенко Ж.М.

при секретарі Пивовар І.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1, представника ОСОБА_2

відповідача -
представник за довіреністю Левченко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України у Гайсинському
районі Вінницької області про стягнення недоплачених
щомісячних підвищень до пенсії -

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про стягнення з Управління пенсійного фонду у Гайсинському районі Вінницької області 28621,14грн. заборгованості, що виникла внаслідок
недоплати позивачу щомісячних підвищень до пенсії за період з 01.01.2003 року по
31.12.2006 року.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що оскільки він є
інвалідом війни І групи, що підтверджується посвідченням виданим ОСОБА_2, а до
цього він мав статус інваліда війни ІІ групи, то відповідно до вимог ст.13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в
редакції 1996 року) як інвалід війни ІІ групи він мав право на доплату, яка
виплачується замість пенсії - на 350
відсотків мінімальної пенсії за віком. При цьому у позовній заяві позивач, посилаючись
на норми Конституції України як норми прямої дії, зазначив, що розрахунок
даного підвищення необхідно здійснювати, беручи до уваги розмір мінімальної
пенсії за віком. Оскільки, Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» не вказаний розмір, відповідно до якого
потрібно рахувати підвищення, а лише зазначено
відсоток мінімальної пенсії за віком, то розрахунки необхідно
здійснювати від загальновизнаної мінімальної пенсії за віком, розмір якої
встановлений Постановами КМ України на відповідні роки.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали та просили суд задоволити їх в повному
обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечила, аргументуючи тим, що
Управління пенсійного фонду України у Гайсинському
районі Вінницької області, здійснюючи розрахунок зазначеного
підвищення правомірно користувався положеннями п.2 Постанови Кабінету Міністрів
України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету» від 03.01.2002 року №1, відповідно до якого розрахунок
підвищення, що передбачений Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» повинен провадитись, виходячи із розміру 19,91
грн., так як зазначена Постанова не визнана у встановленому законом порядку
неконституційною.

При цьому, відповідачем, з урахуванням норм ст.99 КАС України, подано заяву з вимогою про те, що позивачем,
пропущений річний строк звернення до адміністративного суду, а тому просить
суд, на підставі ст.100 КАС України, відмовити у задоволенні адміністративного
позову. В обґрунтування заявленого представник відповідача
пояснила, що вимога позивача стосується стягнення недоплачених підвищень за
минулі роки, а саме: вимога недоплаченого підвищення до пенсії з 2003р.
Підвищення розміру пенсій та інших соціальних виплат вказаним категоріям
пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного
бюджету, були оприлюдненні в засобах масової інформації. При цьому, позивач
щомісячно отримував пенсію у зазначені роки, що підтверджується пенсійною
справою, і не міг не знати про розмір пенсії та соціальні виплати, що були їй
нараховані. З огляду вищенаведеного, представник відповідача наполягала у
відмові в задоволенні вимог ОСОБА_1.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши матеріали пенсійної справи, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Кодекс адміністративного судочинства України набрав чинності з 01.09.2005
року. До набрання чинності зазначеного кодексу судовий захист порушених
органами влади прав здійснювався у порядку, передбаченому Главою 31-А ЦПК
України 1963 року, статтею 248-5 якого передбачено двомісячний строк звернення
до суду.

Частиною 2
статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Тобто, порушення свого права щодо недоплати підвищень
пенсії позивач повинен був дізнатися при отриманні пенсії, яка виплачується
відповідно до чинного законодавства щомісячно. Позивач щомісячно отримував
пенсію, що підтверджується пенсійною справою, яка була оглянута в судовому
засіданні, і не міг не знати про розмір пенсії, що була йому нарахована. Не
погоджуючись з розміром виплат позивач мав можливість
звернутися до суду ще у 2003 році, однак позовна заява ним подана лише
14.06.2007 року.

В силу ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до суду є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на
цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи ті
обставини, що позивач в судовому засіданні не довів та не надав доказів щодо
пропущення строків звернення до адміністративного суду з поважних причин, а
представник відповідача наполягала в судовому засіданні на відмові в частині
позовних вимогах позивача саме, в зв'язку з пропущенням строку звернення до
суду, то у суду наявні всі підстави для відмови позивачу в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Отже, в частині позовних вимог про стягнення недоплати за період з
01.01.2003 року по 14.06.2006 року слід відмовити на підставі ч.1 ст.100 КАС
України.

Крім того, як стверджується матеріалами справи, позивачу, як інваліду війни
ІІ групи в період з 13.06.2006 року по 01.10.2006 року виплачувалась щомісячне
підвищення до пенсії у розмірі по 143,60грн. щомісячно, з 01.10.2006 року по
31.12.2006 року - по 146,40грн. щомісячно, тобто у розмірі 40 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що відповідає
вимогам ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону №
2939-ІУвід 05.10.2005 року, який відповідно до розділу ІІ Прикінцевих положень
ввійшов в дію з 01.01.2006 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.
в повному обсязі

Керуючись ст. 117 Конституції України, ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.ст. 11, 71, 86, 99,
100, 158, 159, 163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У позові ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України у Гайсинському районі Вінницької
області про стягнення недоплачених щомісячних
підвищень до пенсії як інваліду війни II групи відмовити повністю.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з
дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або у термін, встановлений для подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАС
України, постанова суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Мельник-Томенко
Ж.М.

Повний текст
постанови буде виготовлено 03 серпня 2007 року.