Справа № 22-а-628/07
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2007-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2007 року
м. Харків

Справа № 22-а-628/07

Категорія: визнання недійсним договору Головуючий 1 інстанції: Безрук Т.М.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий
суддя Філатов Ю.М.,

Суддя
Водолажська Н.С., Суддя Шевцова Н.В.

при секретарі
Волошиній Я.В.

за участю представників:

представників позивача - Єжак І.М., Гузенко
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного підприємця ОСОБА_1 на
постанову господарського суду Полтавської області від 01.03.2007 року по справі
№ 19/156

за
позовом Миргородської
об'єднаної ДПІ

до приватного
підприємця ОСОБА_1, приватного підприємства «Промсервіс»

про визнання недійсним договору НОМЕР_1. ,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач,
Миргородська ОДПІ Полтавської області, звернувся з адміністративним позовом до
Господарського суду Полтавської області, в якому просив визнати недійсним в
порядку ст. 207 та ст. 208 ГК України господарське зобов'язання згідно договору
№ НОМЕР_1укладеного між суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою
ОСОБА_1(перший відповідач) та ПП "Промсервіс" (другий відповідач)
щодо постачання товару на загальну суму господарської операції 203466,0 грн. як
таке, що вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства та стягнути з ПП ОСОБА_1 в доход держави 203466,0 грн. та з ПП
"Промсервіс" на користь ПП ОСОБА_1 203466,0 грн.

Постановою
Господарського суду Полтавської області від 01.03.07 р. по справі № 19/156 позов
Миргородська ОДПІ Полтавської області був задоволений в повному обсязі.

Перший
відповідач, суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1, з
постановою суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати дану постанову і прийняти нове судове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору № НОМЕР_1. та
стягнення з нього коштів в сумі 203466,0 грн.

Апеляційна
скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції при розгляді справи неповно
з'ясував обставини, що мають значення для справи та допустив невідповідність
висновків обставинам справи, оскільки не було визначено і не надане правове
обґрунтування позиції в чому саме полягає суперечність господарського
зобов'язання за договором № НОМЕР_1. інтересам держави та суспільства, в чому
полягають ці інтереси.

Позивач
проти доводів апеляційної скарги заперечує і просить її залишити без
задоволення, а постанову суду без змін, оскільки виконання оскарженого договору
мало наслідками не нарахування та не перерахування другим відповідачем до
бюджету податків.

Другий
відповідач, ПП "Промсервіс", заперечення проти апеляційної скарги або
заяву про приєднання до неї не надіслав, представник другого відповідача в
судове засідання не явився. Направлені на його адресу поштові відправлення були
повернуті до суду з позначками про відсутність будинку.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, судового рішення та
пояснення представників позивача, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
першої інстанції було встановлено, що відповідно до умов договору №
НОМЕР_1укладеного між відповідачами, ПП «Промсервіс» зобов'язалося поставити
приватному підприємцю ОСОБА_1
товари (витратні матеріали, поліграфічні роботи, технічну продукцію), за
які останній зобов'язувався проводити відповідну оплату. Факт поставки товарів
та надання послуг на загальну суму 203466,0 грн. підтверджується видатковими
накладними НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 НОМЕР_8,
НОМЕР_9.,НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14 НОМЕР_15 НОМЕР_16
НОМЕР_17, НОМЕР_18, відповідними рахунками, податковими накладними та не
заперечувався першим відповідачем при дослідженні обставин справи в суді першої
інстанції та в апеляційній скарзі.

За
одержану продукцію ПП ОСОБА_1 розрахувався готівкою у повному обсязі, що
підтверджено залученими до матеріалів справи копіями квитанцій прибуткових
касових ордерів, акт перевірки, та не заперечувалося першим відповідачем.

За
даними позивача, які підтверджуються рішенням Бабушкинського районного суду м.
Дніпропетровська від 19.10.2004 р. по справі № 2-322504, ПП
"Промсєрвіс" зареєстроване на підставну особу, що було підставою для
визнання недійсними з моменту реєстрації статутних документів цього
підприємства. Крім того, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області
від 10.05.01 р. по справі № А2/1025 скасовано державну реєстрацію ПП
"Промсєрвіс". Дані факти свідчать про те, що діяльність даного підприємства
була завідомо суперечна інтересам держави і суспільства, а спірні угода та
зобов'язання укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави та
суспільства, оскільки не передбачали нарахування та перерахування до бюджету
податків по цій операції. Крім того, за даними органів ДПС другий відповідач не
звітував про результати господарської діяльності, зокрема за період, у який
проводилися оскаржені операції з першим відповідачем.

Відповідно
до ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, може бути на вимогу однієї
з сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним
повністю або в частині.

Як
встановлено судом першої інстанції, рішення Господарського суду Дніпропетровської
області від 10.05.01 р. по справі № А2/1025 не виконано, ПП «Промсєрвіс» у
визначеному законодавством порядку не ліквідовано, що підтверджується довідкою
Державного реєстратора Дніпропетровської міської ради від 04.12.06 р., тобто на
час розгляду справи дане підприємство зберігає статус юридичної особи, проте за
юридичною адресою не знаходиться, звітність про господарську діяльність не
подає, але фактично її у 2005 р. здійснював.

Зважаючи
на те, що рішенням Бабушкинського районного суду м. Дніпропетровська від
19.10.04 р. по справі № 2-322504 було встановлено, що ПП «Промсєрвіс» з жовтня
1998 р. до податкових органів не звітується, податків до бюджету не сплачує, за
місцем реєстрації не знаходиться, а вказане рішення набрало законної сили, суд
першої інстанції правомірно застосував положення п. 1 ст. 72 КАС України.

Також
судова колегія вважає правомірним посилання в оскарженому судовому рішенні на
роз'яснення Пленуму Верховного суду України від 28.04.1978р. (з наступними
змінами) "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними"
(із змінами та доповненнями), в передбачено, що у разі визнання у встановленому
порядку недійсними установчі документи суб'єкта підприємницької діяльності або
скасування його державної реєстрації у зв'язку із здійсненням відповідної
реєстрації на підставі загубленого документу, що посвідчує особу, або на
підставну особу - засновника суб'єкта підприємницької діяльності, укладені
таким суб'єктом підприємницької діяльності угоди, мають визнаватися
недійсними як такі, що укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави
та суспільства.

Згідно
з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, який набрав чинність з 1 січня
2004 року, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них
господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Положення
статей 207 та 208 Господарського кодексу України застосовуються з урахуванням
того, що правочин, який вчинено з метою
завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить
моральним засадам суспільства, а тому згідно з ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 215 ЦК
України є нікчемним, і визнання такого правочину недійсним судом не
вимагається. Органи державної податкової служби, вказані в абзаці першому ст.
10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні, можуть на підставі
п. 11 цієї статті звертатись до судів з позовами про стягнення в доход держави
коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність.

Оскільки
судом першої інстанції був зроблений правомірний висновок щодо наявності у
другого відповідача протиправного умислу при укладанні та виконанні оскарженої
угоди, то її слід вважати нікчемною.

Санкції
застосовуються за вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства. Разом з тим, за змістом ч. 1 ст. 208 ГК України
застосування цих санкцій можливе лише в разі виконання правочину хоча б однією
стороною.

Санкції,
встановлені ч. 1 ст. 208 цього Кодексу, не можуть застосовуватися за сам факт
несплати податків (зборів, інших обов'язкових платежів) однією зі сторін
договору. За таких обставин правопорушенням є несплата податків, а не вчинення
правочину. Для застосування санкцій, передбачених ч. 1 ст. 208 Кодексу,
необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства, вчинення правочину з метою
приховання ухилення від сплати податків.

Частиною
1 ст. 208 ГК України передбачено застосування санкцій лише судом. Це правило
відповідає нормі ст. 41 Конституції України, згідно з якою конфіскація майна
може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом.

Оскільки
санкції, передбачені цією частиною, є конфіскаційними, стягуються за рішенням
суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності,
то такі санкції не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими як
такі, що відповідають визначенню ч. 1 ст. 238 ГК України. Тому такі санкції
можуть застосовуватись лише протягом строків, встановлених ст. 250 ГК України.

Зважаючи
на те, що судом першої інстанції був зроблений правомірний висновок про
наявність протиправного умислу у другого відповідача, то є правомірним і
застосування приписів ст. 208 ГК України з урахуванням строків, встановлених
ст. 250 ГК України (факт укладання оскарженого договору та виконання
зобов'язань по ньому був встановлений при проведенні перевірки першого
відповідача від 10.04.06 р., позов був поданий 23.05.06 р.).

За
таких обставин судова колегія не виявила підстав для скасування постанови
Господарського суду Полтавської області від 01.03.07 р. по справі № 19/156.

Керуючись
ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1залишити без задоволення, а постанову Господарського суду
Полтавської області від 01.03.07 р. по справі № 19/156 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання
касаційної скарги протягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексу.

Головуючий Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

Н.В. Шевцова

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний 10.08.2007 року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Н.С. Водолажська