Справа № 22а-0095/07
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2007-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №22а-95/07
головуючий суддя у 1-й
інстанції -Н.Б. Кеся
(справа №А37/59(27/240)-07)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня
2007 р. м.
Дніпропетроськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів:

головуючого

Коршун А.О. (доповідач)

суддів при секретарі: за участю представників позивача: відповідача:

Проценко О.А.,Туркіна Л.П., Серьогіна О.В. Зайцев М.В., довіреність №25-1236 від
04.12.2006р. Воронін М.І.,
довіреність №150 від 22.12.2006р.
Бугайцева ЕН.В., довіреність №8 від 04.01.2007р. Хорольський Ю.М., начальник Орджонікідзевської об'єднаної державної
податкової інспекції Волошина В.В.,
довіреність №1457/210/10-023 Мотрончук
А.П., довіреність №1/10-023 від 03.01.2007р.

розглянув у відкритому
засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства “Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат”

на постанову

від 19.03.2007р.

Господарського суду

Дніпропетровської області

по справі

№А37/59(27/240-07)

за
позовом:

Відкритого акціонерного товариства “Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат”, м. Орджонікідзе

до про:

Орджонікідзевської об'єднаної державної податкової інспекції
Дніпропетровської області визнання
недійсними податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И Л А :

17.11.2004
р. Відкрите акціонерне товариство “Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний
комбінат” (далі - ВАТ “Орджонікідзевський ГЗК”) подало до господарського суду
Дніпропетровської області позовну заяву до Орджонікідзевської об'єднаної
державної податкової інспекції Дніпропетровської області ( далі -
Орджонікідзевська ОДПІ) позовну заяву про визнання недійсними
повідомлень-рішень.

Рішенням
Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2005 року у справі
№27/240 позовні вимоги було задоволено і було визнано недійсними податкові
повідомлення рішення Орджонікідзевської ОДПІ №/2 і №000822301/2 від
20.10.2004 р., №/1 в №/1 від 10.09.2004 р.,№/0
від 06.08.2004 р., №/0 від 27.07.2004 р..

Постановою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.04.2005 р. у справі
№27/240 апеляційну скаргу Орджонікідзевської ОДПІ залишено без задоволення, а
рішення суду від 01.02.2005 р. залишено без змін.

Ухвалою
Вищого господарського суду України від 04.11.2005 року справу №27/240 разом з
касаційною скаргою Орджонікідзевської ОДПІ було передано до Вищого
адміністративного суду України.

Ухвалою
Вищого адміністративного суду України від 23.11.2006 року касаційну скаргу
задоволено частково, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського
суду від 14.04.2005 року та рішення господарського суду Дніпропетровської
області від 01.02.2005 року скасовано а справу передано на новий розгляд до
господарського суду Дніпропетровської області.

13.03.2007
року ВАТ “Орджонікідзевський ГЗК” подав до суду заяву про зміну предмету позову
та просив визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення рішення
Орджонікідзевської ОДПІ №/2 і №000822301/2 від 20.10.2004 р.,
№/1 в №/1 від 10.09.2004 р.,№/0 від 06.08.2004
р., №/0 від 27.07.2004 р.

Постановою
господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2007 р. у справі
№А37/59(27/240)-07 ВАТ “Орджонікідзевський ГЗК “ в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Постанова
суду мотивована тим, що податкові накладні, за якими позивачем було віднесено
до складу податкового кредиту суму податку з доданої вартості, виписані від
імені ТОВ “ВГІП”, ПП “Раритет 2000” та ПП “Укрторгправо”, підписані не уповноваженими
особами, а тому у позивача відсутнє право на податковий кредит за такими
податковими накладними, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

ВАТ
“Орджонікідзевський ГЗК” не погодившись з вказаною постановою суду подало
апеляційну скаргу.

Посилаючись
на невідповідність висновків суду обставинам справи, не неповне з'ясування всіх
обставин справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права,
зокрема посилаючись на порушення судом норм ст.7 Закону України “Про податок на
додану вартість” та ст. ст.69-72, 86, 159 Кодексу адміністративного
судочинства, просить постанову суду скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Орджонікідзевська
ОДПІ у своєму письмовому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на повне та
об'єктивне з'ясування судом всіх
обставин справи, на дотримання судом норм матеріального та процесуального права
при винесенні постанови, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а
постанову суду залишити без змін.

Заслухавши
у судових засіданнях представників позивача та відповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

27.07.2004
р. Орджонікідзевською ОДПІ було складено
акт №90/230/145-00190928 про результати позапланової документальної перевірки
дотримання вимог податкового та валютного законодавства ВАТ “Орджонікідзевський
ГЗК” при декларуванні від'ємного значення податку на додану вартість за травень
та грудень 2003 року.

Перевіркою
було встановлено, що до складу податкового кредиту за травень, грудень 2003
року ВАТ “Орджонікідзевський ГЗК” було безпідставно віднесено податок на додану
вартість за угодами , які були укладені ВАТ “Орджонікідзевський ГЗК” з ТОВ
“ВГІП”, ПП “Раритет 2000”, ПП “Укрторгправо”, оскільки документи по угодам від
імені ТОВ “ВГІП”, ПП “Раритет 2000”, ПП “Укрторгправо”, в тому числі й
податкові накладні підписано не уповноваженими особами.

Висновки
акту перевірки про те, що документи по угодам від імені ТОВ “ВГІП”, ПП “Раритет
2000”, ПП “Укрторгправо” підписано не уповноваженими особами були зроблені на
підставі:

1. -листа
ДПІ у м. Полтава від 12.05.2003 р. за вих.№7148/7/23-248, відповідно до якого
ТОВ “ВГІП” в травні-грудні 2000 р фінансово-господарську діяльність не
здійснювало.

- пояснювальної
директора ТОВ “ВГІП” Дубенського І.П. та нотаріально завіреної заяви , що саме
він а не ОСОБА_1 є керівником і товариство ніякої діяльності не здійснює, у
квітні 2000 р. він передав статут та
реєстраційні документи незнайомій особі, яка їх йому не повернула, в газету
було опубліковано оголошення про ліквідацію але ліквідація не була закінчена,
ніяких повноважень громадянину ОСОБА_1 він
не надавав.

-30.12.2003 року
господарським судом Полтавської області у справі №20/269 за позовом ДПІ у м.
Полтава було скасовано державну реєстрацію ТОВ “ВГІП” за неподання до
податкових органів звітності в період з 2000 року .

2. -листа
ДПІ у Голосіївському районі м. Києва від 21.05.2003 р. за вих.№НОМЕР_1
відповідного до якого ПП “Раритет 2000” починаючи з 01.07.1999 року не
звітувало, підприємство знято з обліку за рішенням господарського суду м. Києва
від 28.11.2002 р. у справі №13/577,

-рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 30.01.2002 року, яким позовні вимоги ОСОБА_2 були
задоволені і визнано недійсним первинні документи підписані від його імені як
директора, визнано недійсним статут з моменту його перереєстрації, визнано
непричетність ОСОБА_2 до діяльності ПП “Раритет 2000”.

3. -листа
ДПІ у Голосіївському районі м. Києва від 21.05.2003 р. за вих.№НОМЕР_1
відповідно до якого ПП “Укрторгправо” починаючи з 01.07.1999 р. не звітувало,
підприємство знято з обліку за рішенням господарського суду м.Києва від
16.01.2003 р. у справі №35/25 і його директором та засновником була ОСОБА_3

4. 26.04.2004 р. прокуратурою м. Орджонікідзе
в інтересах держави в особі Орджонікідзевської ОДПІ до господарського суду були подані позовні
заяви про визнання недійсними договорів купівлі-продажу з ТОВ “ВГІП”, ПП
“Раритет 2000”, ПП “Укрторгправо” на підставі ст.49 КЦ України (в редакції 1964
р.) і за вказаними позовними заявами порушено провадження у справах
№38/244(28/117), 38/245(28/116), 38/243 (28/115) розгляд яких на час перевірки
тривав.

На
підставі зазначеного акта перевірки Орджонікідзевською ОДПІ 27.07.2004 року
було прийнято податкове
повідомлення-рішення №/0, яким
було виявлено завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за березень 2003
року в розмірі 1 464 154,0 грн. та за грудень 2003 року в розмірі 4171267,0
грн..та 06.08.2004 р. Орджонікідзевською
ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 , яким було
визначено суму податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 47 422,5 грн. в тому
числі 31 615 грн. основний платіж і 15 807,5 грн. штрафні санкції.

Орджонікідзевською
ОДПІ за результатами розгляду скарг ВАТ “Орджонікідзевський ГЗК” були прийняті
повідомлення - рішення:

-№/1 від 27.07.2004 р.
про завищення позивачем бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
за березень 2003 р. у розмірі 1 464 154 грн. і за грудень 2003 р. в розмірі 4
171 267,0 грн.,

-№/1 від 10.09.2004 р.
про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі
47 422,5 грн., з яких 31 615 грн. основний платіж та 15 807,5 грн. штрафні
санкції,

-№000822301/2 від 20.10.2004 р.
про завищення позивачем бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
за березень 2004 р. у розмірі 1 464 154 грн. і за грудень 2004 р. в розмірі 4
171 267,0 грн.,

-№/2 від 20.10.2004 р.
про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі
31 615 грн..

25.08.1999
року між ПП “Укрторгправо” та ВАТ “Ордронікідзевський ГЗК” було укладено
договір купівлі-продажу №231. На
виконання умов цього договору позивач у справі отримав від ТОВ
“Укрторгправо” паливно-мастильні матеріали в кількості 7517742 кг на суму 10
758 947,43 грн. і в рахунок оплати передав векселі на загальну суму 10 758
947,43 грн. відповідно до акту приймання-передачі від 18.06.2002 р.

27.12.1999
р. між ПП “Раритет 2000” та ВАТ “Орджонікідзевський ГЗК” було укладено договір
купівлі-продажу №750 . На виконання умов договору позивач у справі отримав від
ПП “Раритет 2000” паливно-мастильні матеріали в кількості 10 971 240 кг на суму
17 095 915,58 грн. і в рахунок оплати передав векселі на суму 17 095 915,58
грн..

28.04.2000
р. між ТОВ “ВГІП” та ВАТ “Орджонікідзевський ГЗК” було укладено договір
купівлі-продажу №154. На виконання умов договору позивач у справі отримав від
ТОВ “ВГІП” паливно-мастильні матеріали в кількості 7 735 593 кг на 16 101 748,2
грн. і в рахунок оплати передав векселі на суму 16 101 748, 2 грн..

Відповідно
до платіжних доручень №2327 від 28.05.2003 р. на суму 21 749 148,04 грн., №2368
від 30.05.2003 р. на суму 12 338 369,47 грн., 32369 від 30.03.2003 р. на суму
131 002,34 грн. №6312 від 19.12.2003 р. на суму 8 858 959,13 ВАТ
“Орджонікідзевський ГЗК” погасив вказані векселі.

Таким
чином здійснення позивачем господарських операцій з ПП “Укрторгправо”, ПП
“Раритет 2000”, ТОВ “ВГІП” підтверджується належними доказами.

Відповідно
до пп. 7.2.4. п.7.2 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” право
на нарахування та складання податкових накладних надається виключно особам,
зареєстрованим платниками податку в порядку , передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Відповідно
до пп. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, який
діяв на час здійснення господарських операцій та прийняття спірних податкових
повідомлень -рішень, податковий кредит звітного періоду складається з сум
податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді з
зв'язку з придбанням товарів(робіт, послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів.

Відповідно
до пп.7.5.1 п.7.5. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” датою
виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій:

-або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг),

-або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт,
послуг).

Статтею
18 Указу Президента України “Про деякі зміни в оподаткуванні” від 07.08.1998
року, який діяв на час здійснення господарських операцій та прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень, було передбачено, що податкова накладна має бути
підписана особою, уповноваженою платником податку здійснювати продаж товарі
(робіт, послуг), а також скріплена печаткою такого платника податку.

Відповідно
до пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” в
редакції Закону України №550/97-ВР від
26.09.1997 р., яка діяла на час
здійснення господарських операцій та прийняття спірних податкових повідомлень-рішень
не дозволялося включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а
при імпорті робіт (послуг) -актом прийняття робіт (послуг) чи банківським
документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт
(послуг). У разі коли на момент
перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових санкцій, встановлених законодавством,
нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим
підпунктом документами.

Податковий
кредит травня та грудня 2003 року ВАТ “Орджонікідзевський ГЗК” було сформовано
з урахуванням виконання договорів, укладених
28.04.2000 р. з ТОВ “ВГІП” №154, 27.12.1999 р з ПП “Раритет 2000” №750
та 25.08.1999 р. з ТОВ “Укрторгправо”
№154 на підставі виданих цими підприємствами податкових накладних які
були посвідчені круглими печатками підприємств.

Орджонікідзевська
ОДПІ в своїх довідках №37/230/00190928 від 27.04.2004 р. та №78/230/145/0019028
від 20.06.2004 р. зробила висновок про відсутність порушень податкового обліку
ВАТ “Орджонікідзевським ГЗК” при формуванні
податкового кредиту з податку на додану вартість та складанні податкових
декларацій по податку на додану вартість за травень та грудень 2003 року.

З
матеріалів справи вбачається що податкові накладні , за якими було сформовано
податковий кредит з податку на додану вартість за травень та грудень 2003 року
не мають недоліків і заповнені у встановленому чинним законодавством
порядку. Всі умови, які передбачені
нормами Закону України “Про податок на додану вартість” при формуванні податкового кредиту були
дотримані ВАТ “Орджонікідзевский ГЗК”.

Відповідно
до ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного
судочинства України, обставини які за законом повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами
доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно
до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних
справах про протиправність рішень , дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Висновок
акту перевірки та пояснення
представників відповідача у судових засіданнях про те, що підприємство
безпідставно віднесло до складу податкового кредиту податок на додану вартість
від сум отриманих від ТОВ “ВГІП”, ПП “Раритет 2000”, ПП “Укргорправо” по
“недійсним податковим накладним” колегія суддів вважає безпідставними, оскільки до податкової накладної,
як розрахункового податкового документа, не можуть бути застосовані загальні
норми цивільного законодавства щодо визнання недійсними, оскільки питання про
дійсність чи недійсність податкових повідомлень рішень може вирішуватися
лише відповідно до норм податкового
законодавства. Норми податкового законодавства передбачають лише один випадок
за якого податкова накладна визнається недійсною - лише за умови, що податкова накладна видана,
підприємством , яке не було зареєстроване платником податку на додану вартість.
В матеріалах перевірки відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що ТОВ
“ВГІП”, ПП “Раритет 2000”, ПП “Укрторгправо” на час виписування податкових
накладних не були зареєстрованими платниками податку на додану вартість.

Висновки
акту перевірки щодо недійсності податкових накладних також обґрунтовувались
тим, що документи по угодам від імені ТОВ “ВГІП” , ПП “Раритет 2000”, ПП
“Укрторгправо” були підписані особами, які не мали ніякого відношення до
діяльності підприємств, а рішеннями судів: господарського суду Полтавської області
від 30.12.2003 року було скасовано державну реєстрацію ТОВ “ВГІП” із-за
неподання підприємством до податкових органів звітності з 2000 р.; рішенням
Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2002 року визнано недійсними
первинні документи ПП “Раритет 2000” підписані від імені ОСОБА_2, визнано
недійсним статут з моменту його перереєстрації, визнано непричетність ОСОБА_2
до діяльності ПП “Раритет 2000”; ПП “Укрторгправо” було ліквідовано та знято з
обліку за рішенням господарського суду
м.Києва від 16.01.2003 року. На час
здійснення перевірки були відсутні
належні докази про те, що податкові накладні були підписані саме тими
громадянами, які давали податковим органам письмові пояснення і вказували про
свою непричетність. Скасування реєстрації підприємства, визнання недійсними
первинних документів підприємства, ліквідація підприємства та зняття його з
обліку після здійснення господарської операції та видання податкової
накладної не може бути підставою для висновку
про недійсність податкових накладних, виданих на час здійснення господарських
операцій.

За
таких обставин колегія суддів вважає, що
висновки господарського суду в своїй постанові про те, що податкові накладні,
за якими позивачем було віднесено до складу податкового кредиту суму податку з
доданої вартості, виписані від імені ТОВ “ВГІП”, ПП “Раритет 2000” та ПП
“Укрторгправо”, підписані не уповноваженими особами, і у позивача відсутнє
право на податковий кредит за такими податковими накладними, і позовні вимоги є
необґрунтованими, не відповідають
фактичним обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає
задоволенню а постанова суду підлягає скасуванню.

Приймаючи
до уваги, що висновки акту перевірки не були підтверджені відповідачем
належними доказами, колегія суддів суддів вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та
визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення, які були
прийняті на підставі такого акту перевірки.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства “Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат” - задовольнити

Постанову Господарського суду
Дніпропетровської області від 19.03.2007 р. у справі №А37/59(27/240)-07 - скасувати.

Позовні
вимоги задовольнити.

Визнати
протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Орджонікідзевської
об'єднаної державної податкової інспекції
№/2 і №000822301/2 від 20.10.2004 р., №/1 в
№/1 від 10.09.2004 р.,№/0 від 06.08.2004 р., №/0
від 27.07.2004 р..

Постанова виготовлена у повному обсязі 20.07.007р.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
місячний строк до Вищого адміністративного суду України шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий: А.О.
Коршун

судді: Л.П. Туркіна

О.А. Проценко