Справа № 4-2172/05/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2007 року у м.
Києві колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді:
Цуркана М.І.,

суддів: Амєліна С.Є., Гуріна М.І., Кобилянського
М.Г., Юрченка В.В.,

при секретарі : Проценко
О.О.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку письмового
касаційного провадження адміністративну справу за скаргою ОСОБА_1 на
неправомірні дії Військового інституту
ракетних військ і артилерії Сумського державного університету щодо
неправильного визначення грошового забезпечення при звільненні з запас за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 листопада 2004
року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1. звернувся з
касаційною скаргою на ухвалу
апеляційного суду Сумської
області від 29 листопада 2004 року у справі за його скаргою на неправомірні дії
Військового інституту ракетних військ і
артилерії Сумського державного університету щодо неправильного визначення
грошового забезпечення при звільненні з запас.

Зазначає, що в квітні 2004 року він звернувся до суду із
зазначеною скаргою, яку мотивував тим, що
він проходив військову службу в Сумському вищому командному
артилерійському училищі, перейменованому у Військовий інститут Сумського державного університету, на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 він був звільнений в запас і виключений зі списків
інституту та перейшов на посаду ІНФОРМАЦІЯ_3, де працює і по даний час. При
звільненні його в запас йому був виданий грошовий атестат, в якому неправильно
були вказані види грошового забезпечення для нарахування пенсії, а саме:
замість посадового окладу старшого викладача інституту був вказаний посадовий
оклад старшого викладача училища та не включені інші додаткові види грошового забезпечення
(премія 33,3%, грошова допомога на оздоровлення, грошова винагорода та надбавка
за педагогічний стаж. Просив суд визнати дії Військового інституту ракетних
військ і артилерії Сумського державного університету в частині внесення до його
грошового атестату посадового окладу старшого викладача училища та не внесення
додаткових видів грошового забезпечення, з яких нараховується пенсія,
неправомірними та зобов»язати Військовий інститут ракетних військ і артилерії
Сумського державного університету внести відповідні зміни до грошового
атестату.

Рішенням Зарічного
районного суду м. Суми від 16 вересня 2004 року скаргу ОСОБА_1 задовольнив
частково. Визнав неправомірними дії Військового інституту ракетних військ і
артилерії Сумського державного університету щодо не зазначення в грошовому атестаті ОСОБА_1
щомісячної премії 33,3%, як додаткового виду грошового забезпечення, з якого
нараховується пенсія, та зобов»язано Військовий інститут ракетних військ і
артилерії Сумського державного університету внести зміни до грошового атестату ОСОБА_1,
зазначивши в ньому додатковий вид
грошового забезпечення - премію 33,3 місячного грошового забезпечення,
яку отримував ОСОБА_1. на день звільнення з військової служби. В задоволенні
решти вимог відмовлено у зв»язку з їх
необгрунтованністю.

Ухвалою апеляційного
суду Сумської області від 29 листопада
2004 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, а рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 16 вересня 2004 року залишено без змін.

Вказуючи на допущені, на
його думку, судами першої та апеляційної інстанцій неповне з'ясування обставин,
які мають значення у справі, та порушення норм чинного матеріального
законодавства, що призвело до неправильного вирішення даного спору, просить
скасувати постановлене судом апеляційної інстанції рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи
касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи
позивачу в задоволенні окремих вимог,
суди першої та апеляційної інстанції посилались на положення Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб» та Постанови Кабінету
Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і
грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей”.

Так, відповідно до положень ст. 43
Закону України від 9 квітня 1992 року
№2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб» при
обчисленні пенсій особам офіцерського складу , прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом
враховуються відповідні оклади за посадою, військовим чи спеціальним званням,
процентна надбавка за вислугу років, надбавки за вчене звання і вчену ступінь,
кваліфікацію і умови служби в порядку і
розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом
6 Постанови Кабінету Міністрів
України від 17 липня 1992 року №393 «Про
порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової
допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби і військової служби за контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та
членам їх сімей” передбачено, що пенсії особам зазначеної категорії
військовослужбовців обчислюються із суми грошового забезпечення, що
виплачується їм на день звільнення з
військової служби.

Суди
дійшли до правильного висновку про те, що
грошова винагорода на оздоровлення, встановлена наказом Міністерства
Оборони України від 14 листопада 1991 року № 530, не є додатковим видом грошового забезпечення, які
виплачуються щомісячно, а тому дані
виплати не можуть бути внесені до грошового атестату заявника.

Крім того, суди обґрунтовано зазначили, що Військовий
інститут не мав підстав зазначати в
грошовому атестаті заявника при його
звільненні із Збройних Сил України в 1997 році посаду викладача інституту,
оскільки цю посаду саме в інституті
він ніколи не займав, а займав
посаду, як військовослужбовець, ІНФОРМАЦІЯ_1 військового училища.

Тимчасове призначення заявника, на час проведення
процедури звільнення, на вакантну посаду начальника лабораторії, було здійснено
за його згодою, не ущемлювало інтересів заявника і цю обставину він не
оскаржував.

Відповідно до вимог ч. 1
ст.220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Згідно з ч.3 ст.210 КАС
України підставами касаційного оскарження є порушення судами норм матеріального
чи процесуального права.

Відповідно до ст. 224 КАС
України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди
не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при
ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано
судове рішення з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Встановлено, і це
вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної
інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального
права, доводами касаційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не
спростовуються, підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене,
колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись ст. ст.210, 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного
суду Сумської області від 29 листопада 2004 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:
Цуркан М.І.

Судді: Амєлін С.Є.

Гурін
М.І.

Кобилянський М.Г.

Юрченко В.В.

З оригіналом звірено:

Суддя: Юрченко
В.В.