Справа № 22-а-625/07
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2007-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Київський апеляційний адміністративний суд
Справа: № 22-а -625/07 Головуючий у 1-й
інстанції: Терлецької -Байдюк Н.Я.
Доповідач: Межевич М.В.
Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого - судді
Межевича М.В., суддів Бараненка І.І. та Глущенко Я.Б., при секретарі Ковальчук
А.І., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті на постанову
Господарського суду Житомирської області від 22.03.2007 року у справі за
позовом приватного підприємця ОСОБА_2 до
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті про скасування
постанови НОМЕР_1, -
лютому 2007 року ОСОБА_2 (далі - позивач
ОСОБА_3) звернувся в Господарський суд
Житомирської області з адміністративном позовом до Головної державна інспекція
на автомобільному транспорті (далі - відповідач «Головавтотрансінспекція» про
скасування постанови НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій в сумі 1 700
Постановою Господарського суду Житомирської
області від 22.03.2007 року в позов задоволено. Рішення вмотивовано тим, що
відповідач - суб»єкт владних повноважень не довів правомірність свого рішення.
Не погоджуючись з вищезазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1
ч. 1 ст. 157 КАС України, посилаючись на те, що підсудність господарських судів
не поширюється на спори між громадянами і юридичними особами.

В судове засідання апеляційної
інстанції представник апелянта не з»явився, про час та місце розгляду скарги
повідомлений належним чином.

Представник позивача заперечувала проти задоволення скарги, просила
апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін,
посилаючись на законність та обґрунтованість постановленого рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Судом
встановлено, що 10.10.2006 року державними
інспекторами відповідача при перевірці автотранспортного засобу ГАЗ 2705
СПГ державний номер НОМЕР_2, належного на праві
власності позивачу, складено протокол про порушення позивачем абзацу 3
частини 1 ст. 60 Закону України "Про внесення змін до Закону України
"Про автомобільний транспорт", а
саме: надавав послуги з нерегулярних перевезень пасажирів з м. Овруча до с. Левковичі без документів, передбачених ст. 39
Закону України "Про автомобільний транспорт": ліцензійної
картки, дорожнього листа, договору із
замовником транспортних послуг, документа, що засвідчує оплату транспортних послуг,
при цьому в салоні знаходилось десять пасажирів.

На підставі даного протоколу начальником
територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Житомирській області
18.10.2006 року винесено постанову НОМЕР_1 про застосування до позивача
фінансових санкцій в сумі 1700 грн.

Як вбачається
з матеріалів справи, позивачу на праві власності належать два автомобілі: ГАЗ
2705 СПГ державний номер НОМЕР_2 та ГАЗ-32213 державний номер НОМЕР_3 і він має
свідоцтво про державну реєстрацію суб»єта підприємницької діяльностіНОМЕР_4,
видане Овруцькою держадміністрацією та ліцензію з надання послуг з перевезення
пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування серії
НОМЕР_5, видану «Головавтотрансінспекцією» 08.02.2006 р. При цьому, на
день складення протоколу про виявлене порушення законодавства, позивач мав
ліцензійну картку до вказаної ліцензії тільки на автомобіль ГАЗ-32213 державний номер НОМЕР_3, а ліцензійну картку до
вказаної ліцензії на ГАЗ 2705 СПГ державний номер НОМЕР_2, на якому його було
затримано, він отримав пізніше.

При прийнятті рішення про задоволення позову,
суд першої інстанції, проаналізувавши положення ст. ст. 39, 40 та 60 Закону
України "Про автомобільний транспорт", які регулюють спірні правовідносини, а також покази допитаних в
якості свідків-очевидців ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6-
держінспектора і надані відповідачем письмові докази, дійшов висновку, що відповідачем всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України не
доведено правомірності свого рішення, оскільки не надано суду жодного
документального доказу (фотографій, відео
знімків, прізвища та адреси пасажирів, перевезених за плату тощо), який свідчив
би, що позивач перевозив (надавав послуги з перевезення) пасажирів 10 жовтня
2006 року за плату.

Отже, Господарський суд Житомирської області,
фактично встановивши, що відповідачем - суб»єктом владних повноважень не доведено правомірності свого
рішення і що позивач діяв як фізична особа, а не як суб»єкт
підприємницької діяльності, оскільки використовував автомобіль, на який
ліцензійна картка ще не була оформлена, у власних цілях, повинен був
визначитись з тим, чи підсудний господарському суду спір між громадянином і
юридичною особою.

Оскільки
справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду, то у відповідності до
ст. 204 КАС України колегія суддів суду апеляційної інстанції рахує необхідним
скасувати оскаржувану постанову і направити справу на новий розгляд до суду
першої інстанції для виконання вимог ст. 22 КАС України.

Керуючись
ст.ст.195, 196, 198, 204, 205, 206 КАС України, колегія суддів

у
х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті
задовольнити частково.

Скасувати постанову Господарського
суду Житомирської області від 22.03.2007 року, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання законної
сили.

Головуючий:

Судді: