Справа № 22а-2222/07
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2007-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-2222/2007
Головуючий суддя у
Категорія статобліку - 19
інстанції - Демиденко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2007 року
м.Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Мартиненка О.В..(доповідач)

суддів -
Поплавського В.Ю.,Уханенка С.А.,

при
секретарі - Портненко Т.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Дніпропетровську апеляційну скаргу
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Тернівського
районного суду м.Кривого Рога від 10.05.2007р.
у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернівського відділу державної виконавчої
служби Криворізького міського управління юстиції про оскарження дій державного
виконавця,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Тернівського районного суду м.Кривого
Рогу від 10 травня 2007 року було відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до
Тернівського відділу державної виконавчої служби
Криворізького міського управління юстиції.

Не
погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив
її скасувати, як таку що прийнято з порушенням норм матеріального права, та
прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши
законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами
справи встановлено, що 02.11.2006 р. було винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошено заборону на його відчуження. 09.11.2006 р. було проведено
опис майна боржника ОСОБА_1., а описане майно передано на відповідальне
зберігання стягувачу ОСОБА_3

Судом
першої інстанції вірно встановлено, що державний виконавець діяв у межах та у
порядку, визначеному Законом України
«Про виконавче провадження», а саме
відповідно до ст..ст.24, 55 даного закону за заявою стягувача з метою
забезпечення виконання рішення про майнове стягнення, державний виконавець
вправі накласти арешт на майно боржника та оголосити заборону на його
відчуження. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту,
державний виконавець складає акт опису, вправі вилучити майно у боржника та
передати його на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті.

Форма
акту опису та арешту майна відповідає п.п.5.6.6. Інструкції «Про порядок
проведення виконавчих дій», затвердженою наказом Міністерства юстиції України
№74/5 від 15.12.1999р. так в акті вказані час і місце складання, назва відділу
державної виконавчої служби, в якому працює державний виконавець, прізвище,
ініціали /ім`я та по батькові/ державного виконавця та осіб, що були присутні
при складанні акта, назва стягувача та боржника, є назва кожного внесеного в
акт предмета і його відмінні ознаки, пошкодження автомобілю, реєстраційний
номер та інші ознаки.

З
урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що відсутні
підстави для визнання дій державного виконавця протиправними, а тому висновки
суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є
законними та обґрунтованими.

Доводи
апеляційної скарги є надуманими та необґрунтованими, не спростовують висновки суду першої
інстанції та не є підставою для визнання акту, що оскаржується недійсним.

Так
доводи апелянта про те, що державний виконавець не вірно провів оцінку
арештованого майна є необґрунтованими, оскільки ЗУ «Про виконавче провадження»
не визначено, коли саме державний виконавець має провести оцінку арештованого
майна, вимогами закону не передбачено одночасність проведення арешту та оцінки арештованого
майна, а тому її проведення не під час арешту є цілком законним.

Також
колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що в будинку під час
арешту майна знаходився чоловік стягувача,
що державний виконавець не дозволив бути присутнім при опису та арешту
майна адвокату ОСОБА_1., що державний виконавець не вніс в акт зауваження ОСОБА_1.,
оскільки дані обставини не підтверджено належними доказами.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без змін.

Керуючись
ст.ст. 198, 200 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову
Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 10 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена
протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду в касаційному порядку.

Головуючий

Судді