Справа № 22а-329/07
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2007-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-329/07
Головуючий суддя у 1-ій Категорія
інстанції - Живлакова Г.О
“25” червня 2007 року
Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: Сафронової С.В. (доповідача)
суддів: Поплавського
Уханенко С.А.
судового засідання: Портненко Т.В.
у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Мелітопольської
міської ради на постанову Приазовського районного суду Запорізької
області від 27 листопада 2006 року.
у адміністративній справі № 2а-100/07 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 “про визнання неправомірними дій фізичної особи”
листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в
якому просила визнати неправомірними дії приватного підприємця ОСОБА_2 по
стягненню з неї ринкового збору та зобов'язати відповідача не стягувати з неї
Приазовського районного суду Запорізької області від 27
листопада 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено та визнано дії приватного
підприємця ОСОБА_2 щодо вимоги сплати ринкового збору неправомірними.
міською радою подано апеляційну скаргу, в якій
апелянт просить скасувати постанову
Приазовського районного суду Запорізької області від 27.11.2007 р. та
провадження по справі, оскільки судове рішення було прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права..
обґрунтування апеляційної скарги Мелітопольська міська рада посилається на те,
що оскаржуваним рішенням, суд вирішив питання щодо сплати в місцевий бюджет
податків без залучення до участі у справі міської
ради та фактично прийняв рішення про відсутність необхідності по сплаті
ринкового збору на торговельному майданчику „Таврічеський” у м.Мелітополь, хоча
у даному випадку вказаний спір повинен розглядатися господарським судом,
оскільки позовні вимоги стосуються здійснення обома сторонами по справі
підприємницькою діяльністю.
У апеляційній скарзі
Мелітопольської міської ради зазначено, що оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та процесуального права, так як апелянт не був
залучений до участі у справі, та у
відповідності до Указу Президента “про
впорядкування механізму сплати ринкового збору” - ринковий збір - це плата за право займати місця для торгівлі на ринках усіх форм
власності, в тому числі у павільйонах,
на критих та відкритих столах, майданчиках, з автомобілів, візків, мотоциклів,
річних візків тощо. До місцевого бюджету зараховується 100 відсотків ринкового
збору, а п.6 вказаного Указу Президента передбачено, що кошти, отримані ринком
від сплати ринкового збору, щомісяця до 20 числа перераховуються до
відповідного місцевого бюджету.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду
в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить
до висновку, що скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню із
закриттям провадження у справі з наступних підстав.
Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_1, суд першої
інстанції визначив, що ініційований позивачкою спір лежить в площині
публічно-правових відносин, а тому розглянувши справу визнав дії приватного
підприємця ОСОБА_2 щодо вимоги сплатити ринковий збір неправомірними.
Проте, з висновками суду першої інстанції погодитися
неможливо виходячи з нижченаведеного.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення сесії
Мелітопольської міської ради від 27.06.2003 р. № 1/16 між Мелітопольською міською радою та ОСОБА_2 було
укладено договір оренди земельної ділянки від 01.08.2003 р., відповідно до умов
якого земельна ділянка загальною площею 0,117712 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий
НОМЕР_1) передана в оренду відповідачу по справі
ОСОБА_2 під розміщення торговельного майданчика, терміном до 27 червня 2053
року. Відповідно до умов зазначеного договору оренди земельної ділянки, між
його сторонами обумовлено розмір орендної плати та строки і порядок її сплати
(п.3), а також передбачено право орендаря передавати земельну ділянку, або її
частину в суборенду (п.п.6 п.4.3).
Звертаючись до суду першої інстанції, позивачка посилається на те, що між
нею та відповідачем існує домовленість про розміщення належного їй
торговельного кіоску на орендованій ОСОБА_2 земельній ділянці за адресою:
АДРЕСА_1. Вказує, що у вересні 2006 року відповідач пред'явив їй вимогу
сплачувати йому ринковий збір посилаючись на положення Указу Президента України
„Про впорядкування механізму сплати ринкового збору” від 28.06.1999 р. №
як вбачається з матеріалів справи,
земельна ділянка по пр.50 річчя Перемоги 49 м.Мелітополя орендована
відповідачем, як приватним підприємцем і у встановленому законом порядку
останній не уповноважувався органом місцевого самоврядування на отримання від
позивачки та інших осіб ринкового збору.
до п.7 ст.2 КАС України, суб'єкт владних
повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні
ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в
виконання делегованих
повноважень відповідача на стягнення ринкового збору підтверджується змістом
відповіді прокурора м.Мелітополя на ім'я ОСОБА_2, в якій зазначено про прийняте
Мелітопольською міською радою рішення № 5/5 від 22.09.2006 р. про скасування
рішення сесії Мелітопольської міської ради ІV скликання від 27.01.2006 р. № 14 „Про адміністрування ринкового збору на
торговельній площадці „Таврійській” та призначення адміністратора справляння
ринкового збору КП „Мелітопольжитлосервіс” Мелітопольської міськради
Запорізької області.”

Вищевикладене свідчить про те, що спір по справі у
позивачки виник не з суб'єктом владних повноважень, а з особою, з якою вона
знаходиться в господарських, або цивільних відносинах, і характер їх спору є приватним, а не
публічно-правовим.

Віповідно до ч.2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для
яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За таких обставин,
колегія суддів приходить до висновку, що встановлена ст.17 КАСУ компетенція
адміністративних судів на цей спір не поширюється, а позов ОСОБА_1 не є адміністративним тому, що вимоги
позивачки не стосуються захисту її прав, свобод та інтересів у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст.104 Кодексу про адміністративне судочинство України, до
адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа,
яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно
ст.203 КАС України постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі, з підстав,
викладених в п.1 ч.1 ст.157 КАС України, якщо справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Перевіривши правильність
застосування судами першої інстанції норм матеріального і процесуального права,
правильність юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів доходить до висновку, що
постанова суду підлягає скасуванню з
закриттям провадження у справі.

Керуючись п.4 ч.1 ст.198, ст.203, ст.205 КАС України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Мелітопольської міської ради на постанову
Приазовського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2006 року - задовольнити.

Постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 27 листопада
2006 року - скасувати та закрити
провадження у справі.

У повному обсязі ухвала суду буде виготовлена 02 липня 2007 року

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з часу виготовлення повного тексту.

Головуючий
суддя:
С.В.
Сафронова

Судді:
В.Ю. Поплавський

С.А. Уханенко