Справа № 4-3136/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня
2007 року м.
Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Бутенка В.І.,

Сороки М.О.,

Штульмана
І.В.,

Горбатюка С.А.,

Панченка О.І.,

провівши в порядку касаційного провадження
попередній розгляд адміністративної справи за скаргою ОСОБА_1 на
неправомірну бездіяльність Президента України,

встановила:

У квітні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 він подав в Приймальну
Президента України заяву, у якій просив припинити повноваження третини із
призначених суддів Конституційного Суду України, розглянути питання щодо
передачі приміщення суду під дитячий центр та звернутися до Верховної Ради
України з пропозицією скоротити видатки з Державного бюджету України на
утримання зазначеного суду. Оскільки письмової відповіді він не отримав, просив
суд зобов'язати суб'єкта оскарження надати йому таку відповідь.

Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 9 червня 2004 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
м. Києва від 6 жовтня 2004 року, в задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення
судами норм матеріального права, просить
судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив з того, що
ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_1 отримав відповідь на своє звернення у вигляді усних
роз'яснень по кожному із порушених у заяві питань, які були надані головним
консультантом Приймальні Президента України Сивобородом О.Л.

Висновок суду про те, що скаржник отримав відповідь
у передбачений ст. 20 Закону України
«Про звернення громадян» строк, відповідає фактичним обставинам справи. З таким
висновком погодився суд апеляційної інстанції і доводи касаційної інстанції його
не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 211 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі КАС України) підставами касаційного оскарження
судового рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 220 КАС України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин
у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального і процесуального права та відсутні передбачені ст. 227 КАС України підстави для їх
обов'язкового скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 221,
223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а
рішення Печерського районного суду м. Києва від 9 червня 2004 року і ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 6 жовтня 2004 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судові рішення Вищого адміністративного суду
України, які ухвалені в порядку касаційного провадження, можуть бути оскаржені
лише за винятковими обставинами - з мотивів неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції однієї й тієї самої норми права; визнання судових
рішень міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, такими,
що порушують міжнародні зобов'язання України - протягом одного місяця з дня
відкриття таких обставин шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду
України.

Судді: