Справа № 22А-4/2007р.
Суддя: Вовненко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2007-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22А - 4 /2007р. Суддя
1-й інстанції: Алтніков И.О.
Категорія - Зп Суддя-доповіОач
апеляційного суду: Гаїїущенко О.І
ПОСТАНОВА

24 січня 2007р.
Судова колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Вовненко Г.Ю. Галу щенка О. І.

суддів: Колосовського С.Ю.

при
секретарі: Фірсовій Т.Е. за участю:

позивачки
- Попович ОМ., Головко О.В.

представника
відповідача - Мар 'янко Н.1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві адміністративну справу за

апеляційною
скаргою ДПІ у Центральному районі
м. Миколаєва на
постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.07. 2006 р. у
справі за

позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва, ДПА України про захист права на свободу совісті та релігійних
переконань,

встановила:

У лютому 2006 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. та інші
звернулись з позовом до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва, ДПА України про
захист права на свободу совісті та релігійних переконань.

Позивачі зазначали, що право на альтернативну форму
обліку платника податків та інших обов'язкових платежів передбачено Законом
України "Про внесення змін до Закону України "Про державний реєстр
фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів" від
16.07.1999 р. № 1003, але Центральна ДПІ відмовляється внести до їх паспорта
відмітку про право на здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного
номера та зберегти раніше встановлену форму обліку їх, як платників податків та
відповідних обов'язкових платежів.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.07. 2006 р.
ухвалено про задоволення позову ОСОБА_1., ОСОБА_10. та інших.

В апеляційній скарзі представник ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва
ставить питання про скасування постанови та ухвалення нової про відмову у
задоволенні позовних вимог позивачів, посилаючись на те, що на час звернення з
позовом законодавством врегульовано порядок реалізації права осіб на здійснення
будь-яких платежів без ідентифікаційного номера та збереження за ними раніше
встановленої форму обліку їх, як платників податків та відповідних обов'язкових
платежів, а суд цих обставин не врахував.

Перевіряючи
законність та обгрунтованність постанови у межах визначених ст.. 195 КАС
України, судова колегія вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню
виходячи з таких підстав.

Ухвлюючи
оскаржувану постанову, суд виходив з того, що позивачі мають право на
альтернативну форму обліку платника податків та інших обов'язкових платежів,
оскільки таке право надано їм ч. 2 ст. 1 Закону України "Про державний
реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів"
від 22.12.1994 р. № 320/94-ВР( в редакції Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про державний реєстр фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових платежів" від 16.07.1999 р. № 1003) ( далі-
Закон), а тому податковий орган за місцем проживання позивачів має внести до їх
паспорта відмітку про право на здійснення будь-яких платежів без
ідентифікаційного номера та зберегти раніше встановлену форму обліку їх, як
платників податків та відповідних обов'язкових платежів.

Але, судова
колегія не може погодитись з такими висновками, оскільки вони не у повній мірі
відповідають вимогам закону та суперечать дійсним обставинам справи.

Так, дійсно,
Закон, визначивши нормою ч.2 ст. І право платників податків відмовитись від
ідентифікаційного номера з релігійних переконань, в той же час, не передбачив
механізму внесення записів до паспортів платників податків щодо права на
здійснення будь-яких платежів без цього номера.

Не було
визначено цим Законом і органу чи посадової особи, яка вправі була вчиняти ці
дії.

Зазначений пробел було усунено
через запровадження Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України
щодо ідентифікаційного номера фізичної особи- платника податків та інших
обов'язкових платежів, який затверджено спільним наказом ДПА України та МВС
України від ІНФОРМАЦІЯ_1, виданим у межах наданих повноважень зазначених
органів, з його реєстрацією у Міністерстві Юстиції України ІНФОРМАЦІЯ_2.
(далі-Порядок)

Порядком
встановлено, що в разі відмови від отримання ідентифікаційного номера особа має
звернутися із заявою встановленого зразку до податкового органу за місцем
реєстрації особи, надавши відповідний перелік документів та відомостей для їх
перевірки цим органом і видачі відповідної довідки заявнику, на підставі якої,
орган внутрішніх справ має внести до паспорта відмітку про право особи
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

При цьому,
Порядок передбачає для таких платників податків збереження раніше встановленої
форми обліку за паспортом фізичної
особи.

Суд не звернув
уваги на ці положення діючого законодавства і посилаючись на те, що Порядок не
в повній мірі забезпечує реалізацію права, передбаченого ч. 2 ст. 1 Закону,
необгрунтовано поклав обов'язок стосовно внесення відповідних записів до
паспорта платників податків, на орган до повноважень якого здійснення цих дій
не відноситься.

Більш того, суду
не врахував, що позивачі не звертались до податкового органу з відповідною
заявою, не надавали йому відповідних документів та відомостей, які підлягають
обов'язковій перевірці податковим органом при видачі довідки встановленого
зразка.

Зазначені обставини свідчать про неповне з'ясування судом обставин справи
та невідповідність його висновків цим обставинам і вимогам закону.

Встановлене є підставою для скасування постанови у відповідності до вимог
ст.. 202 КАС України та ухвалення нової по відмову у його задоволенні з таких
підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1 Закону, позивачі, які з релігійних переконань
відмовились від ідентифікаційного номера, мають право на альтернативну форму
обліку платників податків та здійснення будь-яких платежів без цього номера.

Порядком встановлено, що в разі відмови від отримання
ідентифікаційного номера особа має звернутися із заявою встановленого зразку до
податкового органу за місцем реєстрації особи, надавши відповідний перелік
документів та відомостей для їх перевірки цим органом і видачі відповідної
довідки заявнику, на підставі якої, орган внутрішніх справ має внести до
паспорта відмітку про право особи здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера.

При цьому, Порядок передбачає для таких осіб збереження раніше встановленої
форми обліку за паспортом фізичної особи- платника податку.

Позивачі не звертались до податкового органу з відповідною заявою, не
надавали йому відповідних документів та відомостей, які підлягають обов'язковій
перевірці податковим органом при видачі довідки встановленого зразка для
надання її органу внутрішніх справ та внесення відповідної відмітки.

Зазначені обставини свідчить про те, що податковий орган, не вчиняв дій,
які б суперечили зазначеним нормативним актам та порушували б права і
охоронювані законом інтереси позивачів та діяв у відповідності до обставин,
передбачених ч. 3 ст. 2 КАС України, що є підставою для відмови у задоволенні
позову.

Керуючись ст. ст.. 195, 198, 202, 205, 207 КАС України, судова колегія

постановила:

Апеляційну
скаргу ДГП у Центральному районі м. Миколаєва -задовольнити.

Постанову
Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.07. 2006 р. - скасувати і
постановити нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

до

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва, ДПА України про
захист права на свободу совісті та релігійних переконань, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на
протязі одного місяця може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України.