Справа № К-13908/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

10 травня 2007 року у м. Києві колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Цуркана М.І.,

суддів: Амєліна С.Є., Гуріна М.І., Лімського Д.В.,
Юрченка В.В.,

при секретарі : Проценко О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку
письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира про
перерахунок пенсії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 29 вересня 2005 року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 13 січня 2006 року ,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою на рішення
Корольовського районного суду м. Житомира від 29 вересня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської області від 13 січня 2006 року у справі за
його позовом до управління Пенсійного
фонду України в Корольовському районі
м. Житомира про перерахунок пенсії.

Зазначає, що в травні 2005 року він звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС першої
категорії, інвалід другої групи. З 1 квітня 1991 року йому було призначено
пенсію за віком, як ліквідатору на ЧАЕС,
згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 310,91 крб. З 18 жовтня 1996
року його було переведено на пенсію по інвалідності 2-ої групи
профзахворювання, пов»язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
в розмірі 145,43 грн., а 1 грудня 2003
року відповідач на підставі його заяви
та Постанови Кабінету Міністрів України № 523 від 30 травня 1997 року провів
перерахунок пенсії і її розмір склав 401 грн. 43 коп.

Вважає, що з вини відповідача йому недорахована та
невиплачена пенсія в розмірі 20 716 грн. 56 коп. Крім того, розмір
пенсії після 1 грудня 2003 року відповідачем
встановлений з порушенням вимог ст. 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Просив стягнути з
управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира 20 716 грн. 56 коп. недорахованої і
невиплаченої пенсії та зобов»язати відповідача провести перерахунок розміру
пенсії, встановивши її в розмірі 776 грн. 59 коп.

Рішенням
Корольовського районного суду м. Житомира від 29 вересня 2005 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 13
січня 2006 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, а рішення
Корольовського районного суду м. Житомира від 29 вересня 2005 року залишено без
змін.

Вказуючи на допущені, на його думку, судами неповне
з'ясування обставин, які мають значення у справі, та порушення норм чинного
матеріального законодавства, що призвело до неправильного вирішення даного
спору, ОСОБА_1 просить скасувати постановлені судами першої та апеляційної
інстанції рішення та постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні
вимоги..

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи
касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що
позивач є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується відповідним
посвідченням, інвалідом 2 групи через профзахворювання, яке пов»язане з виконанням
обов»язків по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, відповідно до
медичних висновків.

Пенсія позивачу була нарахована як інваліду - чорнобильцю
2-ї групи інвалідності на підставі Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З 1 грудня 2003 року на підставі заяви позивача від 19
листопада 2003 року та довідки КП «Готельне господарство «Житомир» від 19
листопада 2002 року про його заробіток в зоні відчуження відповідно до Порядку
обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 30 травня 1997 року, N 523 пенсія
позивачу була перерахована та її розмір було обчислено відповідно до ст..54 та
57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року
із заробітку ОСОБА_1, який він отримував у зоні відчуження з 3 травня 1986 року
по 16 травня 1986 року.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суди виходили
з положень ст. 84 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5
листопада 1991 року, якою передбачено, що при виникненні права на підвищення пенсії перерахунок призначеної
пенсії провадиться з першого числа
місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну
заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з
першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами
подано ним після 15-го числа.

А тому вважали правильним проведення перерахунку пенсії
позивачу з 1 грудня 2003 року на підставі поданої ним 19 листопада 2003 року
відповідної заяви з усіма необхідними документами.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що позивачу
ОСОБА_1 не міг бути зроблений перерахунок пенсії з лютого 1997 року, оскільки
на той час він не мав відповідної довідки про заробіток з місця роботи.

Проте з таким висновками судів першої та апеляційної
інстанцій погодитись не можна.

Згідно зі ст. 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку із втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із
заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 рр., у розмірі
відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку із втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30
травня 1997 року № 523 «Про затвердження нового Порядку обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку
з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи» було доручено
Міністерству соціального захисту населення привести, починаючи з 1 лютого 1997
року розміри всіх пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи у відповідність з розмірами, що визначаються згідно з
порядком, затвердженим цією постановою, забезпечити перерахунок цих пенсій
протягом двох місяців з дня прийняття даної постанови.

Судами встановлено, що позивачу у зв»язку із
встановленням йому 2-ї групи інвалідності з жовтня 1996 року була призначена
пенсія внаслідок захворювання, пов»язаного з наслідками Чорнобильської
катастрофи.

Тобто станом на час прийняття Постанови Кабінету
Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523 позивач вже мав статус особи, пенсія
якого у зв»язку із затвердженням нового Порядку обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку
з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи підлягала
перерахунку у порядку та строки, визначені зазначеною постановою.

Тому посилання
суду апеляційної інстанції на положення ст. 84 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" є безпідставними, оскільки зазначена стаття закону
визначає строки перерахунку пенсій не у зв»язку з прийнятими Урядом України
відповідних рішень про проведення такого перерахунку, а індивідуальні випадки
перерахунку пенсії при виникненні права на підвищення пенсії у окремих
пенсіонерів .

Відмовляючи позивачу у задоволенні його позовних вимог,
виходячи з відсутності права у позивача на перерахунок пенсії з 1 лютого 1997
року, суди не дослідили та не дали жодної оцінки вимогам позивача щодо
стягнення заборгованості щодо недорахованої та невиплаченої пенсії.

Крім цього,
посилаючись на неможливість проведення позивачу перерахунку пенсії з лютого
1997 року, оскільки на той час він не мав відповідної довідки про заробіток з
місця роботи, суди не врахували положень ст.101 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", яка визначає, що органи, що призначають пенсії, мають
право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі, та не
з»ясували, чи повідомлявся позивач про необхідність надання відповідних довідок
чи інших документів у зв»язку з необхідністю проведення йому перерахунку пенсії
на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523,
та причини не проведення позивачу такого перерахунку пенсії відповідно до вимог
зазначеної постанови.

Зазначені порушення не можуть бути усунені судом
касаційної інстанції, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати
доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 статі 227 КАС України визначено, що порушення
норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної
інстанції, є підставою для скасування судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 210,
220, 222, 223 , 227, 230, 231
КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 вересня
2005 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 січня 2006
року скасувати, а справу направити на новий розгляд до
Корольовського районного суду м.
Житомира .

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених
ст..237 КАС України.

Головуючий:
Цуркан М.І.

Судді:
Амєлін С.Є.

Гурін М.І.

Ліпський Д.В.

Юрченко В.В.

З оригіналом звірено:

Суддя:
Юрченко В.В.