Справа № 4-2804/05
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого

Цуркана М.І.

Суддів:

Амєліна С.Є.

Гуріна М.І.

Ліпського Д.В.

Юрченка В.В.

при секретарі судового засідання
Полинько Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність голови
комісії з питань гуманітарної допомоги при Волинській обласній державній
адміністрації, яка переглядається за касаційною скаргою голови комісії з питань
гуманітарної допомоги при Волинській обласній державній адміністрації на
рішення Луцького міського суду Волинської області від 24 березня 2003 року та
ухвалу апеляційного суду Волинської області від 26 червня 2003 року

у с т а н о в и л а :

У лютому 2003 року ОСОБА_1 оскаржив до суду бездіяльність
голови комісії
з питань гуманітарної допомоги при Волинській обласній державній адмі­ністрації
Родича С.В.

Зазначав, що у листопаді 2002 року на адресу
Головного управління праці та соціального захисту населення Волинської обласної
державної адміні­страції від латвійської фірми ТОВ «ТОВRA IRKO»
надійшов дарчий лист на автомобіль " АUDI В5",
1999 року випуску, цільовим призначенням для нього ( інваліда першої групи
ОСОБА_1)

У грудні 2002 року Головне управління праці
та соціального захисту населення Волинської облдержадміністрації сформувало
пакет супровідних документів для Кабінету Міністрів України і разом з
клопотанням про визнання вантажу гуманітарним передало на розгляд і підпис
голові комісії з питань гуманітарної допомоги.

Посилаючись не те, що голова комісії
безпідставно зволікає з вирішенням питання про направлення документів в Комісію
з питань гуманітарної допомоги
при Кабінеті Міністрів України, просив визнати таку бездіяльність
неправомірною.

Рішенням Луцького міського суду Волинської області від 24 березня 2003
року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 26
червня 2003 року, скарга задоволена.

Бездіяльність суб»єкта оскарження визнана неправомірною. Родича С.В.
зобов»язано передати на розгляд Комісії з питань гуманітарної допомоги при
Кабінеті Міністрів України документи про визнання гуманітарною допомогою
автомобіля, що надійшов від латвійської
фірми ТОВ «ТОВRA IRKO».

У поданій касаційній скарзі Родич С.В., посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, просить судові рішення скасувати та постановити нове яким
відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольнивши скаргу, суд першої
інстанції, а апеляційний суд погодившись з такими висновками, виходив з того,
що суб»єкт оскарження безпідставно
зволікав з вирішенням питання про звернення до Комісії з питань гуманітарної
допомоги при Кабінеті Міністрів України про визнання автомобіля гуманітарним
вантажем, належним чином не виконував обов»язки покладені на нього
законодавством.

Проте погодитись з такими висновками
не можна.

Згідно з частиною 1 статті 248-1 ЦПК
України (тут і далі ЦПК 1963 року) громадянин має право звернутися до суду
(військовослужбовець - до військового суду) із скаргою, якщо вважає, що
рішенням, дією або бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадової і службової особи порушено його права, свободи чи
законні інтереси.

Статтею 248-2 ЦПК передбачено,
що до рішень, дій або бездіяльності, що
підлягають оскарженню, належать колегіальні і одноособові рішення, дії або
бездіяльність, у зв'язку з якими особа вважає, що:

порушено або порушуються її права,
свободи чи законні інтереси;

створено або створюються перепони
для реалізації нею своїх прав, свобод чи законних інтересів або що вжиті заходи
щодо реалізації її прав є недостатніми;

покладено на неї обов'язки, не
передбачені законом або передбачені законом, але без урахування конкретних
обставин, за яких ці обов'язки повинні покладатися, або що вони покладені не
уповноваженими на це особою чи органом;

її притягнено до відповідальності,
яку не передбачено законом, або до неї застосовано стягнення за відсутності
передбачених законом підстав, або неправомочною службовою особою чи органом.

Судами встановлено, що подання на розгляд Комісії з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України про визнання автомобіля
гуманітарним вантажем було предметом розгляду комісії з питань гуманітарної
допомоги при Волинській обласній державній адміністрації, яка на засіданні 28
лютого 2003 року вирішила визначитись з остаточним рішенням після додаткової перевірки фірми
-відправника вантажу. Інших рішень з цього питання комісія не приймала.

Комісія з питань гуманітарної
допомоги при обласній держадміністрації
є спеціально уповноваженим державним органом з питань гуманітарної допомоги до
повноважень якої, серед іншого, належить підготовка та подання на розгляд
Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України
документів про визнання гуманітарною допомогою вантажів, коштів, у тому числі в
іноземній валюті, виконаних робіт, наданих послуг, а також внесення отримувачів
гуманітарної допомоги до Єдиного реєстру отримувачів гуманітарної допомоги.

Такі повноваження викладені у
Типовому положенні про комісію з питань гуманітарної допомоги при Раді
міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській
міській державній адміністрації затвердженому постановою Кабінету Міністрів
України від 8 листопада 2000 року № 1671.

Щодо повноважень голови комісії, то
за змістом Положення він не наділений правом одноосібного вирішення питань
віднесених до компетенції колегіального органу.

За таких обставин висновки судів про
неналежне виконання Родичем С.В. вимог законодавства є передчасними, а
покладення на нього обов»язку передати
на розгляд до Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів
України документів про визнання вантажу гуманітарною допомогою без відповідного рішення очолюваної комісії
помилковим.

Судові рішення не відповідають
вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо
законності та обґрунтованості, а тому підлягають скасуванню.

Оскільки заявник після ухвалення
рішення судом першої інстанції помер, а спірні правовідносини не допускають
правонаступництва, то за правилами частини 1 статті 228 Кодексу
адміністративного судочинства провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 230 Кодексу адміністративного судочинства України. колегія суддів

х в а л и л а :

Касаційну скаргу Родича Степана Володимировича задовольнити частково.

Рішення Луцького міського суду Волинської області від 24 березня 2003 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 26 червня 2003 року
скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає, крім
як з підстав, у строк та у порядку визначеними статтями 237 - 239 КАС України.

Головуючий
М.І. Цуркан

Судді:
С.Є. Амєлін

М.І.Гурін

Д.В. Ліпський

В.В. Юрченко