Справа № 22а-65/07
Суддя: Паліюк В.П.
Дата ухвалення: 2007-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-65/07 Головуючий
першої інстанції Костюченко Г.С.
Категорія: 22 Суддя -
доповідач апеляційного суду Паліюк ІІ.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року січня місяця 26 дня колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:
головуючого Паліюка В.
П., судців Шолох З.Л., Мурлигіної О.Я., при секретарі Цвєтковій Ю.В., за участю
позивача ОСОБА_1. та його представника ОСОБА_2.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну
справу

за апеляційною скаргою

представника Миколаївського обласного військового комісаріату

(далі - військовий комісаріат)

на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2006
р. за

позовом ОСОБА_1 до військового комісаріату
про

зобов'язання здійснити перерахунок пенсії

ВСТАНОВИЛА.

6 лютого 2006 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
військового комісаріату про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Позивач зазначав, що протягом 30 років проходив службу в
складі Збройних Сил СРСР та України.

5 вересня 1998 р. був звільнений в запас і з 6 вересня
1998 р. йому призначена щомісячна пенсія за вислугу років на підставі Закону
України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 р. (з наступними змінами) (далі -
Закон України від 9 квітня 1992 p.).

З 2005 р. раніше призначена пенсія була перерахована. Між
тим, до складу грошового утримання для нарахування пенсії не були включені:

- щомісячна 40%
надбавка, передбачена Указом Президента України від

14 липня 1999 р. № 847 за період з 1 вересня 1999 р. по
31 грудня 2002 p.;

-щомісячна 100% надбавка за службу в Збройних Силах
України, встановлена Указом Президента України від 23 лютого 2002 р. № 173 за
період з 1 січня 2003 р. по 31 грудня 2004 p.;

· щомісячна
надбавка за безперервну військову службу, встановлена Указом Президента України
від 5 травня 2003 р. № 389 за період з 1 травня 2003 р. по 31 грудня 2004 p.;

· 33,3%
премії, передбаченої п. 34 Положення про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністра
оборони України від 5 березня 2001 р. за період з 1 березня 2001 р. по 31
грудня 2004 р.

На думку позивача, відповідач незаконно відмовив йому в перерахунку пенсії
з врахуванням вказаних надбавок та премії.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1. просив позов задовольнити.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14
листопада 2006 р. позов задоволено. Зобов'язано військовий комісаріат здійснити
перерахунок призначеної ОСОБА_1. пенсії за вислугу років з врахуванням
передбачених чинним законодавством надбавок.

В апеляційній скарзі представник військового комісаріату, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права, просив постанову суду

скасувати
та ухвалити нову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Місцевий суд в повному обсязі дослідив обставини справи, дав належну оцінку
доказам та відповідно до вимог ст. 63 Закону України від 9 квітня 1992 р.
дійшов правильного висновку про те, що відповідач повинен був здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1. В зв'язку з чим, задовольнив його вимоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно
застосував норми матеріального права, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, місцевим судом встановлено, а сторони не оспорюють
того, що ОСОБА_1. є військовим пенсіонером, а тому має право на відповідне
пенсійне забезпечення.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в нашій державі визнається та діє
принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. В
свою чергу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі
Конституції України і повинні відповідати їй.

Вказаний конституційний принцип знайшов своє безпосереднє відображення в
ст. 8 КАС України, яка зазначає, що "суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість
діяльності держави".

Що стосується даного спору, то ст. 46 Конституції України гарантує право
громадян на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі
повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Додатково Конституційний Суд України в рішенні від 11
жовтня 2005 р. (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового
утримання) звернув увагу на те, що "утвердження та дотримання закріплених
у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов'язком
держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має
здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої
дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом
України межах і відповідно до законів (п. 4). Встановивши в законі правові
підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати,
законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості
набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови
призначення пенсії залежно від ряду об'єктивно значущих обставин, що
характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані
функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо).
Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому
числі принципів рівності та справедливості (п.5)".

Важливо, що частина спеціального законодавства, яке регулювало пенсійне
забезпечення військовослужбовців, відповідає викладеним вище конституційним
принципам верховенства права, рівності та справедливості. Так ст. 63 Закону від
9 квітня 1992 року надає військовослужбовцям право на перерахунок раніше
призначених пенсій.

Але тільки в Законі України "Про внесення змін до ст. 43 Закону
України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб" від 15 червня 2004 року (далі -Закон від 15 червня 2004 року) було
встановлено, що особи, яким раніше призначено пенсії відповідно до цього Закону,
мають право на перерахунок пенсій з урахуванням положень Закону від 09 квітня
1992 року та виплату 50% перерахованої пенсії

з 1 січня 2005 року, а з 1 січня 2006 року - 100% перерахованої пенсії (п.
2 Прикінцевих положень).

В свою чергу, ст. 28 Закону України "Про державний бюджет України на
2004 рік" було передбачено виплату пенсій військовослужбовцям та особам
начальницького і рядового складу - 2 416 445,6 тис.грн., у тому числі 378 916,8
тис. грн. на підвищення пенсій у наступному році для подальшого усунення
диспропорцій у розмірах пенсій залежно від часу виходу цих осіб на пенсію.

Таким чином держава, з одного боку визнала наявність диспропорції в
розмірах пенсій військовослужбовців, а з іншого - обмежила її усунення в часі,
тобто дозволила виплачувати перераховану пенсію лише з 1 січня 2005 р.

На думку колегії суддів, Закон України від 15 червня 2004 р. в частині
обмеження в часі усунення диспропорції в розмірах раніше призначених
військовослужбовцям пенсій, не відповідає ст. 22 Конституції України, яка
визначає, що "при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод".

За такого, суперечливим є роз'яснення, викладене в п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 квітня 2005 року "Про окремі питання
застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення
військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб"
про те, що "вимоги щодо перерахунку пенсії з урахуванням запроваджених
після звільнення зі служби нових щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премій за минулий час задоволенню не підлягають".

З огляду на викладене також не заслуговують на увагу посилання в
апеляційній скарзі на те, що Закон України від 15 червня 2004 р. не має
зворотної сили.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваної
постанови немає.

Керуючись
ст. ст. 8, 195, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Миколаївського обласного військового
комісаріату відхилити, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від
14 листопада 2006 г. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання нею
законної сили.