Справа № К-20227/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
травня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду
України у складі :

Суддів: Бутенка В. І.,

Лиски
Т. О. (доповідач),

Панченка О. І.,

Сороки М. О.,

Штульмана І. В.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом
ОСОБА_1 до прокурора м. Севастополя про визнання бездіяльності по відновленню
права на особисту свободу неправомірною, визнання позбавлення волі
неправомірним, покладення обов'язку про звільнення з-під варти, за касаційною скаргою ОСОБА_2 - представника
ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Севастополя від 23 грудня
2005 року та ухвалу Апеляційного суду м. Севастополя від 30 березня 2006 року,
-

В С
Т А Н
О В И
Л А :

Постановою
Ленінського районного суду м. Севастополя від 23 грудня 2005 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду м. Севастополя від 30 березня 2006 року апеляційна скарга
ОСОБА_1 відхилена, а постанова
Ленінського районного суду м. Севастополя від 23 грудня 2005 року
залишена без змін.

У
касаційній скарзі на постанову Ленінського районного суду м. Севастополя від 23
грудня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду м. Севастополя від 30 березня 2006
року ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 ставить питання про скасування судових
рішень в зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального і
процесуального права та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

В
обґрунтування доводів касаційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що в
порушення ст.. 29 Конституції України, ст.. 5 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини тримання під вартою ОСОБА_1 після 29.11.2005 р. було
здійснено без рішення суду; суди не
застосували вимоги ст.. 22 Закону України «Про попереднє ув'язнення», згідно з
якою нагляд за додержанням законодавства в місцях попереднього ув'язнення
здійснюють Генеральний прокурор України і підлеглі йому прокурори; а також було
порушено право ОСОБА_1 на ефективний засіб захисту, передбаченого ст. 13
Конвенції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та
обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 2201 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи
у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанції обґрунтованого
виходили з того, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки органами
досудового слідства порушення права ОСОБА_1 на особисту свободу допущено не
було, так як 29.11.2005 р. справа була передана до провадження Нахімовського
районного суду м. Севастополя і з того часу прокурор не має можливості
вирішувати питання про звільнення з-під варти ОСОБА_1

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, оскільки судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, правова
оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст.
2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного
судочинства України, колегія
суддів ,-

У Х В А Л
И Л А :

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського
районного суду м. Севастополя від 23 грудня 2005 року та ухвалу Апеляційного
суду м. Севастополя від 30 березня 2006 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає,
крім випадків, передбачених ст.. 237 КАС України.

Судді :

В.
І. Бутенко

Т.
О. Лиска

О.
І. Панченко

М.
О. Сорока

І.
В. Штульман