Справа № 22-а-1081/07
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2007-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2007 року
м. Харків

Справа № 22-а-1081/07

Категорія: перерахунок та Головуючий 1 інстанції:
Альошина Н.М.

виплата пенсії
Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий
суддя Філатов Ю.М.,

Суддя
Водолажська Н.С., Суддя Шевцова Н.В.

при секретарі
Волошиній Я.В.

за участю представників:

представника відповідача - Коломієць В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10.05.2007 року по
справі № 2-а-37/2007 р.

за
позовом ОСОБА_1

до УСБУ в Полтавській області,
Головного УПФУ в Полтавській області

третя
особа Державне
казначейство України

про бездіяльність щодо перерахунку і
виплати недоплаченої суми пенсії за минулий час, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, гр. ОСОБА_1, звернулася до
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом про визнання
неправомірними дії фінансового відділу Управління Служби безпеки України в
Полтавській області щодо відмови в перерахунку раніше призначеної їй пенсії з
урахуванням змін в грошовому забезпеченні відповідної категорії працівників
СБУ, що сталися після її звільнення зі служби, зобов'язання фінансового відділу
Управління СБУ в Полтавській області провести перерахунок раніше призначеної
пенсії та виплатити недоплачену пенсію згідно ч. 3 ст. 63, ч. 2 ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» з урахуванням 33,3 % премії з 01.12.1996 р. згідно Указу
Президента України № 925 від 4.10.96 р. "Про грошове забезпечення
військовослужбовців та умови оплати праці працівників Служби безпеки
України", надбавки 50% за особливі умови служби з 01.12.96 р. по 31.12.04
р., введеної Указом Президента України № 925 від 4.10.96 р., щомісячної 100%
надбавки з 01.07.00 р. по 31.12.04 р. окладів грошового забезпечення згідно
того ж Указу Президента України, надбавки за безперервну службу - 90 % з
01.05.03 р. по 31.12.04 р. згідно Указу Президента України від 24.04.03 р. №
370/2003 "Про надбавки військовослужбовцям СБУ та працівникам органів
внутрішніх справ за безперервну службу".

Ухвалою суду від 11.04.07 р. до участі у
справі були залучені в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного
фонду України в Полтавській області та в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору Державне казначейство України.

Постановою Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 10.05.07 р. по справі № 2-а-37, 2007 р. в задоволенні
позовних вимог було відмовлено у зв'язку з їх безпідставністю.

Позивачка не погодилася з судовим рішенням і
звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану постанову і
прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги, не передаючи справу на новий
розгляд.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом
при прийнятті оскарженої постанови були порушені норми процесуального та
матеріального права, оскільки в описовій частині постанови суд ухилився від
короткого дослідження змісту позову позивача і позиції відповідача та
застосування відповідних норм діючого законодавства, що є порушенням норм
процесуального права (п. 2 ст. 163 КАС України).

Також апелянт наполягає на тому, що суд не
проаналізував її докази, тому що вони зроблені з врахуванням положень діючого
законодавства і не звернув увагу на те, що за статусом Закон Україні значно
вищий ніж Постанова Пленуму Верховного суду України, яка не встановлює правових
норм, а має лише роз'яснювальний характер, а тому висновок, що Закони № 1769-1V та № 2262-Х11 не мають зворотної сили, тому
вимоги щодо перерахунку пенсії задоволенню не підлягають, суперечить ч. 3 ст.
22 Конституції України, яка встановлює, що при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що
закони та підзаконні акті, на які посилається відповідач і суд, втратили
чинність у зв'язку з прийняттям нового Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №
3591-1V від 04.04.06 р.

За твердженням позивачки судом порушені норми
матеріального права, оскільки не було прийнято до уваги те, що в Законі України
„Про пенсійне забезпечення військовослужбовців..." не передбачено, що
пенсії перераховуватися лише тим особам, які отримували додаткові види
грошового забезпечення під час служби, а ст. 43 і ст. 63 Закону різні за
змістом, вони не замінюють дна-одну і не посилаються одна на іншу. Обчислення
пенсії проводиться лише один раз тільки при її призначенні, а перерахунок
пенсії провадиться при змінах грошового забезпечення відповідних категорій
військовослужбовців.

Також за твердженням позивачки суд допустив
тлумачення норми Інструкції «Про грошове забезпечення військовослужбовців СБУ»
від 5.12.02 р. № 425, в якій зазначено, що щомісячні надбавки, запроваджені
Указом Президента України від 4.10.96 р. № 925, віднесені до додаткових видів
грошового забезпечення, а тому зробив висновок, який не випливає зі змісту цієї
інструкції, що ці додаткові види грошового забезпечення враховуються при
нарахуванні пенсії військовослужбовцям, які отримували їх під час проходження
служби і були звільнені зі служби після їх запровадження, чим порушив приписи
ст. 147 Конституції України, в якій правом офіційного тлумачення законів
України наділений лише Конституційний Суд України.

Суд при розгляді справи не прийняв до уваги
лист Міністерства юстиції від 31.12.02 р. № 19-9-6968, яке за дорученням
Кабінету Міністрів України від 11.12.02 р. № 2324/1 дало пояснення щодо
врахування 100 % надбавки при обчисленні і перерахунку пенсій. В прикінцевих
положеннях цього листа Міністерство юстиції пояснює, що 100 відсоткова надбавка
повинна враховуватися при перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Відповідач в запереченнях на апеляційну
скаргу вважає доводи позивачки безпідставними, а судове рішення законним та
обґрунтованим.

Третя особа письмові заперечення на
апеляційну скаргу не направила, її представник в судове засідання не явився.
Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та
постанови суду першої інстанції, судова колегія дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що гр. ОСОБА_1 являється
військовим пенсіонером СБУ і їй була призначена пенсія за вислугу років,
виходячи з посадового окладу 2565500,0 крб., окладу за військове звання
1359500,0 крб., процентна надбавка за вислугу років 1373500,0 крб., компенсація
замість продпайку - 100000,0 крб., незвичайні умови служби 1962500,0 крб.,
всього 7874000,0 крб., яку вона отримувала з 19 квітня 1995 р. в розмірі 65%
грошового забезпечення, що складало 518000,0 крб. щомісяця.

В подальшому відповідно до діючого
законодавства позивачці згідно наданих суду копії висновків починаючи з червня
1995 р. по 01.01.06 р. були здійснені перерахунки пенсії і станом на 01.01.06
р. розмір її пенсії складав 1070,11 грн.

В судовому рішенні також зроблене посилання
на Указ Президента України № 925 від 04.10.96 р. "Про грошове забезпечення
військовослужбовців та умови оплати праці працівників Служби безпеки
України", яким затверджена схема посадових окладів за основними типовими
посадами і визначено, що оклади за військовим званням повинні виплачуватися
особам офіцерського складу на умовах і в розмірах, установлених для
військовослужбовців Збройних Сил України, а також запроваджено щомісячні
надбавки у розмірі 100% грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення
та надбавки за вислугу років), надбавки до 50% за особливі умови служби, 33,3%
премії.

Указом Президента України від 24.04.03 р. №
370 "Про надбавки військовослужбовцям Служби безпеки України та
працівникам органів внутрішніх справ України за безперервну службу" надано
Голові Служби безпеки України право встановлювати щомісячні надбавки за
безперервну службу в органах безпеки у відсотках до грошового забезпечення
залежно від стажу служби в розмірах при службі понад 25 років до 90 %. При
цьому виплата надбавок відповідно до цього Указу здійснюється з 1 травня 2003
р. за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті
України на утримання Служби безпеки України.

Як вбачається з наданих до матеріалів справи
документів, і це не заперечувалося позивачкою в апеляційній скарзі, їй не
призначалися і нею не отримувалися премія в розмірі 33,3%, надбавка за особливі
умови служби в розмірі 50%, надбавка за безперервну службу в розмірі (до) 90%
та щомісячна надбавка в розмірі 100%, які носять індивідуальний характер і
призначаються конкретному працівнику, оскільки передбачають наявність певних
умов.

Крім того, вказані нарахування не були
передбачені діючим на той час законодавством. Запроваджені зазначеними Указами
Президента нові щомісячні надбавки до грошового забезпечення
військовослужбовців СБУ є додатковим видом грошового забезпечення за умови
служби. А те, що їх розмір визначено у відсотках від окладів грошового
забезпечення та надбавки за вислугу років - (основних видів грошового
забезпечення) не свідчить, що вони є складовою частиною цих основних видів, що
передбачено також Інструкцією про грошове забезпечення військовослужбовців СБУ
від 05.12.02 р. № 425.

Оскільки щомісячні надбавки, запроваджені
Указом Президента України від 04.10.1996р. № 925 є додатковими видами грошового
забезпечення, то вони враховуються при нарахуванні пенсії військовослужбовцям,
які отримували їх під час проходження служби і були звільнені зі служби після
їх запровадження.

Судова колегія погоджується з висновками суду
першої інстанції стосовно того, що позивачка гр. ОСОБА_1 до вищевказаної
категорії військовослужбовців СБУ не відноситься, а тому її вимоги є
безпідставними.

Також судова колегія вважає необхідним відмітити,
що при прийнятті оскарженої постанови, її оформленні, при оцінці наданих
доказів були дотримані вимоги чинного процесуального законодавства.

Зважаючи на встановлені обставини, підстав
для скасування постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області
від 10.05.07 р. по справі № 2-а-37, 2007 р. судовою колегією не виявлено.

Керуючись
ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу гр. ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області
від 10.05.07 р. по справі № 2-а-37/2007 р. - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання
касаційної скарги протягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексу.

Головуючий Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

Н.В. Шевцова

Повний текст ухвали виготовлено та підписано
28.08.2007 року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду
Н.С. Водолажська