Справа № 22а-124/07
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2007-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а -124/2007 р. Головуючий суддя у 1-ій Категорія статобліку - 36 інстанції - Богданенко І.Ю.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

“25” червня 2007 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Сафронової С.В. (доповідача)

суддів: Поплавського
В.Ю.

Уханенко С.А.

при секретарі

судового засідання: Портненко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Пологівського
районного суду Запорізької області від 04 квітня 2007 року

у адміністративній справі №
2а-198/07 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх довіреної особи
ОСОБА_4 до Пологівської районної державної адміністрації «про зобов'язання
прийняти рішення на одержання у власність землі», -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2006 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх довірена особа ОСОБА_4
звернулися до суду з позовом до
Пологівської районної державної адміністрації, в якому просили зобов'язати
відповідача прийняти рішення про наділення їх, земельними ділянками (паями)
розміром не меншим, як земельні частки (паї) членів колишнього місцевого КСП
„Дружба” Пологівського району.

Постановою
Пологівського районного суду Запорізької області від 04.04.2007
року в задоволені вимог позивачів
відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з зазначеним рішення суду першої інстанції позивачі
звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять постанову суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове рішенням, яким задовольнити їх позовні
вимоги.

В обґрунтування скарги, апелянти посилаються на неповне з'ясування судом
першої інстанції всіх обставин, що мають значення для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. А саме,
вказують на те, що суд першої інстанції при вирішенні спору помилково керувався
ч.1 ст.32 Земельного Кодексу України, замість ч.2 ст.31 Земельного Кодексу
України та ч.1 ст.13 Закону України «Про фермерське господарство». Крім того,
апелянти вказують на неповне з'ясування обставин по справі, тобто не врахування
судом того, що на момент подачі ними заяв про надання земельної ділянки в
приватну власність, землі знаходилися в оренді у фермерського господарства
«Центр».

Перевіривши наведені доводи в
апеляційній скарзі, рішення суду першої інстанції щодо застосування норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що
твердження позивачів про відмову Пологівської районної державної
адміністрації у наданні їм земельних
ділянок не відповідають дійсності.

В основу таких висновків, судом покладено відповіді голови Пологівської
районної державної адміністрації, в яких
позивачам було роз'яснено порядок отримання у власність земельних
ділянок та порядок реалізації їх права на безоплатну передачу земельних ділянок
із земель державної власності для ведення фермерського господарства.

Проте зазначені висновки суду суперечать матеріалам справи та обставинам по
виниклому спору, які були встановлені колегією суддів при апеляційному
перегляді адміністративної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі є членами фермерського
господарства «Центр», яке діє на підставі зареєстрованого 19.09.2002 р.
Пологівською районною державною адміністрацією Статуту (а.с.37-39) і як члени
фермерського господарства, вперше зверталися до Голови Пологівської
райдержадміністрації з заявами про наділення їх земельними ділянками у розмірі
земельної частки (паю) на території Кінсько-Роздорівської сільської ради,
згідно до ч.2 ст.31 ЗК України ще у листопаді 2003 р., про що свідчать вхідна
реєстрація Пологівською райдержадміністрацією 25.11.2003 року заяв позивачів та
наявні на них резолюції посадової особи (а.с.22-24).

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади,
органи місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах
повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією
та законами України.

Матеріалами справи встановлено, що з листопада 2003 року і до жовтня 2006
р. Пологівською райдержадміністрацією вищезгадані заяви позивачів не розглядалися,
хоча укладений між ФГ «Центр» та відповідачем договір оренди земельної ділянки
діяв з 17.01.2003 р. до 02.01.2007 р. (а.с.59-63), а термін його дії до
17.01.2017 р. було змінено лише 27.03.2007 р. додатковою угодою № 1.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони: на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття рішення, та чи добросовісно,
розсудливо і своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з трактування у
ч.11 ст.3 КАС України терміну „розумний строк”, як найкоротший строк розгляду і
вирішення справи, вчинення дій органом публічної влади своєчасно, тобто
протягом розумного строку можна трактувати як вчинення таких дій без
невиправданих зволікань, у найкоротший строк.

Відповідно
до п.1 „а” ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського
господарства в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів
сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської,
селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на
території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька
сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається
як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських
підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю)
визначається як середній по району;

Порядок
безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, передбачений ст.118
Земельного кодексу України відповідно до якого зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення фермерського господарства у межах норм
безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, міської
державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання

У відповідності до ч.ч.7-11 ст.118 Земельного
кодексу України, відповідна місцева державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки
фермерському господарству
також висновки конкурсної комісії, і
в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки після погодження з
відповідними органами, подається на розгляд місцевої державної адміністрації,
яка у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у власність.

Але, суд першої інстанції не врахував вищевикладені вимоги чинного
законодавства та взагалі не звернув уваги на обставини справи, які свідчать про
бездіяльність відповідача по справі на протязі трьох років, що привело до
позбавлення позивачів права своєчасно скористуватися правом на отримання
земельної ділянки.

Як встановлено колегією суддів,
позивачі отримали відповідь Голови районної державної адміністрації лише після
повторного письмового звернення у жовтні 2006 р. про надання земельної ділянки
(а.с.21,25-26), якою їм було роз'яснено про порядок реалізації права на
безоплатну передачу земельних ділянок для ведення фермерського господарства із
земель державної власності (а.с.7), а
головним управління земельним ресурсів позивачам було роз'яснено про їх права
та запропоновано представити висновок професійної конкурсної комісії про
наявність достатнього досвіду роботи в сільському господарстві або необхідної
сільськогосподарської кваліфікації (а.с.13-14).

Рішеннями
виконавчого комітету Кінсько-Роздорівської сільської Ради від 23 жовтня 2006 р.
НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 (а.с.106-108) було вирішено надати згоду на передачу
у приватну власність позивачів земельних ділянок та затверджено висновки про
відведення земельних ділянок з схемами їх розміщення, які попередньо були
погоджені сільським головою та спеціалістом по земельним питанням
(а.с.109-114).

Хоча
позивачі по справі звертаючись до суду у грудні 2006 р. не представили
будь-якої письмової відмови відповідача у задоволенні їх заяв, але при апеляційному
перегляді їх представник представив суду лист голови районної державної
адміністрації від 18.12.2006 р. № НОМЕР_4 (а.с.104), яким дійсно позивачам було
відмовлено у наданні дозволу на складання проекту приватизації земель з метою
передачі її у власність на рівні земельної частки (паю).

Твердження відповідача, що позивачам
неможливо передати земельну ділянку у власність відповідно до ч.2 ст.31 ЗК
України, оскільки на момент розгляду справи земельна ділянка не знаходиться в
оренді позивачів - суперечить вищевикладеним обставинам справи та не може бути
прийнята до уваги, як підстава для відмови у задоволені позову, оскільки
відповідно до діючого законодавства, яким регулюються спірні правовідносини,
отримання земельної ділянки у власність або оренду супроводжується не тільки
діями зацікавлених осіб, а і прийняттям відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого самоврядування (щодо дачі згоди на розроблення
проекту відведення земельної ділянки, про затвердження проекту відведення та,
про надання земельної ділянки та інш.)

Частиною 2 статті 71 КАС України у
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень обов'язок доказування
правомірності таких рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем по справі будь-яких обґрунтованих доказів на виправдання своєї
бездіяльності щодо вирішення питання про надання позивачам земельної ділянки
суду не надано.

Враховуючи
невиправдані зволікання відповідача у вирішенні заяв позивачів про надання їм
земельної ділянки відповідно до ч.2 ст.31 ЗК України з листопада 2003 року,
тобто в період дії договору оренди земельної ділянки від 17.01.2003 р. та до
закінчення терміну його дії - колегія суддів приходить до висновку, що саме з
вини відповідача, позивачі своєчасно не скористувалися своїм правом на
отримання у власність земельної ділянки та не виконали покладені на них
обов'язки щодо надання всієї наявної у них технічної документації, а тому порушені з вини відповідача законні інтереси
позивачів на розгляд їх звернень та їх гарантованого Земельним Кодексом України
права безкоштовної приватизації земельної ділянки для ведення фермерського
господарства - підлягають судовому захисту, шляхом задоволення їх позовних
вимог.

На
підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх
довіреної особи ОСОБА_4 до Пологівської районної державної адміністрації «про
зобов'язання прийняти рішення на одержання у власність землі» задоволенню

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, 202, 205 КАС
України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх
довіреної особи ОСОБА_4 до Пологівської районної державної адміністрації «про
зобов'язання прийняти рішення на одержання у власність землі» - задовольнити,
постанову Пологівського районного суду Запорізької області від 04.04.2007 року
- скасувати.

Зобов'язати Пологівську районну державну
адміністрацію прийняти рішення по заявам ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
наділення земельними ділянками (паями).

Постанова суду в повному обсязі буде
складена 02 липня 2007 року.

Постанова суду може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з часу виготовлення повного тексту.

Судді: