Справа № 22а-274/07
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2007-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-274-07
суддя у 1-ій
інстанції- Кожан М.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 червня 2007 р. м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Туркіної Л.П. (доповідач)

суддів при секретарі: за участю представника позивача: відповідача:

Проценко О.А., Коршун А.О., Серьогіній О.В. Зайцев
М.В. Проненко В.І., Жаворонков С.М.

розглянула у відкритому засіданні апеляційну
скаргу

Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

на постанову

від 28.02.2007 року

господарського суду
Дніпропетровської області

у справі

№А36/75-07

за
позовом:

Товариства з
обмеженою відповідальністю “Компанія “Авіасервіс”, м. Дніпропетровськ

до відповідача: про:

Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И Л А :

29
грудня Товариство з обмеженою відповідальністю “Компанія “Авіасервіс”
звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про
визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №/1
від 04.08.06р. та №/2 від 12.10.06р. про визначення суми з податку на
прибуток 8182,5грн. Позовні вимоги були збільшені в частині вимог щодо визнання
протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/3 від
26.12.06р.

Позовна
заява обґрунтована тим, що податковою інспекцією невірно тлумачаться норми
п.8.7 ст. 8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, у зв'язку
з чим витрати на прибирання приміщення безпідставно віднесено до витрат
платника податків, пов'язаних з модернізацією, модифікацією, добудовою,
дообладнанням, реконструкцією об'єктів основних фондів.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області
від 28.02.2007 року позов задоволено.

Рішення суду мотивовано тим, що податковою інспекцією при
нарахуванні податкових зобов'язань невірно застосовано норми п.п. 5.2.1 ст. 5,
8.7.1. ст. 8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Не погодившись із висновками суду, відповідачем подано
апеляційну скаргу, у якій відповідач посилається на порушення судом норм
матеріального права, зокрема п.п. 8.7.1.
п.8.7 ст. 8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

У
судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та
просив постанову суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову
відмовити.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив,
зазначив, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам чинного
законодавства та винесено відповідно до фактичних обставин справи.

Заслухавши
представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відповідачем
було поведено перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2003р. по 01.01.2006р., за
результатами якої було складено акт№910/23-3/24988693 від 10.05.2006р.

На
підставі вищезазначеного акту перевірки з урахуванням процедури
адміністративного оскарження, у порядку, встановленому ст.5 “Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” відповідачем були прийняті спірні податкові
повідомлення-рішення, якими позивачу визначено суму податкового зобов'язання з
податку на прибуток всього 8182,50грн, в тому числі за основним платежем
5455,00грн., штрафні (фінансові) санкції в сумі 2727,50грн.

Визначення
податкового зобов'язання у спірних податкових повідомленнях-рішеннях
відповідачем пов'язується з наступним:

Товариством
укладено договір оренди нерухомого майна № 509 від 22.08.2003 року, яким
передбачено, що орендар зобов'язаний за свій рахунок проводити поточний ремонт
орендованого майна та має право виконувати реконструкцію (перебудову,
переобладнання), зміни та поліпшення орендованого майна.

В подальшому Товариством укладено договір від 01.10.2003
року № 487 з ПП "ВАД" (), відповідно до якого ПП
"ВАД" зобов'язується виконати ремонтні роботи в залі
"ВІП-1". Згідно кошторису, акту виконаних робіт від 30.11.2003 року
та податкової накладної від 30.11.2003 року №514 загальна сума наданих послуг
становить 87012,00 грн. (в тому числі ПДВ 14502,00 грн.). Зазначена сума без
ПДВ віднесена Товариством до складу валових витрат в повному обсязі.

02.12.2003 Товариством укладено угоду НОМЕР_1 від
02.12.2003 року з ПП ОСОБА_1 (код НОМЕР_2). Предметом угоди є проведення робіт
по прибиранню приміщення від будівничого сміття після ремонту та приведення
його в стан пригодний для експлуатації на суму 15000,00 грн. Зазначена сума
віднесена до складу валових витрат в повному обсязі.

Згідно кошторису, акту виконаних робіт від 30.11.2003 року
та податкової накладної від 30.11.2003 року №514 ПП "ВАД" на
виконання договору від 01.10.2003 року № 487 виконано ремонті роботи в залі
"ВІП-1". Загальна сума наданих послуг становить 72510,00 грн. (без
ПДВ).

Згідно акту виконаних робіт від 25.12.2003 року ПП
ОСОБА_1 на виконання угоди НОМЕР_1 від 02.12.2003 року виконано роботи по
прибиранню приміщення від будівничого сміття після ремонту та приведення його в
стан пригодний для експлуатації. Загальна сума наданих послуг становить 15000,0
грн.

Виходячи з вищенаведеного, відповідач прийшов до
висновку, що витрати Товариства за угодою з ПП ОСОБА_1 можна кваліфікувати як
витрати на поліпшення основних фондів.

Таким
чином відповідач прийшов до висновку, що в порушення п.п.8.7.1 п.8.7 ст.8
Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, до складу валових
витрат IV кварталу 2003 року віднесено суми
по капітальному та поточному ремонту в залі "ВІП-1", яка перевішує
10% сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів.

Висновки
податкової інспекції про порушення позивачем
п.п.8.7.1 п.8.7 ст.8 “Про оподаткування прибутку підприємств” є
помилковими, виходячи з наступного:

Підпункт 8.7.1. п. 8.7
ст. 8 Закону України “Про
оподаткування прибутку підприємств” визначає порядок відображення в податковому
обліку витрат на поточний і капітальний ремонт, реконструкцію,
модернізацію, технічне переозброєння та інші види поліпшення основних фондів.

Визначення поняття “поліпшення об'єкта основних
засобів” міститься в Наказі Державного комітету статистики від 15 грудня 2003
року N 444 „Про затвердження форми
одноразового державного статистичного спостереження N
1-амортизація", де вказано:

„Поліпшення об'єкта основних засобів - витрати, пов'язані
з модернізацією, модифікацією, добудовою, дообладнанням, реконструкцією тощо
об'єкта основних засобів, у результаті чого збільшуються майбутні економічні
вигоди, що первісно очікуються від його використання".

Тобто, виходячи з положень законодавства, витрати на
прибирання приміщення жодним чином не є витратами на поліпшення основних
фондів, оскільки в результаті здійснення прибирання не змінюються фізичні
властивості основних фондів.

В результаті прибирання не відбувається відновлення
об'єкту основних фондів до первинного стану, не збільшується строк його
експлуатації та не збільшується балансова вартість об'єкту основних фондів.

Тобто, Позивач не оподатковував і не повинен був
оподатковувати витрати на прибирання за правилами, визначеними у пп. 8.7.1 п.
8.7 ст. 8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств", а
правомірно включив ці витрати до валових витрат відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2
ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств'' як витрати,
пов'язані з підготовкою виробництва.

Отже, керуючись даною нормою Закону, Позивач правомірно включив
до валових витрат суму, сплачену ним ПП
ОСОБА_1 у розмірі 15 000 грн. в якості компенсації за виконані роботи по
прибиранню приміщення, оскільки ці витрати безпосередньо пов'язані з
підготовкою Позивача до здійснення своєї господарської діяльності - надання
послуг з обслуговування пасажирів.

Посилання
податкової інспекції на наказ Держкомстату від 15.12.2003р. №444 “ Про
затвердження форми одноразового державного статистичного спостереження НОМЕР_1
- амортизація”, викладені у апеляційній скарзі, не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки згідно зазначеного нормативного акту під витратами на
поліпшення основних фондів відносяться не будь-які витрати, пов'язані з
одержанням майбутніх економічних вигод від використання основних фондів, а витрати, пов'язані з модернізацією,
модифікацією, добудовою, дообладнанням, реконструкцією, об'єкта основних
засобів. Наслідком названих дій повинно бути збільшення майбутніх економічних
вигод відносно тих, що первісно очікувались від використання майна.

В
результаті здійснення прибирання не змінюються фізичні властивості основних
фондів, не відбувається відновлення об'єкту до первинного стану, не
збільшується строк його експлуатації та балансова вартість. Отже, витрати на
прибирання слід віднести до витрат, пов'язаних із підтриманням об'єкту в
робочому стані, не пов'язаних із поліпшенням основних фондів.

Посилання
відповідача на ту обставину, що ПП ОСОБА_1 на підставі договору НОМЕР_1 від
02.12.2003р. №487 з ПП “ВАД” фактично виконано частину робіт підрядника за договором
на виконання ремонтних робіт від 01.10.2003р. не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки про наявність такого факту в
акті перевірки не зазначено, як і про необґрунтованість оплати за угодою від 01.10.2003р. №487 у повному
обсязі. Будь-яких доказів відносно того,
що підрядник не виконав умови договору
від 01.10.2003р. №487 щодо звільнення будівельного майданчику (фронту робіт)
після ремонту, податковою не надано, як і доказів щодо конкретної вартості
кожного виду робіт, зазначених у договорі
НОМЕР_1 від 02.12.2003р. як
роботи з прибирання приміщення
після ремонту та приведення його у стан, пригодний до експлуатації.
Оскільки договір на проведення робіт по
прибиранню приміщення НОМЕР_1 від 02.12.2003р. з ПП ОСОБА_1 містить умови щодо
виконання і інших видів робіт (чистка диванів, ковроліну), то визначення суми, яка, на думку податкової,
безпідставно була включена підприємством до складу валових витрат не могло бути
здійснено без визначення конкретної
вартості кожного виду робіт за договором НОМЕР_1 від 02.12.2003р.

Відповідно
до ч.2 ст.71 КАС України обов'язок
щодо доказування правомірності свого рішення покладається на податковий орган.

Отже,
приймаючи до уваги, що господарський суд правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення без порушення вимог процесуального та матеріального права,
колегія суддів вважає необхідним постанову суду першої інстанції залишити без
змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205,
206 КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська
залишити без задоволення.

Постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 28.02.2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
місячний строк до Вищого адміністративного суду України шляхом подання
касаційної скарги.

Дата виготовлення ухвали у повному
обсязі - 19.06.2007р.

Головуючий
: Туркіна
Л.П.

Судді:
Коршун А.О.

Проценко О.А.

Оригіналу
відповідає:

помічник судді Порохова
К.А.