Справа № К-12431/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2007-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду Укра
їни в складі

суддів: Фадєєвої Н.М., Леонт
ович К.Г., Бим М.Є., Кравченко О.О
.,
Гордійчук М.П.,

розглянувши у попередньом
у розгляді справу за касацій
ною скаргою Державного управ
ління екології та природних
ресурсів в Дніпропетровські
й області на постанову Дніпр
опетровського апеляційного
господарського суду від 14.07.2005 р
оку у справі №9/92 за позовом від
критого акціонерного товари
ства «Дніпродзержинський ко
ксохімічний завод» до Держав
ного управління екології та
природних ресурсів в Дніпроп
етровській області про визна
ння недійсним акту, -

встановила:

Відкрите акціонерне т
овариство «Дніпродзержинсь
кий коксохімічний завод» зве
рнулося до суду із позовом до
Державного управління еколо
гії та природних ресурсів в Д
ніпропетровській області, в
якому просить господарський
суд визнати недійсною Табли
цю №1 «Дозволені обсяги викид
ів в атмосферне повітря стац
іонарними джерелами на 2003-2004 ро
ки», видану відповідачем згі
дно листа №4-1301-8-1 від 27.08.2003 р. в дода
ток дозволу на викид № 122003 від 25.
12.1998 року, обґрунтовуючи позовн
і вимоги тим, що зазначений ак
т державного органу не відпо
відає вимогам чинного законо
давства та компетенції орган
у, який видав цей акт.

Рішенням господарського
суду Дніпропетровської обла
сті від 14.04.2005 року позов задовол
ений. Постановою Дніпропетро
вського апеляційного господ
арського суду від 14.07.2005 року ріш
ення суду першої інстанції з
мінене скасоване рішення в ч
астині визнання дозволеними
для ВАТ «Дніпродзержинський
коксохімічний завод» обсягі
в викидів забруднюючих речов
ин в атмосферне повітря стац
іонарними джерелами до отрим
ання нового Дозволу. Друга та
третя частини рішення викла
дені в наступній редакції: «В
частині позовних вимог про в
изнання дозволеними для ВАТ
«Дніпродзержинський коксох
імічний завод» обсягів викид
ів забруднюючих речовин в ат
мосферне повітря стаціо­нар
ними джерелами провадження у
справі припинити. Стягнути з
Державного управління еколо
гії та природних ресурсів в Д
ніпропетровській області на
користь ВАТ «Дніпродзержинс
ький коксохімічний завод» 42 г
рн. 50 коп. витрат по сплаті держ
авного мита, 59 грн. витрат на оп
лату інформаційно-технічног
о забезпечення су­дового про
цесу». В решті рішення залише
не без змін.

Не погоджуючись із постан
овленим у справі рішенням су
ду апеляційної інстанції від
повідач подав касаційну скар
гу, в якій просить постанову Д
ніпропетровського апеляцій
ного господарського суду від
14.07.2005 року скасувати та відмови
ти в задоволенні позовних ви
мог.

Касаційна скарга не підля
гає задоволенню з наступних
підстав. Судом апеляційної і
нстанції вірно встановлено н
аступне.
15.12.1998 р. Державне управління е
кології та природних ресурсі
в в Дніпропетровській област
і надало відкритому акціонер
ному товариству «Дніпродзер
жинський коксохімічний заво
д» Дозвіл № 122003 на викид забруд
нюючих речовин в атмосферне
пові­тря стаціонарними джер
елами, яким встановлені норм
ативи гранично допустимих ви
кидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря. Дозволе
ний об'єм викидів наведений в
таблиці № 1, яка с невід'ємною ч
ас­тиною дозволу.
Строк дії дозволу до 30.12.1998 р., в
таблиці № 1 наведений по роках
з 1998 по 2002 р. р. дозволений об'єм в
икидів з поділенням на хіміч
ні шкідливі речовини та джер
ела цих викидів. В графі 9 вста
новлені гранично допустимі н
ормативи викидів.
09.07.2002 року відповідач довів п
озивачу припис № 4-716-8-2 в якому вк
азав на необ­хідність отрима
ння до кінця 4 кварталу 2003 року
нового дозволу на викиді заб
руднюючих речовин в атмосфер
не повітря згідно постанови
Кабінету Міністрів України в
ід 13.03.2002 року № 302 і зазначив, що до
отримання нового дозволу на
викид діє дозвіл на викид реє
ст­раційний номер 122003, який бул
о видано в установленому пор
ядку до прийняття постанови
Кабінету Міністрів України в
ід 13.03.2002 року № 302.
Листом від 27.08.2003 року за № 4-1301-8-1 в
ідповідач до дозволу № 12200- 3 від
25.12.1998 року надав позивачу Табли
цю № 1 «Дозволені обсяги викид
ів в атмосферне повітря стац
іонарними джерелами на 2003-2004 ро
ки», якою скорегу­вав допуст
имі (тимчасові погоджені) нор
мативи викидів в атмосферне
повітря забруднюю­чих речов
ин з урахуванням термінів ре
алізації щодо досягнення нор
мативів викидів, які були зат
верджені у складі проекту но
рмативів гранично допустими
х викидів забруднюючих речо­
вин в атмосферне повітря під
приємством.

Враховуючи вказане, суд апе
ляційної інстанції дійшов ві
рного висновку, що дозвіл № 122003
від 25.12.1998 р. за своїм змістом і ха
рактером відносин, що ним вре
гульовані, є обов'язковим до в
иконання позивачем офіційни
м письмовим документом, спря
мованим на регулювання суспі
льних відносин у сфері охоро
ни навколишнього природного
середовища, а тому є актом нен
ормативного характеру.
Таблиця № 1 до вказаного доз
волу є його невід'ємною части
ною і внесення змін в таб­лиц
ю чи прийняття її в новій реда
кції свідчить про внесення з
мін до дозволу, що торкається
інтересів ВАТ «Дніпродзержи
нський коксохімічний завод»
у якого виникає відповідне п
раво на оспорювання дозволу
в редакції Таблиці № 1 (2003-2004 р. р.).

Отже, судом апеляційної інс
танції зроблено правильний в
исновок, що позивач мав право
ві підстави для звернення до
суду з вимогою щодо ви­знанн
я недійсним дозволу в редакц
ії таблиці № 1 «Дозволені обся
ги викидів в атмосферне пові
тря стаціонарними джерелами
на 2003-2004 роки».

Ст. 5 Закону України «Про охо
рону атмосферного повітря» в
становлено пере­лік нормати
вів в галузі охорони атмосфе
рного повітря, до яких зокрем
а відносяться норма­тиви гра
нично допустимих викидів заб
руднюючих речовин стаціонар
них джерел. Порядок розробле
ння та затвердження норматив
ів у галузі охорони атмосфер
ного повітря встановлю­єтьс
я Кабінетом Міністрів Україн
и відповідно до закону.
Дозвіл № 122003 від 25.12.1998 року вида
ний відповідачем на підставі
Інструкції про порядок розр
обки, встановлення, перегляд
у та доведення лімітів викид
ів забруднюючих речовин в ат
мосферне повітря, затверджен
ої Наказом Міністерства охор
они навколишнього природно­
го середовища та ядерної без
пеки України від 28.06.1996 р. № 65, Пост
анови Кабінету Мініс­трів Ук
раїни від 29.05.1995 р. № 364 «Про затвер
дження Положення про порядок
видачі дозволів на викиди за
бруднюючих речовин в атмосфе
рне повітря стаціонарними дж
ерелами», що діяли на момент в
идачі вказаного дозволу і як
ими передбачалося встановле
ння органами Мінекономбезпе
ки обсягів викидів забруднюю
чих речовин в атмосферне пов
ітря та видача ними відповід
них дозволів на викиди на осн
ові затвердженого проекту но
рмативів гранично допустими
х викидів забруднюючих речов
ин в атмосферне повітря підп
риємства.
Згідно п. 2 Порядку розробле
ння та затвердження норматив
ів граничнодопустимих викид
ів забруднюючих речо­вин із
стаціонарних джерел, затверд
женого Постановою Кабінету М
іністрів України від 28.12.2001 р. № 178
0 встановлено, що нормативи гр
аничнодопусти­мих викидів з
абруднюючих речовин із стаці
онарних джерел визначаються
за методикою, яка затверджує
ться Мінприроди, з метою забе
зпечення дотримання нормати
вів екологічної без­пеки атм
осферного повітря з урахуван
ням економічної доцільності
, рівня технологічних процес
ів, технічного стану обладна
ння та газоочисних установок
, вимог національного зако­н
одавства і законодавства Євр
опейського Союзу.
Згідно п. 3 Постанови Кабіне
ту Міністрів України від 28.12.2001 р
.№ 1780 Методика визначення норм
ативів граничнодопустимих в
икидів забруднюючих речовин
із стаціонарних джерел пови
нна бути розроблена Міністер
ством охорони навколишнього
природного сере­довища Укра
їни до 1 червня 2002 року, і яка до т
еперішнього часу не розробле
на.
Згідно ст.ст. 5, 7, 8 Закону Украї
ни «Про охорону атмосферного
повітря» норматив гра­нично
допустимих викидів забрудню
ючих речовин стаціонарних дж
ерел є обов'язковим но­рмати
вом в галузі охорони атмосфе
рного повітря без встановлен
ня якого неможливо отри­манн
я дозволу на викиди забрудню
ючих речовин.
За таких обставин, суд апеля
ційної інстанції вірно зазна
чив, що на у зв'язку з відсутні
стю нормативного регулюванн
я порядку визначення нормати
вів гранично допустимих вики
дів забруднюючих речовин в а
тмосферне повітря позивач по
збавлений можливості отрима
ти новий дозвіл на викиди заб
руднюючих речовин в атмосфер
не повітря стаціонарними дже
релами.
Згідно п. 3.1 наказу Мініс­тер
ства екології та природних р
есурсів України № 183 від 16.05.2002 рок
у «Про організацію проведенн
я та оплати робіт, пов'язаних з
видачею дозволів на викиди з
абруд­нюючих речовин в атмос
ферне повітря стаціонарними
джерелами, обліку підприємс
тв, уста­нов, організацій та г
ромадян - суб'єктів підприємн
ицької діяльності, які отрим
али такі дозволи», діють дозв
оли на викиди, які були видані
в установле­ному порядку до
прийняття Постанови Кабінет
у Міністрів України від 13.03.2002 р.
№ 302 до видачі нових дозволів з
гідно з планом робіт на 2003-2005 р. р
. з видачі дозволів на вики­ди
.
Також судом вірно зазначен
о, що коригування дозволених
об'ємів викидів забруднюючи
х речовин в атмосферне повіт
ря, які оформлювалися у вигля
ді таблиці № 1 до раніше видани
х дозволів не передбачено ні
яки­ми нормативними актами.
Можливість такого корегуван
ня для підприємств яким вста
новлено нормативи тимча­сов
о погоджених величин викиду
(ТПВ) була надана підпорядков
аним йому органам Мініс­терс
твом екології та природних р
есурсів України листом від 20.0
8.2002 р. за № 6693/16/3-8.

Згідно Таблиці № 1 дозволени
й об'єм викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітр
я стаціонарними джерелами на
2003-2004 роки відповідача змінив т
имчасово встановлені позива
чу нормативи на 1998-2002 роки.
Враховуючи це, судом прави
льно встановлено, що у відпов
ідача були відсутні правові
підстави самостійно в одност
оронньому порядку змінювати
(корегувати) дозволені (тимча
сово погоджені) позивачу нор
мативи викидів на 2003-2004 роки, які
були передбачені дозволом н
а 2002 рік в Таблиці № 1 (1998-2002).
За таких обставин, врахов
уючи те, що на даний час відсут
ній порядок визначення обсяг
ів гранично допустимих викид
ів забруднюючих речовин в ат
мосферне повітря, без встано
влення яких неможливо отрима
ння дозволу, з врахуванням на
ведених вище постанов Кабіне
ту Міністрів України, наказу
Міністерства екології та пр
иродних ресурсів України № 183
від 16.05.2002 р., суд апеляційної інс
танції дійшов обґрунтованог
о висновку, що позивачу має бу
ти продовжена дія показників
встановлених на останній пе
ріод дії дозволу № 122003 від 25.12.1998 р.
, тобто на 2002 рік. Враховуючи це
, дозвіл № 122003 від 25.12.1998 р. в редакці
ї таблиці № 1 «Дозволені обсяг
и викидів в атмосферне повіт
ря стаціонарними джерелами н
а 2003-2004 роки», як невід'ємної час
тини дозволу не відповідає в
имогам чинного законодавств
а і правомірно визнаний неді
йсним в цій частині.

Згідно ст. 4 Закону «Про охор
ону атмосферного повітря» ст
андартизація і нормування в
лузі охорони атмосферного по
вітря проводяться з метою вс
тановлення комплексу обов'яз
кових норм, правил, вимог до ох
орони атмосферного повітря в
ід забруднення га забезпечен
ня екологічної безпеки. Поря
док розроблення та затвердже
ння нормативів у галузі охор
они атмосферного повітря вст
ановлюється Кабінетом Мініс
трів України.
Згідно Указу Президента Ук
раїни від 15.09.2003 р. № 1039/2003 «Про заход
и щодо підвищення ефективнос
ті державного управління у с
фері охорони навколишнього п
риродного середовища та вико
ристання природних ресурсів
», відповідний контроль в цій
галузі здійснює спеціальний
уповноважений центральний о
рган виконавчої влади з пита
нь охорони навколишнього при
родного середовища яким є Мі
ністерство охорони навколиш
нього природного середовища
України і на місцях уповнова
жені ним органи.
Судом апеляційної інстанц
ії зроблено вірний висновок,
що вимога позивача щодо вста
новлення певних нормативів н
е відповідає способам захист
у цивільних прав та інтересі
в, встановлених ст. 16 Цивільно
го кодексу України. Обраний п
озивачем спосіб захисту пору
шеного права не підпадає під
перелік спорів які підвідом
чі господарському суду, вста
новлених ст. 12 ГПК України.
За таких обставин, суд апеля
ційної інстанції віно вважає
, що спір про встановлення нор
мативів в галузі охорони атм
осферного повітря не підляга
є вирішенню в господарських
судах України, а то­му провад
ження у справі в цій частині п
ідлягає припиненню.

Відповідно до ст. 224 КАС У
країни суд касаційної інста
нції залишає касаційну скарг
у без задоволення, а судове рі
шення без змін, якщо визнає
, що суд апеляційної інстанці
ї не допустив порушень норм м
атеріального і процесуально
го права при ухваленні судов
ого рішення чи вчиненні проц
есуальних дій.

Колегія суддів вважає, що до
води касаційної скарги не да
ють підстав для висновку пр
о неправильне застосування с
удом апеляційної інстанції
норм матеріального чи проце
суального права, яке призвел
о або могло призвести до непр
авильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного
, суд апеляційної інстанції
виніс законне і обґрунтован
е рішення, постановлене з дот
риманням норм матеріальног
о та процесуального права і
підстав для його скасування
не вбачається.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 Коде
ксу адміністративного судоч
инства України, колегія судд
ів Вищого адміністративного
суду України, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Держав
ного управління екології та
природних ресурсів в Дніпроп
етровській області відхилит
и.
Постанову Дніпропетров
ського апеляційного господа
рського суду від 14.07.2005 року зали
шити без змін.

Ухвала остаточна і оскарже
нню не підлягає.

Судді:
(підписи)

З оригіналом згідно
Суддя Вищого адміністрат
ивного
суду України

К.Г.Леонтович