Справа № 2-а-13641/07
Суддя: Федчук В.В.
Дата ухвалення: 2007-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1364107
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2007 року Вінницький
окружний адміністративний суд

в складі: головуючого - судді Федчука В.В.

при секретарі -
Педорук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну
справу за позовом Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до міського комунального
підприємства «ЖЕК-2» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та
пені , -

ВСТАНОВИВ:

Вінницьке
обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з
позовом до міського комунального підприємства «ЖЕК-2» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Позов мотивовано тим, що, не виконуючи вимоги ст.ст. 18, 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», відповідач не
забезпечив встановленого нормативу одного робочого місця, призначеного для
працевлаштування інваліда.

26.09.2007
року представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив суд
стягнути з міського комунального підприємства «ЖЕК-2» на користь Вінницького
обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 6693,24 гривень адміністративно-господарських
санкцій та 269,34 гривень пені, оскільки
МКП «ЖЕК-2» надало докази про те, що у 2006 році на даному підприємстві
працювало 2 інваліди.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали повністю,
посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав та повідомив суд, що відповідно до
ч.3 ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні» сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства,
установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).
Однак, підприємство є збитковим, тому не може сплачувати нараховані адміністративно-господарські
санкції та пеню.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову
слід відмовити з наступних підстав.

Міське комунальне підприємство «ЖЕК-2» як роботодавець, що використовує
найману працю, зобов'язаний виконувати соціальні програми щодо охорони прав
малозахищених верств населення, в тому числі інвалідів, зокрема шляхом
створення чи виділення робочих місць для працевлаштування інвалідів згідно
законодавства України.

Ч.3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні» передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі
місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені
чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію,
необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду
соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у
порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст. 19 даного Закону для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової
чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8
до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, середньооблікова чисельність
штатних працівників на підприємстві МКП «ЖЕК-2» станом на 01.01.2007 року
становить 74 особи.

Відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні» кількість робочих місць для інвалідів, що встановлена нормативом, дорівнює
3 особи.

Судом встановлено, що у 2006 році в міському комунальному підприємстві
«ЖЕК-2» працювало 2 інваліди - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Тому підприємству було
виставлено адміністративно-господарську санкцію за незабезпечення встановленого
нормативу одного робочого місця для працевлаштування інваліда.

Однак, в судовому засіданні представником відповідача було надано
матеріали, які свідчать про збитковість міського комунального підприємства
«ЖЕК-2». Зокрема, у листі від 04.10.2007
року зазначено, що станом на 01.10.2007 року заборгованість із заробітної плати
працівникам МКП «ЖЕК-2» становить 135,6 тис. грн., в тому числі прострочена -
90,2 тис. грн. Про це свідчать витяги із балансу на 31 грудня 2006 року форма
№1, звіту про фінансові результати за 12 місяців 2006 року форма №2.

Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону
України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» сплату
адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять
відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні
після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Виходячи з викладеного, суд
приходить до висновку, що представником
відповідача доведено факт збитковості міського комунального підприємства
«ЖЕК-2». Тому суд вважає за доцільне відмовити позивачу в задоволенні
позову.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 159, 163, 186 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України державне мито в сумі 3 гривні 40
копійок.

Відповідно до ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України
постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня ї проголошення, а в разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу - з дня складення в повному
обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. При
цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя:

Станом на 10.10.2007 року постанова не набрала законної сили

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: