Справа № 4-3146/05/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у складі:
Головуючого Співака В.І.
суддів:
розглянувши у порядку
письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 08.09.04 року, додаткове рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 22.10.04 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від
07.02.05 року у справі за скаргою ОСОБА_1 до управління праці та соціального
захисту населення Зарічної районної державної адміністрації Сумської області,
управління Пенсійного фонду України у Зарічному районі м. Суми про стягнення
У квітні 2002 року ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою до управління праці та соціального
захисту населення Зарічної районної державної адміністрації Сумської області,
управління Пенсійного фонду України у Зарічному районі м. Суми про стягнення
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08.09.04 року у задоволенні
скарги ОСОБА_1 було відмовлено.

Додатковим рішенням Зарічного
районного суду м. Суми від 22.10.04 року у
задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 07.02.05 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було
залишено без задоволення, а рішення
Зарічного районного суду
м. Суми від 08.09.04 та додаткове рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 22.10.05 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені
судами порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08.09.04
року, додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22.10.05 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області
від 07.02.05 року та постановити нове рішення, яким задовольнити його скаргу.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, заперечення на неї, рішення судів щодо застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм матеріального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законом України «Про внесення змін
до деяких законів України» від 17.11.99 року частину 3 статті 53 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» було викладено у такій редакції: «Працівникам
льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної
авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам)
і бортоператорам які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії
обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за
вислугу років (частина 1 статті 64 та статей 65, 66, 69), одержуваного перед її
припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами 1-3, статті 19
та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85%
заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75% заробітку для осіб
льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів,
бортінженерів, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які
виконують спеціальні роботи в польотах, не можуть перевищувати 2,5 величини
середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України, за
календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія».

Відповідно
до підпункту "в" пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України № 418
від 21.07.92 року під час підвищення пенсій відповідно до рішень Уряду України
середньомісячний заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія
відповідно до підпунктів "а" і "б" цього пункту,
збільшується на коефіцієнт зростання середньої заробітної плати працівників
народного господарства за місяць, що передує місяцю, з якого перераховуються
пенсії, порівняно з середньою заробітною платою працівників народного
господарства, яка враховувалась під час призначення (перерахунку) пенсії.

За
таких обставин положення зазначеного підпункту застосовуються лише у разі, коли
рішення про підвищення пенсії приймає Уряд України.

Кабінет
Міністрів України 28.03.02 року прийняв постанову № 374 «Про підвищення
розмірів пенсії, призначених відповідно до статті 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок чорнобильської
катастрофи», а також пенсій, призначених
відповідно до інших законів України, які раніше не підвищувалися".
Дія цієї постанови поширюється на пенсії, призначені працівникам
льотно-випробного складу суден цивільної авіації відповідно до частини 3 статті
54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і передбачає збільшення пенсій
з 1 квітня 2002 року не працюючим
пенсіонерам на 12%.

Інших
рішень Уряду України, після внесення 17.11.99 року змін до статті 53 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», про підвищення розміру пенсії працівникам
льотного складу цивільної авіації не приймалось.

З
рішень судів першої та апеляційної інстанції вбачається, з 19.03.96 році
ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років у
відповідності з нормами раніше діючого законодавства.

У лютому 2000 року управлінням праці та соціального захисту населення в
Зарічному районі м. Суми безпідставно перераховано пенсію. Розмір пенсії склав
509,81 грн.

З 01.04.02 року було здійснено
перерахунок пенсії скаржника відповідно до постанови Кабінету Міністрів України
від 28.03.02 року № 374 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно
до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також пенсій, призначених
відповідно до Законів України, які раніше не підвищувались і пенсія ОСОБА_1 склала 395,77 грн.

Враховуючи наведене, виправлення
помилки і приведення розміру пенсії позивача у відповідність із вимогами
чинного законодавства не може вважатися зменшенням пенсії і порушенням прав
ОСОБА_1

Таким чином, судом апеляційної інстанції
правильно дана правова оцінка обставин по справі, правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, а тому касаційну скаргу
слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220,
222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів -

у х в а
л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 08.09.04 року, додаткове рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 22.10.04 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від
07.02.05 року у справі за скаргою ОСОБА_1 до управління праці та соціального
захисту населення Зарічної районної державної адміністрації Сумської області,
управління Пенсійного фонду України у Зарічному районі м. Суми про стягнення
суми - без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І.
Співак

судді: С.В.
Білуга

О.І.
Гаманко

М.М. Заїка

А.Ф.
Загородній