Справа № 22а-431\07
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2007-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а -4312007 р. Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 22 інстанції - Козлова А.В
Постанова

Іменем України

“26” липня
2007 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Сафронової С.В. (доповідача)

суддів: Поплавського
В.Ю.

Уханенко С.А.

при секретарі

судового засідання: Портненко
Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні
скарги ОСОБА_1 на постанову
Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2007 року

у адміністративній справі № 2а-10/07 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного військового комісаріату
„про бездіяльність військового комісаріату щодо перерахунку раніше призначених
пенсій і виплати недоплаченої суми пенсії за минулий час”, -

в с т а н о в и л а :

В червня 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Дніпропетровського обласного військового комісаріату з вимогою визнати за ним
право на донарахування недоплаченої пенсії, до рівня визначеного чинними
нормативно-правовими актами України, прийнятими після його звільнення позивача
зі служби та зобов'язати відповідача провести донарахування недоплаченої йому пенсії і виплатити пенсію за
минулий час з урахуванням щомісячної надбавки у розмірі 40% посадового
окладу, введеної Указом Президента України № 84799 від 14 липня 1999 року,
щомісячної надбавки грошового забезпечення у
розмірі 100%, введеної Указом Президента України № 173 від 23.02.2002
року, щомісячної 90% надбавки за
безперервну службу, введеної Указом
Президента України від 05.05.2003 року № 3892003, а також 33,3% премії, згідно Указу Президента України №
92396 «Про грошове забезпечення військовослужбовців» від 04.10.1996 року,
Постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829 «Про грошове
забезпечення військовослужбовців» та пункту 34.5 «Положення про порядок
виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України»,
затвердженого наказом Міністра оборони України від 05.03.2001 року № 75.

На обґрунтування своїх вимог, позивач послався на те, що
він є військовим пенсіонером, що прослужив у збройних
силах 33 роки та був звільнений з дійсної служби у 1985 році, а з 1992 року
йому була нарахована пенсія відповідно до Закону України „Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких
осіб”. Зазначив, що на сьогоднішній день дії військового комісаріату стосовно
донарахування пенсії не відповідають
Конституції і законодавству України, оскільки перерахунок його пенсійного
забезпечення був зроблений відповідачем тільки з 2005 року, а виплата не
донарахованої пенсії за минулий період відповідачем не зроблена.

Постановою Довгинцівського
районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2007 року в задоволені позову
ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного військового комісаріату „про
бездіяльність військового комісаріату щодо перерахунку раніше призначених
пенсій і виплати недоплаченої суми пенсії за минулий час” було відмовлено та
стягнуто з нього витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду
цивільних справ у сумі 30 гривень.

В апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення судами норм матеріального права, позивач ставить
питання про скасування рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 14
березня 2007 року, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог про перерахунок
за минулий час пенсії у бік збільшення і стягнення її не отриманої частини.
Просить постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

На процесуальні порушення
в апеляційній скарзі не вказується.

В апеляційній інстанції
позивач підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений.

Судом першої інстанцій встановлено, що позивач як пенсіонер із числа
військовослужбовців одержує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб» та вимагає перерахувати пенсію з
урахуванням премій та надбавок, за рахунок яких збільшилося грошове утримання
військовослужбовців після звільнення позивача з військової служби.

Перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права та
правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з тих підстав, що надбавки і
премії, запроваджені нормативно-правовими актами, що вказані позивачем,
відносяться до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під
час проходження служби та були звільнені зі служби після їх запровадження.

При перевірці доводів
скаржника встановлено, що він проходив службу в Збройних Силах СРСР і у вересні 1985 року
звільнився в запас. З 17 вересня 1985 року позивачу призначена та нараховується пенсія. Закони України, Укази Президента
України та інші нормативно-правові акти, на які посилається позивач, вимагаючи
перерахунку пенсії, були прийняті та набрали законної сили вже після звільнення
його в запас.

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб” пенсії особам, які мають право на неї за цим
законом, обчислюються з урахуванням відповідного окладу за посадою,
спеціального звання, процентної надбавки за вислугу років, надбавки за вчене
звання й вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби в порядку й розмірах, що
визначаються Кабінетом Міністрів України. Сам закон не встановлює будь-яких обмежень щодо розміру пенсії, а
відносить це питання на вирішення Кабінету Міністрів України.

Згідно
п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 „ Про порядок
обчислення вислуги років, призначення пенсії і грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та
військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам їх сімей” пенсії обчислюються з таких видів
грошового забезпечення: окладу за останньою штатною посадою, займаною перед
звільненням, окладу за військові звання; процентної надбавки за вислугу років;
додаткових видів грошового забезпечення, що надаються щомісячно. При цьому
розмір додаткових видів грошового забезпечення визначається ( за вибором тих,
хто звернувся за пенсією) за 24 останні календарні місяці служби підряд перед
зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців служби підряд
протягом усієї служби перед зверненням за пенсією, незалежно від наявних перерв
у службі.

З
наведених обставин слідує, що щомісячні надбавки та премії, запроваджені Указами Президента України № 173 від 23 лютого 2003 р. „Про посилення
соціального захисту військовослужбовців та осіб
рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ”, № 847 від 14липня 1999 року, № 923
від 04.10.1996 року «Про грошове
забезпечення військовослужбовців» та № 389 від 5 травня 2003 р. „Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
Державної охорони України за безперервну службу”, Постановою Кабінету Міністрів України від 22
травня 2000 року № 829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців» та
пункту 34.5 «Положення про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра
оборони України № 75 від 05.03.2001 року - відноситься до додаткових видів
грошового забезпечення й приймається в розрахунок при нарахуванні пенсії особам,
які отримували їх під час проходження служби й звільненні після її
запровадження. Позивач ціх надбавок та премій не отримував під час проходження служби,
оскільки був звільнений зі служби у вересні 1985 року, а тому дія
вищезазначених Указів та Постанов КМУ на нього не поширюється.

Відповідно до вимог статті 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб”, в редакції, яка була чинною на час вирішення
справи, та пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року
№ 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей”, немає правових підстав для перерахунку пенсії у бік збільшення на
підставі зазначених позивачем нормативно-правових актів.

Відповідно до постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 15 квітня
2005 р. „Про окремі питання застосування судами законодавства про пенсійне
забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби),
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб”, законодавством з питань пенсійного забезпечення, яке діяло до 1 січня
2005 р. не було передбачено можливості перерахунку раніше призначених пенсій у
зв'язку із запровадженням після звільнення військовослужбовців та осіб, котрі
мають право на пенсію згідно із Законом України № 2262-XII,
нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, яких вони не
отримували під час служби, а також премій. Закон № 1769-IV, який набув чинності з 1
січня 2005 р. не має зворотної сили, тому вимоги щодо перерахунку пенсії з
урахуванням запроваджених після звільнення зі служби нових щомісячних видів
грошового забезпечення та премій за минулий час, тобто з 1 січня 2005 р. задоволенню не
підлягає.

З огляду на викладені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій вірно встановив
фактичні обставини справи, ретельно
дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального права.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково
було стягнуто з позивача витрати з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду цивільних справи, що не відповідає вимогам нормам процесуального
права, оскільки відповідно до положень ст.87 КАС України до складу судових
витрат не входять витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду
цивільних справи.

Оскільки судове рішення відповідає вимогам
матеріального, але постановлене з порушенням процесуального права,
воно не може бути скасоване у повному обсязі з підстав, наведених у
апеляційній скарзі, але підлягає зміні.

Керуючись ст.199, ст.201, ст.205 КАС України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Скасувати постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 14 лютого
2007 року в частині стягнення з ОСОБА_1
витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у
сумі 30 гривень.

В іншій частині постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 14
березня 2007 року - залишити в силі.

У повному обсязі постанова суду буде виготовлена 31 липня 2007 року

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з часу виготовлення повного тексту.

Судді