Справа № К-11096/06
Суддя: Брайко А.І.
Дата ухвалення: 2007-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№
ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2007р.

Вищий адміністративний суд України
у складі:

головуючого-судді Брайка А. І.,

суддів Голубєвої Г. К.,

Карася
О. В.,

Рибченка
А. О.,

Федорова
М. О.,

секретар судового засідання -
Міненко О. М.,

розглянувши касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м. Сімферополі

на рішення Господарського суду
Автономної республіки Крим від 24.02.2005р. та постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 25.04.2005р. у справі № 2-16/4173-2005

за позовом Відкритого акціонерного
товариства “Криммолоко”

до Державної податкової інспекції у
м. Сімферополі

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення,

за участю представників:

позивача - не з'явились,

відповідача - не з'явились,

встановив:

Відкритим акціонерним товариством
“Криммолоко” подано позов про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сімферополі №
/0 від 25.11.2004р.

Рішенням Господарського суду Автономної республіки Крим від 24.02.2005р.,
залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного
господарського суду від 25.04.2005р., у справі №
2-16/4173-2005 позов задоволено.

Судові рішення мотивовані тим, що
застосовані до позивача санкції не є податковими зобов'язаннями та не можуть
стягуватись в передбаченому Законом України № 2181 порядку; на момент
проведення перевірки належні позивачу приміщення складу не були об'єктом
торгівлі в розумінні чинного законодавства; реалізована комірником позивача
продукція на суму 112 грн. 30 коп. належна СПД ОСОБА_1, в якої частина
приміщень складу товариства знаходилась в суборенді; виявлені на складі кошти в
сумі 8 100 грн. були видані працівнику позивача ОСОБА_2 для придбання
холодильного устаткування та повернуті ним в касу товариства; комірником надані
послідуючі пояснювальні записки в яких спростованні всі раніше викладені нею
обставини порушень.

Відповідач, не погоджуючись з вказаними
рішеннями судів попередніх інстанцій, подав касаційну скаргу та уточнення до
неї в яких просить їх скасувати, справу направити на новий розгляд посилаючись
на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме п. 1 ст. 3, п.
1 ст. 17 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, п. 16 Порядку заняття
торговельною діяльністю і правил торговельного обслуговування населення,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 108 від 08.02.1995р., ст.
ст. 33, 34 ГПК України.

Позивач заперечення на касаційну скаргу не
подав.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин справи Вищий адміністративний суд України
приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню по слідуючим
доводам та мотивам.

Як зазначено судами попередніх інстанцій,
в результаті перевірки з контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу відповідачем складено акт № 000737 від
25.10.2004р. в якому відображено проведення розрахункової операції на
складі-магазині позивача за адресою: м. Джанкой, вул. Кримська, 74 за грошові
кошти без застосування реєстратора розрахункових операцій, прибуткових,
видаткових касових і будь-яких інших (бухгалтерських) документів на суму 112
грн. 30 коп., знаходження на місці проведення розрахунків, де проводиться
виписка накладних і знаходяться бухгалтерські документи, готівкових грошових
коштів у сумі 8 074 грн. 70 коп. отриманих від реалізації товару.

25.11.2004р. на підставі зазначеного акту,
п. 1 ст. 3, п. 1 ст. 17 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 про визначення позивачу суми
податкового зобов'язання зі сплати штрафних санкцій в розмірі 40 935 грн.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України, за
правилами якого здійснювався розгляд справи в судах першої та апеляційної
інстанції, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України
“Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” суб'єкти підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові
операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані,
опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи
реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових
документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках,
передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

Порушення саме позивачем зазначених вище вимог
відповідачем не доведено.

Згідно Порядку заняття торговельною
діяльністю і правил торговельного обслуговування населення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України № 108 від 08.02.1995р. та чинного на
момент перевірки, суб'єкти господарської діяльності можуть мати товарні склади,
склади-магазини, склади-холодильники тільки для оптової торговельної
діяльності.

Матеріалами справи, як обґрунтовано
зазначили суди попередніх інстанцій, підтверджено самостійну реалізацію
комірником позивача ОСОБА_3 (притягнена до адміністративної відповідальності)
молочної продукції належної СПД ОСОБА_1, яка орендує частину приміщень складу
товариства, на суму 112 грн. 30 коп.; видання під звіт виявлених на складі
готівкових коштів в сумі 8 100 грн. працівнику позивача ОСОБА_2 для придбання холодильного обладнання та повернення їх
ним в касу товариства; надання позивачу дозволу на реєстрацію складу за
вказаною адресою розпорядженням Джанкойського міського голови лише 27.10.2004р.
за № 425р.

Крім того, прийняття відповідачем саме
податкового повідомлення-рішення суперечить
положенням ст. ст. 14, 15 Закону України “Про систему оподаткування” та ст. 17
Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, оскільки штрафні санкції за
порушення останнього Закону не відносяться ні до загальнодержавних, ні до
місцевих податків і зборів, відтак на порядок застосування таких штрафних
санкцій податкове законодавство не поширюється.

За вказаних обставин, зважаючи на відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок
судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову є вірним, судові
рішення прийняті відповідно вимог чинного законодавства, а вимоги відповідача є
необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
220, 221, 223, 224, 230, 231, 254 КАС України, -

ухвалив:

1. Залишити касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Сімферополі без задоволення, а рішення Господарського суду Автономної
республіки Крим від 24.02.2005р. та постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 25.04.2005р. у справі № 2-16/4173-2005 - без змін.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена відповідно до вимог ст. ст. 235 - 237, ч. 1
ст. 238 КАС України.

Головуючий-суддя (підпис) Брайко А. І.

Судді (підпис) Голубєва Г. К.

(підпис) Карась О. В.

(підпис) Рибченко А. О.

(підпис) Федоров М. О.

З оригіналом згідно

Суддя Вищого адміністративного

суду України Брайко А. І.