Справа № 4-3207/05/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2004 року у справі за
скаргою ОСОБА_1 на дії Генеральної прокуратури України, -

встановила:

В травні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку
глави 31-А ЦПК України 1963 року із зазначеною скаргою, в якій просив визнати
незаконними дії та бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо
непроведення належного нагляду за діями посадових осіб прокуратури
Старо-Самбірського району Львівської області, які потягнули за собою прийняття
необґрунтованих рішень про відмову в порушення кримінальної справи по факту загибелі гр. ОСОБА_2.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2004 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2004 року, у
задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленими по справі судовими
рішеннями та посилаючись на їх необґрунтованість, ОСОБА_1 звернувся до
Верховного Суду України з касаційною скаргою в порядку визначеному ЦПК України
1963 року, в якій просив їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 211 КАС України, підставами касаційного
оскарження судового рішення є порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 2201 КАС України, суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування судового рішення.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у
своїй скарзі фактично ставить питання про скасування постанов прокуратури
Старо-Самбірського району про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом
смерті його брата - ОСОБА_2.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про те, що дане питання повинно розглядатися не в
порядку, передбаченому главою 31-А Цивільного процесуального кодексу України, а
в порядку Кримінального процесуального судочинства.

Зазначений висновок підтверджується положеннями,
викладеними у рішенні Конституційного Суду України в справі за конституційним
поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті
234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України від
30 січня 2003 року, згідно з якими скарги до суду на постанови слідчого та
прокурора про порушення кримінальної справи щодо певної особи повинні
розглядатися судом за чинним законодавством у порядку кримінального
судочинства. При цьому суд, розглядаючи такі скарги на стадії досудового
слідства, перевіряє наявність приводів і підстав для винесення зазначених
постанов і не повинен розглядати та вирішувати заздалегідь ті питання, які
повинен вирішувати суд при розгляді кримінальної справи по суті, оскільки це
буде порушенням конституційних засад правосуддя.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувані дії
проведені суб'єктами оскарження в ході проведення перевірки за фактом смерті
гр. ОСОБА_2.

Отже, питання щодо законності зазначених дій повинні
розглядатися судом у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним
кодексом України.

За таких обставин, коли оскаржувані судові рішення
відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для їх
зміни чи скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зазначений висновок суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2004 року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і оскарженню не підлягає, крім випадків,
передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: (підписи)

З оригіналом
згідно

Суддя