Справа № 22-а-443/07
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2007-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ А
ДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-443/07
У Х В А Л А
Іменем України

12 липня 2007 року колегія су
ддів Львівського апеляційно
го адміністративного суду в
складі:
головуючого судді
Носа С.П.
суддів Любаше
вського В.П.
Я
ворського І.О.
при секретарі
Поворознику Д.Б.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львов
і в залі суду апеляційну скар
гу Державної податкової інсп
екції у Франківському районі
м. Львова на постанову Господ
арського суду Львівської обл
асті від 21 березня 2007 року в спр
аві за позовом Приватного пі
дприємства «Нова реальність
» до Державної податкової ін
спекції у Франківському райо
ні м. Львова про визнання нечи
нними податкових повідомлен
ь-рішень

в с т а н о в и л а:

ПП «Нова реальність» з
вернулось до суду з позовом д
о ДПІ у Франківському районі
м. Львова про визнання нечинн
ими податкових повідомлень-р
ішень від 27.12.2006 року №30000/10/23-0, згідн
о якого підприємству донарах
овано податкове зобов`язання
з податку на прибуток в сумі 7
4794 грн. та штрафні санкції в сум
і 35067 грн., та податкове повідом
лення-рішення від 27.12.2006 року № 2999
9/10/23-0, згідно якого підприємств
у донараховано податкове зоб
ов`язання з податку на додану
вартість в сумі 522316 грн. та штра
фні санкції в сумі 261158 грн.

Постановою суду Господарс
ького суду Львівської област
і від 21 березня 2007 року позов за
доволено повністю.

На зазначену постанову від
повідач подав апеляційну ска
ргу.

У поданій апеляційній ска
рзі просить оскаржувану пост
анову скасувати та прийняти
постанову, якою відмовити ПП
«Нова реальність» у задовол
енні позовних вимог. На обґру
нтування своїх вимог зазнача
є, що ДПІ у Франківському райо
ні м. Львова була проведена пл
анова виїзна комплексна доку
ментальна перевірка ПП “Нова
реальність” за період з 01.04.2005 р
оку до 30.10.2006 року. За наслідками
перевірки складено акт від 18.
12.2006 року № 2025/23-0/2032688.

27.12.2006 року ДПІ у Франківськом
у районі прийняло податкове
повідомлення-рішення від 27.12.200
6 року № 30000/10/23-0, відповідно до яко
го підприємству донарахован
о податкове зобов`язання з по
датку на прибуток в сумі 74794 грн
. та штрафні санкції в сумі 35067 г
рн., та податкове повідомленн
я-рішення від 27.12.2006 року №29999/10/23-0, ві
дповідно до якого підприємст
ву донараховано податкове зо
бов`язання з податку на додан
у вартість в сумі 522316 грн. та штр
афні санкції в сумі 261158 грн.

В податковому повідомлен
ні-рішенні від 27.12.2006 року № 30000/10/23-0 з
азначено, що підставою для ро
зрахунку податкового зобов`я
зання є п.п.4.1.6 п.4.1 ст. 4, п.5.5.1. ст. 5, п.п.5
.1 ст. 5, п.5.3.9 п.5.3. Закону України “Пр
о оподатковування прибутку п
ідприємств”. Судом при винес
енні оскаржуваної постанови
не взято до уваги факт, що до п
еревірки підприємством пред
ставлено Кредитний договір №
3/102 від 21.01.04 року та Кредитний до
говір № 3/103 від 27.01.04 року спростов
ується матеріалами справи, д
о яких долучені вищевказані
кредитні договори, які були п
редметом дослідження суду пе
ршої інстанції. Позивачем бу
ли віднесені до складу валов
их витрат витрати по сплаті в
ідсотків банку, не підтвердж
ені документально.

Заслухавши суддю-доп
овідача, пояснення представн
иків сторін, перевіривши зак
онність та обґрунтованість о
скаржуваної постанови в межа
х апеляційної скарги та досл
ідивши матеріали справи, кол
егія суддів вважає, що апеляц
ійна скарга не підлягає задо
воленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 200 КА
С України суд апеляційної ін
станції залишає апеляційну с
каргу без задоволення, а пост
анову суду без змін, якщо визн
ає, що суд першої інстанції пр
авильно встановив обставини
справи та ухвалив судове ріш
ення з додержанням норм мате
ріального та процесуального
права.

Судом першої інстанції вст
ановлено, що 21 січня 2004 року ПП “
Нова реальність” уклало кред
итний договір № 3/102 з КБ “Приват
Банк”, відповідно до якого ба
нк надав кредит в сумі 150 000 дола
рів США для поповнення обіго
вих коштів підприємства.

27 січня 2004 року ПП “Но
ва реальність” уклало кредит
ний договір № 3/103 з КБ “ПриватБа
нк”, відповідно до якого банк
надав кредит в сумі 170 000 доларі
в США для поповнення обігови
х коштів підприємства.

Твердження відповід
ача про те, що судом при винесе
нні постанови не взято до ува
ги факт, що до перевірки підпр
иємством представлено Креди
тний договір №3/102 від 21.01.04 року та
Кредитний договір №3/103 від 27.01.04 р
оку, спростовується матеріал
ами справи, до яких долучені в
ищевказані кредитні договор
и, які були предметом дослідж
ення суду першої інстанції.

Також не знайшло сво
го підтвердження посилання в
ідповідача на те, що позиваче
м були віднесені до складу ва
лових витрат витрати по спла
ті відсотків банку, не підтве
рджені документально.

Судом першої інстанц
ії правильно встановлено, що
ПП “Нова реальність сплатил
о банку відсотки за користув
ання кредитом в сумі 187304,42 грн., щ
о підтверджується платіжним
и дорученнями та банківським
и виписками, які досліджені с
удом та долучені до матеріал
ів справи.

Як випливає з акта до
кументальної перевірки та по
яснень представника відпові
дача, перевіркою не встановл
ено фактів нецільового викор
истання кредиту. На момент пр
оведення перевірки заборгов
аність за кредитними договор
ами погашена в повному обсяз
і.

Згідно з п.4.1 кредитно
го договору № 3/102 (аналогічно №
3/103) позичальник сплачує Банку
за користування кредитом ві
дсотки в розмірі 15% річних за в
есь час фактичного користува
ння кредитом.

Витрати зі сплати пр
оцентів за користування банк
івським кредитом належать до
валових витрат підприємства
на підставі п.5.5.1. Закону Украї
ни “Про оподаткування прибут
ку підприємств”.

Суд першої інстанції
прийшов до правильного висн
овку про те, що обов`язок по на
рахуванню та сплаті відсоткі
в за користування кредитом п
рипиняється виключно в момен
т погашення кредиту в повном
у розмірі. Тому ПП “Нова реаль
ність” правомірно нараховув
ало і сплачувало відсотки ба
нку за весь час користування
банківським кредитом до мом
енту його погашення.

Відповідно до п.1 ст. 1048
Цивільного кодексу України
у разі відсутності іншої дом
овленості сторін проценти ви
плачуються щомісяця до дня п
овернення позики.

Ні кредитний договір
№ 3/102 від 21 січня 2004 року, ні креди
тний договір № 3/103 від 27 січня 2004 р
оку не передбачають припинен
ня нарахування процентів до
моменту фактичного повернен
ня кредиту.

Таким чином, твердже
ння відповідача про те, що ПП “
Нова реальність” не вправі б
уло відносити фактично сплач
ені відсотки за кредитними д
оговорами до складу валових
витрат, не ґрунтується на вим
огах закону та суперечать по
ложенням п.5.5.1 Закону України “
Про оподаткування прибутку п
ідприємств”. Відтак, донарах
ування податкових зобов'язан
ь, у зв`язку із завищенням вало
вих витрат, є неправомірним.

Посилання відповідача в
апеляційній скарзі на те, що с
удом першої інстанції не вра
ховано, що позивачем не включ
ено до валових доходів проце
нти по фінансовій допомозі н
а зворотній основі, яка була о
тримана позивачем від інших
суб`єктів господарювання (не
банківських установ), також є
безпідставним.

В акті перевірки вказано, що
перевіркою встановлено, що в
супереч п.4.1.6 Закону України “П
ро оподаткування прибутку пі
дприємств” підприємством за
нижено скоригований валовий
дохід у розмірі 111 585 грн., отрима
ний в результаті ненарахуван
ня процентів на суми позик, от
риманих від ПП “Приватагро”,
ТзОВ “Світ-агро”, ПП “Солітон
”, ТзОВ “Тайм”, ТзОВ “Тайм-експ
орт”, ТзОВ “Узлісся”, ТзОВ “Об
абіч”. При цьому, як на підстав
у нарахування процентів, від
повідач посилається на ст. 1048 Ц
ивільного кодексу України.

Суд першої інстанції прийш
ов до правильного висновку п
ро те, що таке донарахування є
безпідставним, оскільки под
аткові відносини за своєю су
ттю є адміністративними відн
осинами, до яких норми цивіль
ного законодавства не застос
овуються, а договори про нада
ння позик між ПП “Нова реальн
ість” та вищевказаними суб`є
ктами господарювання не пере
дбачають нарахування процен
тів, відтак їх нарахування ві
дповідачем є безпідставним.

В податковому пові
домленні-рішенні від 27.12.2006 року
№ 29999/10/23-0 зазначено, що підставою
для розрахунку податкового
зобов`язання є п.1.7 ст. 1, п.2.1 ст. 2, п.
п.7.2.1., п.п.7.2.3, п.п.7.2.4 п.7.2, п.п.7.4.1., п.п.7.4.5. п.7.4
ст. 7, п.7.7.1 ст. 7, ст. 9 Закону України
“Про податок на додану варті
сть”.

В акті перевірки (п.3.1.5.
Податок на додану вартість) в
казано:
“В порушення п.1.7 ст. 1, п.2.1 ст. 2, п
.п.7.2.1., п.п.7.2.3, п.п.7.2.4 п.7.2, п.п.7.4.1., п.п.7.4.5. п.7.4
ст. 7, ст. 9 Закону України “Про п
одаток на додану вартість”, П
П “Нова реальність” зайво вк
лючено до податкового кредит
у ПДВ в сумі 488 822 грн., що призвел
о до заниження податку на дод
ану вартість
за липень 2005р. - 45245 грн.,

за листопад 2005р. - 340 000 грн
.,
за березень 2006р. - 103 577 грн
.

В порушення п.1.7 ст. 1, п.п
.7.4.1., п.7.4 п.7.1 ст. 7 Закону України “П
ро податок на додану вартіст
ь”, ПП “Нова реальність” зайв
о включено до податкового кр
едиту ПДВ в сумі 33494 грн., що приз
вело до заниження податку на
додану вартість за квітень 200
5р. - 33494грн.

В апеляційній скарзі
відповідач як на підставу св
ого висновку про те, що податк
ові накладні, виписані ПП “Ті
м-сервіс”, не могли бути викор
истані ПП “Нова реальність”
для формування податкового к
редиту, посилається на ту обс
тавину, що свідоцтво про реєс
трацію платника ПДВ ПП “Тім-с
ервіс” визнано недійсним згі
дно рішення Вишгородського р
айонного суду від 26.04.2006 року, од
нак докази того, що зазначене
судове рішення набрало зако
нної сили в матеріалах справ
и відсутні.

На момент укладення
та виконання договорів купів
лі-продажу від 27.06.2005 року та 30.11.2005 р
оку ПП “Тім-сервіс” виступал
о у правовідносинах з ПП “Нов
а реальність” як юридична ос
оба, яка знаходиться в єдином
у державному реєстрі підприє
мств та організацій, та як зар
еєстрований платник податку
на додану вартість, що підтве
рджується копією свідоцтва п
латника податку на додану ва
ртість, яка долучена до матер
іалів справи. Крім того, факт п
еребування ПП “Тім-сервіс” в
єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій т
а реєстрації його як платник
а податків в момент укладенн
я та виконання договорів з ПП
“Нова реальність” підтвердж
ується ДПІ у Вишгородському
районі.

З листа ДПІ у Вишгоро
дському районі Київської обл
асті від 23.11.06 року №13681/7/23-4/3366 вбачає
ться, що ПП “Тім-сервіс”, будуч
и зареєстрованим платником п
одатків, подавало до ДПІ у Виш
городському районі податков
і декларації, в тому числі за л
ипень 2005 року, березень-травен
ь 2006 року (місяці, протягом яких
відбувалось виконання спірн
их договорів), в яких відображ
ало власні податкові зобов'я
зання.

На момент здійснення
господарських операцій прод
авець був в Єдиному державно
му реєстрі, а також мав свідоц
тво про реєстрацію платником
податку на додану вартість (к
опія свідоцтва є в матеріала
х справи).

За таких обставин покупец
ь не може нести відповідальн
ість як за несплату податків
продавцем, так і за можливу не
достовірність відомостей пр
о них, включених до Єдиного де
ржавного реєстру, за умови не
обізнаності покупця щодо так
ої.

Законом "Про державну реє
страцію юридичних осіб та фі
зичних осіб - підприємців" вст
ановлено, що якщо відомості, я
кі підлягають внесенню до Єд
иного державного реєстру, бу
ли внесені до нього, то такі ві
домості вважаються достовір
ними і можуть бути використа
ні в спорі з третьою особою, до
ки до них не внесено відповід
них змін. Якщо відомості, які п
ідлягають внесенню до Єдиног
о державного реєстру, є недос
товірними і були внесені до н
ього, то третя особа може поси
латися на них у спорі як на дос
товірні. Третя особа не може п
осилатися на них у спорі у раз
і, якщо вона знала або могла зн
ати про те, що такі відомості є
недостовірними (ч.1, ч.2 ст. 18 Зако
ну).

Отже, визнання недійсни
ми установчих документів юри
дичної особи та подальше ану
лювання свідоцтва платника п
одатку на додану вартість са
ме по собі не тягне за собою не
дійсність всіх угод, укладен
их з моменту державної реєст
рації такої особи і до момент
у виключення з державного ре
єстру, податкові органи не мо
жуть нараховувати податок на
додану вартість та накладат
и штрафні санкції на покупця
при несплаті цього податку п
родавцем, оскільки чинне зак
онодавство не встановлює під
став для такого нарахування
та накладення штрафних санкц
ій.

Посилання скаржни
ка в апеляційній скарзі на те
, що позивачем безпідставно в
іднесено до складу податково
го кредиту суму податку на до
дану вартість у зв`язку з прид
банням сільськогосподарськ
ої продукції (сої) від ПП “Бізн
ес-вісті”, також не ґрунтуєть
ся на матеріалах справи та ви
могах закону.

В акті документальної пер
евірки зазначено, що згідно о
триманої відповіді з ДПІ у Го
лосіївському районі від 21.11.06 р
оку № 21574/7/23-702 встановлено, що під
приємством ПП “Бізнес-вісті”
не задекларовано зобов'язан
ня по ПДВ за квітень 2005 року, то
бто звіт подано без показник
ів фінансово-господарської д
іяльності.

Однак між ПП “Нова р
еальність” та ПП “Бізнес Віс
ті” в простій письмовій форм
і був укладений договір від 18.
03.2005 року № 18/05-8 соя.
Договір від 18.03.2005 року №
18/05-8 соя виконаний сторонами в
повному обсязі, що підтвердж
ується матеріалами справи, д
ослідженими судом.
Відповідно до п.1.1. дог
овору від 18.03.2005р. № 18/05-8 соя ПП “Біз
нес Вісті” передало у власні
сть ПП “Нова реальність” нас
тупні товари:
- сою в кількості 124,150 тонн на
суму 165119 грн., що підтверджуєть
ся видатковою накладною № 11/04 в
ід 11 квітня 2005 року;
- сою в кількості 26,950 тонн на с
уму 35843,50 грн., що підтверджуєтьс
я видатковою накладною № 18/04 ві
д 18 квітня 2005 року.

12 квітня 2005 року ПП “Н
ова реальність” перерахувал
о ПП “Бізнес Вісті” 165119 грн. за с
ою згідно рахунка 11/04 від 11.04.2005 ро
ку, що підтверджується банкі
вською випискою Львівської ф
ілії ВАТ КБ “Хрещатик” від 12.04.2
005 року.

19.05.2005 року ПП “Нова реал
ьність” перерахувало ПП “Біз
нес Вісті” 20000 грн. (згідно плат
іжного документа № 135) та 15000 грн.
(згідно платіжного документ
а № 144) за сою згідно рахунка 18/04 в
ід 18.04.2005 року, що підтверджуєтьс
я банківською випискою Львів
ської філії ВАТ КБ “Хрещатик
” від 19.05.2005 року.

Факт придбання товар
у відображений в бухгалтерсь
кому та податковому обліку П
П “Нова реальність”, що підтв
ерджується карткою рахунку 6
31 за ІІ квартал 2005 року.
Доводи ДПІ у Франків
ському районі стверджує про
те, що ПП “Нова реальність” не
вправі було відносити факти
чно сплачену суму податку на
додану вартість до складу по
даткового кредиту у зв`язку з
тим, що згідно листа ДПІ у Гол
осіївському районі Київсько
ї області від 21.11.2006 року № 21514/7/23-702 по
відомлено про те, що остання з
вітність ПП “Бізнес Вісті” п
одана до ДПІ за лютий 2004 року. О
днак, саме по собі подання чи н
еподання звітності контраге
нтом по контракту не впливає
на чинність укладеного між с
торонами договору та не є під
ставою визнання його недійсн
им, та не позбавляє правового
значення оформлених на вико
нання договору документів.

Відповідно до п.1.1. Роз
`яснення Вищого господарсько
го суду України № 01-8/481 від 20.04.2001р. (з
наступними змінами та допов
неннями) “Про деякі питання п
рактики вирішення спорів про
визнання угод недійсними”: н
евиконання стороною угоди об
ов`язків з подання звітності
не є підставою для визнання у
годи недійсною.

У вищевказаному лист
і ДПІ у Голосіївському район
і Київської області відсутні
дані про скасування державн
ої реєстрації ПП “Бізнес Віс
ті” як юридичної особи та як п
латника податків.

Отже, станом на момен
т укладення (18.03.2005 року) та викон
ання (11.04.2005 року - 19.05.2005 року) спірно
го договору - ПП “Бізнес Вісті
” діяло як зареєстрований пл
атник податків, який був у Єди
ному державному реєстрі, а та
кож мав свідоцтво про реєстр
ацію платника податку на дод
ану вартість.

За таких обставин по
купець не може нести відпові
дальність як за несплату под
атків продавцями, так і за мож
ливу недостовірність відомо
стей про них, включених до Єди
ного державного реєстру, за у
мови необізнаності покупця щ
одо такої.

Законом "Про державну реє
страцію юридичних осіб та фі
зичних осіб - підприємців" вст
ановлено, що якщо відомості, я
кі підлягають внесенню до Єд
иного державного реєстру, бу
ли внесені до нього, то такі ві
домості вважаються достовір
ними і можуть бути використа
ні в спорі з третьою особою, до
ки до них не внесено відповід
них змін. Якщо відомості, які п
ідлягають внесенню до Єдиног
о державного реєстру, є недос
товірними і були внесені до н
ього, то третя особа може поси
латися на них у спорі як на до
стовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у ра
зі, якщо вона знала або могла з
нати про те, що такі відомості
є недостовірними (ч.1, ч.2 ст. 18 За
кону).

Договір купівлі-продажу ві
д 18.03.2005 року не визнавався судом
недійсним, тому відсутні під
стави для позбавлення правов
ого значення оформлених в пр
оцесі його виконання податко
вих накладних.

Відповідно до п.7.4.1 Закону Ук
раїни “Про податок на додану
вартість” “7.4.1.Податковий кре
дит звітного періоду складає
ться із сум податків, сплачен
их (нарахованих) платником по
датку у звітному періоді у зв
'язку з придбанням товарів (ро
біт, послуг), вартість яких від
носиться до складу валових в
итрат виробництва (обігу) та о
сновних фондів чи нематеріал
ьних активів, що підлягають а
мортизації.”

Підставою для в
ключення сум до податкового
кредиту є належним чином офо
рмлені податкові накладні. З
гідно п.7.5.1 Закону України “Про
податок на додану вартість”

В даному випадку в
сі суми, які були включені до п
одаткового кредиту звітного
періоду, в т.ч. ті, що пов`язані
з придбанням товарів у ПП “Ті
м-сервіс” та ПП “Бізнес-вісті
”, підтверджені договорами к
упівлі-продажу, актами-прийм
ання передачі, рахунками, под
атковими накладними, складен
ими зареєстрованими платник
ами податку.

Таким чином, висно
вки відповідача про донараху
вання податкових зобов'язань
у періоді, за який проводилас
ь перевірка, не ґрунтуються н
а вимогах закону.

Тому суд першої інс
танції прийшов до правильног
о висновку про те, що податков
і повідомлення-рішення ДПІ у
Франківському районі м. Льво
ва від 27.12.2006 року №30000/10/23-0 та № 29999/10/23-0 с
лід визнати нечинними.

Керуючись ст.ст. 195, п
.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, колег
ія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Д
ержавної податкової інспекц
ії у м. Львові залишити без зад
оволення.
Постанову Господарськог
о суду Львівської області ві
д 21 березня 2007 року залишити бе
з змін.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту її проголошення
.
Ухвала може бути ос
каржена в касаційному порядк
у протягом одного місяця піс
ля набрання нею законної сил
и шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищо
го адміністративного Суду Ук
раїни.

Головуючий

С.П. Нос

Судді

О.М. Довгополов

І.О. Яворський