Справа № К-31604/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2007-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
Головуючого - судді Ліпського Д.В.,
суддів: Амєліна С.Є.,Гуріна
М.І.,Кобилянського М.Г.,Юрченка В.В.,
секретар: Мудрицька Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до
Конституційного Суду України про визнання дій неправомірними, поновлення
порушеного права та стягнення коштів за листками непрацездатності за касаційною
скаргою Конституційного Суду України на постанову Печерського районного суду
м.Києва від 4 квітня 2006 року та на ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 18
вересня 2006 року, -
У лютому 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовною заявою до Конституційного Суду України про визнання дій неправомірними, поновлення порушеного
права та стягнення коштів за листками непрацездатності.Свої вимоги мотивував
тим, що оплатити дні по листку непрацездатності з 21 листопада 2005 року по 12
грудня 2005 року і по листку непрацездатності з 13 грудня 2005 року по 30
грудня 2005 року бухгалтерія суду йому відмовила з посиланням на вказівку в.о.
Голови Конституційного Суду України Євграфова П.Б., оскільки лікарняний листок
був закритий 18 листопада 2005 року, а подальші дні непрацездатності не
підлягають оплаті, оскільки на цей час у нього закінчився термін перебування на
посаді судді. Просив зобов'язати Конституційний Суд України прийняти до оплати
та провести оплату у стовідсотковому розмірі час лікування за листками
непрацездатності з 21 листопада 2005 року по 12 грудня 2005 року, з 13 грудня
2005 року по 30 грудня 2005 року. В подальшому позивач уточнив свої позовні
вимоги та просив зобов'язати відповідача прийняти до оплати листки
з інфляцією та затримкою виплат за листками непрацездатності просив стягнути з
відповідача грошову компенсацію у сумі 586,69 грн. за період з листопада 2005 року по березень
Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від
18 вересня 2006 року залишена без змін постанова Печерського районного суду
м.Києва від 4 квітня 2006 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково. Зобов'язано відповідача прийняти до оплати листки непрацездатності та
іншої частини позову відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України. В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Печерського районного суду м.Києва від 4 квітня 2006 року
та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 18 вересня 2006 року, ухвалити нове
рішення, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального права, а саме : висновки судів суперечать фактичним даним у
справі, які досліджувалися в суді; неправильно застосовані норми Конституції
України, Закону України «Про Конституційний Суд України», Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»,
порушено ст.ст. 2, 52, 74, 81, 86, 159, 161, 163, 190, 200, 206 КАС України.

Заслухавши
доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши доводи касаційної скарги за
матеріалами справи , колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами
встановлено, що на момент прийняття рішення 3 листопада 2005 року з'їздом
суддів України про припинення повноважень ОСОБА_1 та виходом його у відставку,
позивач перебував на лікарняному. На момент розгляду справи судом, наказ про
звільнення позивача з посади в зв'язку з припиненням його повноважень судді
Конституційного Суду України та відставкою був відсутній, та не проведений
остаточний розрахунок, оскільки трудова книжка позивача знаходилася у відділі
кадрів Секретаріату Конституційного Суду України.

Враховуючи
наведене, суди дійшли до правильного висновку про те, що листки
непрацездатності серія НОМЕР_1 і серія НОМЕР_2 підлягають прийняттю, оскільки
вказані листки непрацездатності є продовженням лікарняного, виданого за період
з 3 листопада 2005 року по 18 листопада 2005 року, який був оплачений
відповідачем.

Висновок
суду про продовження терміну лікування ОСОБА_1 після 18 листопада 2005 року
грунтується на тому, що після амбулаторного лікування йому було призначене лікування
в умовах стаціонару. Відповідач у судовому засіданні зазначених обставин не
спростував.

Тому, судом
першої інстанції обгрунтовано задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1, а
судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції - залишено без змін.

Доводи касатора про те, що висновки судів суперечать фактичним даним
справи, які досліджувалися у суді та неправильне застосування норм Конституції
України та Законів, не знайшли свого підтвердження, а тому колегією суддів не
приймаються до уваги.

Відповідно
до ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати
докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені
в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Колегія
суддів приходить до висновку, що обставини у справі встановлені повно та
всебічно, а прийняті рішення належним чином мотивовані.

Оскільки
оскаржувані судові рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і
процесуального закону, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну
скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230 КАС України,
колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А
:

Касаційну скаргу Конституційного Суду України залишити без задоволення, а ухвалу
Апеляційного суду м.Києва від 18 вересня 2006 року та постанову Печерського
районного суду м.Києва від 4 квітня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1до
Конституційного Суду України про визнання дій неправомірними, поновлення
порушеного права та стягнення коштів за листками непрацездатності - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст.ст. 237
КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Д.В.
Ліпський

СУДДІ : С.Є.
Амєлін

М.І. Гурін

М.Г. Кобилянський

В.В. Юрченко