Справа № 4-2652/05/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
23 травня 2007 року у м. Києві колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
головуючого-судді: : Цуркана М.І.,
суддів: Амєліна С.Є., Гуріна М.І., Ліпського Д.В.,
попередньому судовому засіданні в порядку касаційного провадження
адміністративну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Олевського
відділення Лугинської міжрайонної
державної податкової інспекції Житомирської області за касаційною скаргою
Олевського відділення Лугинської міжрайонної державної податкової інспекції
Житомирської області на рішення Олевського районного суду Житомирської області
від 31 грудня 2003 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 14
ОСОБА_1 в грудні 2003 року звернувся до суду
зі скаргою на бездіяльність Олевського відділення Лугинської міжрайонної державної податкової
інспекції Житомирської області. Просив зобов»язати відповідача проставити в
його паспорті відмітку про наявність у них права на здійснення будь-яких
платежів без зазначення ідентифікаційного номера.
Свої вимоги мотивував релігійними
переконаннями та ст. 1 Закону України “Про державний реєстр фізичних осіб -
платників податку та інших обов'язкових платежів”.
Рішенням Олевського районного суду від 31
грудня 2003 року скаргу ОСОБА_1 було задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської
області від 14 квітня 2004 року апеляційну скаргу Лугинської міжрайонної
державної податкової інспекції було
відхилено, а рішення Олевського районного суду від 31 грудня 2003 року залишено
без змін.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями
Олевське відділення Лугинської міжрайонної державної податкової інспекції
Житомирської області звернулося з касаційною скаргою, у якій просить скасувати
постановлені судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та постановити
нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1

Заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга відповідача задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Задовольняючи вимоги
позивача, суд першої інстанції правильно виходив з положень ст. 1 Закону
України “Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших
обов”язкових платежів”, відповідно до яких Державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших обов”язкових платежів (далі - Державний реєстр)
створюється для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб,
зобов”язаних сплачувати податки, збори, інші обов”язкові платежі до бюджетів та
внески до державних цільових фондів у порядку і на умовах, що визначаються
законодавчими актами України.

У той же час,
відповідно до ч. 2 ст. 1 цього Закону, передбачена можливість ведення обліку
платників податку, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються
від прийняття податків та інших обов”язкових платежів, за раніше встановленими
формами обліку платників податків та інших обов'язкових платежів.

Доводи касаційної
скарги на увагу не заслуговують, оскільки обрання альтернативної форми обліку
платником податку - це право, надане громадянину Законом. Посилання суб”єкта
оскарження на відсутність механізму внесення відміток в паспорти громадян не
може бути перешкодою до реалізації прав платниками податків, закріплених в Законі, та підставою для невиконання його
вимог посадовими особами Державної податкової інспекції.

Крім того, п. 6
Положення “Про паспорт громадянина України” передбачає можливість внесення записів
до паспорта, передбачених цим Положенням або законодавчими актами України.

Статтею 1 Закону
України “Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших
обов”язкових платежів” передбачено, що для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні
державні органи, зберігаються раніше
встановлені форми обліку платників податків та інших обов”язкових платежів.
У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Крім того, будь-яких
застережень щодо застосування норм
закону по відношенню до осіб, яким цей номер був присвоєний раніше,
Закон не містить.

Враховуючи наведене,
колегія вважає, що суди першої та апеляційної інстанції правильно застосували
норми матеріального і процесуального права, чинних на час розгляду справи, та
дали належну правову оцінку обставинам у справі.

Керуючись ст. ст. 210,
220, 220-1, 223, 224, 230, 231, КАС України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
Олевського відділення Лугинської
міжрайонної державної податкової інспекції Житомирської області залишити без
задоволення, а рішення Олевського районного суду від 31 грудня 2003 року та
ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 14 квітня 2004 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст..237 КАС
України.

Головуючий: Цуркан М.І.

Судді:
Амєлін С.Є.

Гурін М.І.

Ліпський Д.В.

Юрченко
В.В.

З оригіналом звірено:

Суддя:
Юрченко В.В.