Справа № 2-а-11931/07
Суддя: Федчук В.В.
Дата ухвалення: 2007-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2007 року
Вінницький окружний адміністративний суд

в складі: головуючого - судді Федчука В.В.

при секретарі -
Педорук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1до військової частини А0549 про визнання дій
протиправними, зобов'язати виплатити грошову компенсацію замість речового майна
, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до військової частини А0549 про визнання
дій протиправними, зобов'язати виплатити грошову компенсацію замість речового
майна в сумі 2148,08 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходив військову службу у
військовій частині А0201 і наказом Міністра оборони України від 15 грудня 2006
року був звільнений за станом здоров'я
у званні полковника.

Наказом командира військової частини А0201 від 22 грудня 2006 року №238
позивачу при звільненні мала бути виплачена грошова компенсація в сумі 2148,08
гривень за неотримане речове майно, що підтверджується довідкою, виданою
військовою частиною А0549, де позивач перебував на речовому забезпеченні.

Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та
членів їх сімей» військовослужбовцям гарантовано одержання матеріального та
іншого забезпечення.

Однак, позивачу не виплачено грошової компенсації замість неотриманого
речового майна.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про
слухання справи у його
відсутність. Позов підтримує повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України особа, яка бере
участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її
відсутності. В такому разі суд приходить до висновку слухати справу за відсутності
позивача.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмове заперечення, в
якому зазначив, що Законом України від 17.02.2000 року №1459-III та Законом України від 23.03.2000 року №1577-III призупинено дію частини 2 статті 9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині
одержання офіцерами та військовослужбовцями, що проходять військову службу за
контрактом грошової компенсації за речове майно.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних підстав.

ОСОБА_1проходив військову службу у
військовій частині А0201. На речовому забезпеченні перебував у військовій частині
А0549. Наказом
Міністра оборони України від 15 грудня 2006 року він був звільнений за станом
здоров'я у званні полковника.

Наказом командира військової частини А0201 від 22 грудня 2006 року №238
позивачу при звільненні мала бути виплачена грошова компенсація в сумі 2148,08
гривень за неотримане речове майно, що підтверджується довідкою, виданою
військовою частиною А0549, де позивач перебував на речовому забезпеченні.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону
України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та
інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби,
стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Довідкою №348 на одержання грошової
компенсації замість речового майна, що підлягає видачі полковнику ОСОБА_1,
передбачено, що станом до 10.03.2000 року ОСОБА_1 належало виплатити 130,87
гривень, станом після 10.03.2000 року - 2148,08 гривень.

П.2 ст.9-1 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено,
що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або
перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних
їм за нормами забезпечення предметів
речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

Однак, відповідно до п.2 Закону
України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» дію частини другої
статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» призупинено в частині одержання військовослужбовцями
продовольчих пайків або за їх бажанням
грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців
Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної
служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх
військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг,
який зашифровує особу та відомчу належність
військовослужбовців).

До набрання чинності даним Законом
військовослужбовці мали право на одержання речового майна або за їх бажанням
грошової компенсації замість них. Відповідно до наданої довідки №348 ОСОБА_1
станом до 10.03.2000 року належало б виплатити суму в розмірі 130,87 гривень.
Тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково в сумі
130,87 гривень.

Що ж стосується вимог позивача про
виплату грошової компенсації замість речового майна в сумі 2148,08 гривень, в
цій частині суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позову, оскільки дію
статті щодо одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх
бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна
зупинено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 71, 86, 159, 163, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1до військової частини А0549 про визнання дій
протиправними, зобов'язати виплатити грошову компенсацію замість речового майна
задовольнити частково.

Зобов'язати військову частину А0549 (м. Вінниця, вул. Червоноармійська, 71)
виплатити ОСОБА_1(АДРЕСА_1) грошову компенсацію замість речового майна, що
підлягало видачі на час його звільнення в сумі 130,87 гривень (сто тридцять
гривень 87 копійок).

В решті позову відмовити.

Відповідно до ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України
постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня ї проголошення, а в разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу - з дня складення в повному
обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. При
цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя:

Станом на 21.09.2007 року постанова не набула чинності

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: