Справа № К-18359/06
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2007-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2007 р.
Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Нечитайла О.М.

Пилипчук
Н.Г.

Рибченка
А.О.

Степашка
О.І.

при
секретарі: Ільченко
О.М.

За участю представників сторін:

Позивача: Цвіненка Д.М.

Відповідача: Карповича В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну
скаргу

Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому та
Відкритого акціонерного товариства «Хмельницькмолпром»

на постанову Господарського суду Хмельницької
області від 29.11.2005 р. та постанову
Житомирського апеляційного господарського суду від 14.03.2006
р.

у справі № 6/208 НА

за позовом Відкритого акціонерного товариства
«Хмельницькмолпром»

до Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому

про визнання недійсними податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень ДПІ у м.Хмельницькому №/0/1707
від 06.05.2005 р. та №/1/1707 від 09.06.2005 р., якими встановлено
завищення бюджетного відшкодування у сумі 634892,00 грн.

Постановою
Господарського суду Хмельницької області від 29.11.2005 р. позов задоволено.
Визнано нечинними та скасовано податкове повідомлення №/0/1707 від
06.05.2005 р. яким встановлено завищення бюджетного відшкодування у сумі
634892,00 грн. та №/1/1707 від 09.06.2005 р., якими встановлено
завищення бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 634892,00 грн. та застосовані
штрафні санкції в розмірі 175871,00 грн.

Постановою
Житомирського апеляційного господарського суду від 14.03.2006 р. рішення місцевого господарського суду
скасовано в частині визнання нечинними та скасування податкових
повідомлень-рішень щодо визначення завищення бюджетного відшкодування ПДВ на
суму 634892,00 грн. з відмовою в позові в цій частині та змінено в частині судових витрат.

У справі
відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами позивача та
відповідача.

У касаційних скаргах позивача ставиться питання про скасування рішення
суду апеляційної інстанції та залишення
в силі рішення місцевого господарського суду
з підстав порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає,
що ним правомірно включено до податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 634892,00
грн. за податковою накладною №НОМЕР_1 від 31.01.2005 р. А крім того, у
відповідача відсутні законні підстави для прийняття податкового
повідомлення-рішення та застосування штрафних санкцій у зв'язку з порушенням
18.12.2001 р. провадження у справі про банкрутство позивача та відкриттям
27.08.2004 р. процедури санації.

У касаційній скарзі
відповідача ставиться питання про скасування постанови місцевого господарського
суду та постанови суду апеляційної інстанції в частині задоволення позову та
про ухвалення нового рішення, яким в задоволеній частині позову відмовити.

Відповідач
у запереченнях на касаційну скаргу та
його представник у судовому засіданні касаційної інстанції просив касаційну
скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду апеляційної інстанції в
цій частині - без змін.

Позивач
заперечень на касаційну скаргу відповідача
не надав, його представник у судовому засіданні касаційної інстанції
просив касаційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Перевіривши у
відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга позивача
підлягає задоволенню, а касаційна скарга відповідача підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено у
справі, 01.12.2004 р. між ВАТ «Хмельницькмолпром» (покупець) та ТОВ «Львівський
молочний комбінат» (продавець) укладено договір №267-УС купівлі-продажу товару
на загальну суму 3809354,99 грн.

За даною угодою
на підставі податкової накладної від 31.01.2005 р. №НОМЕР_1 позивачем віднесено
до податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 634892 грн.

У квітні 2005 р.
відповідачем проведено позапланову документальну перевірку позивача на предмет
дотримання ним вимог правильності обчислення сум податку на додану вартість,
заявлених до відшкодування за січень 2005 р., за результатами якої складено акт
№895/233-00453380 від 26.04.2005 р.

Перевіркою
встановлено, що позивачем завищено суму податкового кредиту з податку на додану
вартість у розмірі 634892 грн. за податковою накладною від 31.01.2005 р.
№НОМЕР_1, отриманою від ТОВ «Львівський молочний комбінат» та оформленою з
порушенням пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»
(далі - Закон «Про ПДВ») та п.п.12,18 Наказу Державної податкової адміністрації
України від 30.05.1997 р. № 165 «Про порядок затвердження податкової накладної
та порядку її заповнення», зареєстрованого в МЮ України 23.06.1997 р. 3233/2037.

Зустрічною
виїзною перевіркою ТОВ «Львівський молочний комбінат» встановлено, що за
вказаною в податковій накладній адресою
зареєстровано ТОВ «Львівський молочний комбінат» та ДП «Молочний світ», а
фактично за даною адресою відсутні будь-які підприємства. Крім того, спірна
податкова накладна скріплена печаткою ПП «Консалтингова фірма «Прометей» -
філією ТОВ «Львівський молочний комбінат», в договорі купівлі-продажу №267-УС
від 01.12.2004 р. зазначена інша ніж в податковій накладній адреса ТОВ
«Львівський молочний комбінат».

З огляду на
викладене, відповідачем зроблено висновок, що дана податкова накладна не дає
право позивачу на включення до складу податкового кредиту з податку на додану
вартість суми 634892 грн., оскільки пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про
ПДВ» не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по
сплаті податку на додану вартість, що не підтверджені податковими накладними.

06.05.2005 р.
відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/1707, яким
визначено завищення позивачем бюджетного відшкодування у сумі 634892 грн. та
нараховано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 175871 грн.

За результатами
оскарження податкового повідомлення-рішення в порядку апеляційного узгодження,
скарга позивача залишена без задоволення, податкове повідомлення-рішення без
змін. 09.06.2005 р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення
№/1/1707, яким доведено нові граничні строки сплати зобов'язання.

Відповідно до
пп.7.5.1 та 7.5.3 п.7.5 ст.7 Закону України «Про ПДВ» датою виникнення права
платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої події:
або дата списання коштів із банківського рахунка платника податку в оплату
товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунка (товарного чека) - в
разі розрахунків із використанням кредитних дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно пп.7.4.5
п.7.4 ст.7 Закону України «Про ПДВ» не дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Місцевим
господарським судом встановлено, що висновки податкового органу сформовані на
підставі податкової накладної №НОМЕР_1 від 31.01.2005 р. скріпленої печаткою
філії продавця - Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей».
Зазначена накладна не взята судом до уваги, оскільки отримана в порушення
закону, так як під час перевірки працівникам податкового органу повідомлялось,
що вона є неналежною і підлягає поверненню, а податковий кредит сформований на
підставі податкової накладної, яка знаходиться у керуючого санацією ОСОБА_1,
яка є єдиною особою що відповідає за
формування податкових зобов'язань позивача. Належним доказом у справі судом
визнано податкову накладу №НОМЕР_1 від 31.01.2005 р., видану ТОВ «Львівський
молочний комбінат» позивачу для
підтвердження здійснення господарського операції за договором №267-УС та
віднесення ПДВ в сумі 634892 грн. до податкового кредиту.

Вимоги до
реквізитів податкової накладної встановлені пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України
«Про ПДВ».

Оскільки дані
приписи не містять вимоги про обов'язкове зазначення у податковій накладній
одиниці виміру товару, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про
безпідставність висновків відповідача, що відсутність одиниці виміру товару по
деяких видах продукції вказаних в податковій накладній №НОМЕР_1 від 31.01.2005
р. позбавляє позивача права на включення до податкового кредиту витрат зі
сплати ПДВ.

Крім того,
зареєстроване місцезнаходження продавця ТОВ «Львівський молочний комбінат» є Київська обл., Сквирський р-н, с.Безпечна,
хутір Ордаша, 19, однак ТОВ «Львівський молочний комбінат» здійснює господарську діяльність за адресою
м.Львів, вул.Б.Хмельницького, 302, використовуючи майновий комплекс, що належить
йому на підставі рішення Господарського суду Львівської області №1/779-20/302
від 09.11.2004 р. Зазначення в
податковій накладній зареєстрованої адреси місцезнаходження, а не фактичного
місця знаходження особи не є підставою для визнання податкової накладної
недійсною.

Враховуючи
викладене, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського
суду, що спірна податкова накладна №НОМЕР_1 від 31.01.2005 р. містить всі
обов'язкові реквізити, визначені Законом України «Про ПДВ», а тому суми
сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів,
підтверджені такою накладною, підлягають
включенню до складу податкового кредиту.

Висновок
апеляційного господарського суду, що податкова накладна від 31.01.2005 р.
№НОМЕР_1 не є належними документом для
віднесення позивачем до податкового кредиту ПДВ у розмірі 634892 грн., оскільки наявні в матеріалах справи дві
копії зазначеної податкової накладної, надані позивачем та ТОВ «Львівський
молочний комбінат» відрізняються між
собою підписом особи, яка її склала, та печатками - від податкової накладної,
отриманої податковим органом під час проведення перевірки, судова колегія вважає необґрунтованим, заснованим на
припущеннях, оскільки для таких висновків потрібні спеціальні знання. Крім
того, судом апеляційної інстанції не дана оцінка наявній в матеріалах справи
копії спірної податкової накладної (а.с.102),
належним чином засвідченої позивачем, на відміну від інших копій, які були взяті судом до уваги.

Щодо висновків
відповідача про відсутність у позивача права на відшкодування ПДВ у зв'язку з
непроведенням оплати придбаної продукції за договором №267-УС від
01.12.2004р. та що дані витрати не
відносяться до складу валових витрат, то місцевим господарським судом
встановлено, що позивач здійснив оплату придбаної продукції шляхом передачі ТОВ «Львівський молочний
комбінат» двох простих векселів на суму 20218272,88 грн. Векселеодержувач, поставивши цю суму на
податкове зобов'язання, що свідчить про сплату, виписав податкову накладну, на
підставі якої платник відобразив податковий кредит. Розрахунок векселем у вигляді компенсації за товар
векселеодержувачем відображено в
податковій декларації, по даній
господарській операції виставлено податкове зобов'язання, що підтверджується
даними зустрічної перевірки ТОВ «Львівський молочний комбінат». Вказані
обставини свідчать про правомірність
відображення податкового зобов'язання і податкового кредиту учасниками
господарських відносин без порушення інтересів держави та прав платника
податку.

Відповідно до
п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові
витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у
грошовій матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються таким платником податку для
їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Факт
використання позивачем отриманого за договором товару у власній господарській
діяльності підтверджується Договором комісії №100-ТХ 01.12.2004 р. укладеним з
ДП «Торговий дім», за яким останнє здійснювало в інтересах позивача продаж
продукції, зокрема отриманої від ТОВ «Львівський молочний комбінат», та
перерахувало позивачу кошти в повному обсязі. Вказані кошти були враховані
позивачем при визначені податкового зобов'язання з ПДВ.

За таких
обставин, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про
правомірне включення позивачем до податкового кредиту ПДВ в розмірі 634892,00
грн. за податковою накладною №НОМЕР_1 від 31.01.2005 р.

Разом з тим
судова колегія не може погодитись з висновками судів попередніх інстанцій щодо
підстав визнання неправомірним застосування
відповідачем штрафних санкцій в розмірі 175871 грн.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом
дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка
(штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне
виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і
кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання
встановленого строку існуючі зобов'язання і спрямовані на відновлення
платоспроможності боржника або його ліквідації з метою здійснення заходів щодо
задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням
провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької
діяльності боржника, він має право укладати договори та вчиняти інші право
чини, у зв'язку з чим у нього виникають права та обов'язки, виконання яких
забезпечується на загальних засадах.

З огляду на наведене можна зробити висновок про те, що дія мораторію
поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями,
згідно із загальними правилами, нараховуються неустойка (штраф, пеня),
застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових
зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Враховуючи
те, що завищення позивачем бюджетного відшкодування з ПДВ встановлено після
18.12.2001 року, тобто після порушення
провадження у справі про банкрутство та введення мораторію, дія мораторію на виконання цих податкових зобов'язань не
розповсюджувалась.

Даний висновок
кореспондує зі змістом ч. 1 ст. 23 Закону України
“Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”,
згідно з якою нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій по всіх видах заборгованості за зобов'язаннями, строк
виконання яких настав після порушення справи про банкрутство та введення
мораторію, припиняється лише з дня прийняття господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Зважаючи на
викладене, судова колегія дійшла висновку,
що судами неправильно застосовано правила ст.12 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Однак, враховуючи, що такі висновки не вплинули на
правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, судова колегія вважає
за необхідне виключити їх з мотивувальної частини рішення.

Доводи
касаційної скарги відповідача не беруться до уваги, оскільки вони не спростовують
фактичних обставин справи, встановлених судом.

За таких
обставин, судова колегія вважає, що суд першої повно та всебічно оцінивши
обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права
прийняв правильне рішення, яке скасовано помилково.

Враховуючи
викладене, касаційна скарга позивача підлягає задоволенню, постанова суду
апеляційної інстанцій - скасуванню, а рішення місцевого господарського суду
залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 226, 230 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну
скаргу Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому задовольнити частково.

Касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Хмельницькмолпром» задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного господарського
суду від 14.03.2006 р. скасувати.

Постанову Господарського
суду Хмельницької області від 29.11.2005 р. залишити в силі.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими
обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді О.М.Нечитайло

Н.Г.Пилипчук

А.О.Рибченко

О.І.Степашко

Повний текст ухвали складено 23.04.2007 р.