Справа № 22а-55/07
Суддя: Здрилюк О.І.
Дата ухвалення: 2007-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-55/07 Головуючий у 1 інстанції - Пушкарчук В.П.
Категорія - 23 Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2007року м.Луцьк

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого - судді Стрільчука
В.А.,

суддів - Карпук А.К.,
Здрилюк О.І.,

при секретарі
Губарик К.А.,

з участю сторін

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції, Державної
податкової адміністрації України про визнання протиправними рішення ДПА України
про зміну цивільно-правових відносин, відшкодування податкового кредиту,
стягнення штрафних санкцій та відшкодування моральної шкоди за апеляційною
скаргою представника позивача ОСОБА_2 на постанову Луцького міськрайонного суду
від 16 січня 2007 року.

Особи, які
беруть участь у справі: позивач -
ОСОБА_1; представник позивача -
ОСОБА_2;

відповідачі - Луцька об'єднана
державна податкова інспекція, Державна податкова адміністрація України;

представники
відповідачів - Таран
Олександр. Павлович, Мельничук Максим Володимирович.

Колегія суддів

Встановила:

Постановою
Луцького міськрайонного "суду від 16
січня 2007 року в
позові ОСОБА_1 до Луцької об'єднаної
податкової

2

інспекції (далі - Луцької ОДНІ) та
Державної податкової адміністрації України (далі - ДПА України) про визнання протиправним рішення ДПА
України про зміну цивільно-правових відносин шляхом надсилання листа від 04.04.2005 р. за № 6119/17-3117 та стягнення з
відповідачів 503 грн. 07 коп. основного
боргу, 503 грн. 07 коп. штрафу та 20196 грн. 47 коп. моральної
шкоди - відмовлено.

В апеляційній
скарзі представник позивача ОСОБА_2 просить скасувати цю постанову та ухвалити
нову - про
задоволення позову.

Вважає, що
допущено невідповідність висновків суду обставинам справи та порушено норми
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт
зазначає, що судом не враховано тієї обставини, що лист ДПА України від 04.04.2005 р. за № 6119/17-3117 є не рішенням, а
дією, направленою на зміну цивільно-правових відносин і компетенція
адміністративних судів згідно п.1 ч.1 ст. 17
КАС України поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень також щодо оскарження його дій.

Також твердження
суду, що вказаним листом відповідач лише роз'яснював норми закону не
ґрунтується на нормах законодавства, згідно яких ДПА України відповідно до
покладених на неї завдань розробляє і видає інструктивні та методичні документи
про порядок застосування законодавчих актів про податки, інші платежі до
бюджетів, внески до державних цільових фондів.

Крім того,
проводячи розрахунок належного до повернення позивачу податку, Луцька О ДПІ,
всупереч вимог - ст.3 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»
та ст.2 Положення
про ДПА України, керувалась саме цим листом ДПА України, а не чинним
законодавством.

Також висновки
суду першої інстанції про правильність віднесення

Луцькою ОДПІ
лише частини сплачених коштів за навчання та про можливість включення
залишкових сум до складу податкового кредиту за наслідками наступного звітного 2006 року, а також
про законність не включення до складу податкового кредиту сплачених сум
благодійної допомоги та вартості придбаних ліків суперечать вимогам Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Суд не
обґрунтував відмови у задоволенні позовних вимог стосовно відшкодування податку
з доходів фізичних осіб в сумі 204
грн. 36 коп. та
стягнення штрафу в розмірі 503
грн. 07 коп..

Безпідставними
та необґрунтованими є покликання суду на відсутність причинно-наслідкового
зв'язку між незаконними діями відповідачів та завданою цими діями моральною
шкодою позивачу і не взято до уваги наведених позивачем доказів в обґрунтування
моральної шкоди та визначення її розміру.

3

Судом першої
інстанції встановлено, що позивачу ОСОБА_1 відшкодовано нарахований і
виплачений Луцькою ОДПІ податковий кредит за 2005 рік в належному розмірі - 195 грн. 50
коп.. При цьому відповідачем виконано вимоги, передбачені пунктами 1.3, 1.6
статті 1, підпунктом 5.1.1 пункту 5.1, пунктами 5.2.1, 5.3.2, 5.3.3 статті 5,
підпунктом 6.5.1 пункту 6.5 статті 6, пункту 9.7.4 статті 9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб».

Заслухавши осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1
ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Із позовних
вимог вбачається, що ОСОБА_1 лист ДПА України від 04.04.2005 р. за №
6119/17-3117 оскаржує саме, як протиправне рішення, а не дії цього суб'єкта
владних повноважень. 1 протягом судового розгляду справи позовних вимог не
змінювала і не уточнювала. А тому покликання апелянта на неврахування судом
тієї обставини, що оспорюваний лист ДПА України від 04.04.2005 р. слід
розцінювати не як протиправне рішення, а як неправомірні дії цього суб'єкта владних
повноважень є безпідставними.

Із довідки про
доходи і утримання податку з фізичних осіб вбачається, що позивачу в 2005 році
нараховано сукупний доход в сумі 11253 грн. 68 коп., який відповідно до вимог
п.1.6 ст.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» і є загальним
оподатковуваним доходом, з якого Луцька ОДПІ і проводила розрахунки стосовно
відшкодування надміру сплаченого податку. Також у 2005 році із доходів
позивача було утримано податок в розмірі 1412
грн. 56 коп..

Із приєднаних
позивачем квитанцій та фіскальних чеків (а.с.8, 9) вбачається, що в 2005
році нею сплачено:

· на
користь Волинського державного університету імені Лесі України за навчання
сина: 27 січня - 1140 грн., 30 серпня - 1135 грн. та 21 грудня - 1135 грн.;

· на
користь благодійної організації «Муніципальна лікарняна каса» 12 червня
благодійний внесок в сумі 10
грн.;

· та
сплачено в аптеках за придбаний товар кошти в сумі 381 грн. 60 коп..

Відповідно до
вимог підпунктів 5.3.2,
5.3.3, 5.3.4 пункту 5.3
ст.5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» платник податку
має право включити до складу податкового кредиту звітного року такі витрати,
фактично понесені ним протягом такого звітного року:

4

пп. 5.3.2 - суму коштів або вартість майна,
переданих платником податку у вигляді пожертвувань або благодійних внесків
неприбутковим організаціям, зареєстрованим в Україні, у розмірі, що перевищує
два відсотки, але не є більшим п'яти відсотків від суми його загального
оподатковуваного доходу такого звітного року;

пп. 5.3.3 - суму коштів,
сплачених платником податку на користь закладів освіти для компенсації вартості
середньої професійної або вищої форми навчання такого платника податку, іншого
члена його сім'ї першого ступеня споріднення, але не більше суми, визначеної у
підпункті 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 цього Закону, у
розрахунку за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного
податкового року;

пп. 5.3.4 - суму власних
коштів платника податку, сплачених на користь закладів охорони здоров'я для
компенсації вартості платних послуг з лікування такого платника податку або
члена його сім'ї першого ступеня споріднення, у тому числі для придбання ліків,
донорських компонентів, протезно-ортопедичних пристосувань у розмірах, що не
покриваються виплатами з фонду загальнообов'язкового медичного страхування,
крім витрат на: ...

з) придбання
ліків, медичних засобів та пристосувань, оплати вартості медичних послуг, які
не підпадають під перелік життєво необхідних, встановлений Кабінетом Міністрів
України.

Враховуючи
зазначену вимогу закону та приєднані позивачем письмові докази, суд першої
інстанції прийшов до правильного висновку про вірне нарахування Луцькою ОДПІ
податкового кредиту позивачу саме в розмірі 195 грн. 50
коп., які їй виплачені.

Оскільки
сплачений позивачем благодійний внесок не відповідає розміру, визначеному п.п.5.3.2 п.5.3 ст.5
Закону і доказів про те, що придбані ліки підпадають під встановлений Кабінетом
Міністрів України перелік життєво необхідних, то відповідач правомірно не взяв
до уваги вказані кошти, як підставу для нарахування податкового кредиту.

Позивачем
приєднано квитанції про оплату за навчання сина. Оскільки до декларації
позивачем не було приєднано квитанції про оплату в 2004 році коштів за
перший семестр 2004-2005
навчального року, який включає в себе січень і лютий 2005 року, то Луцька
ОДНІ, з врахуванням вимог п.п.5.3.3
п.5.3 ст.5 Закону, вірно взяла до уваги лише квитанцію від 27.01.2005 року -про оплату за 2 семестр 2004-2005 навчального року
(за період з березня по серпень включно) в розмірі 1135 грн. та
квитанцію від 30.08.2005
року - про
оплату за 1 семестр 2005-2006 навчального року
(за період з вересня по грудень включно) -
756 грн. 67 коп..

Таким чином,
Луцька ОДПІ законно взяла як підставу для нарахування податкового кредиту
розмір плати за навчання лише 1891
грн. 67 коп..
Застосовуючи механізм визначення розрахунку: ((11253,68 грн. - 1891,67 грн.) х
13% - 1412,56 грн. = 195,50 грн.) позивачу вірно і своєчасно відшкодовано
надміру сплачений податок саме в розмірі 195 грн. 50 коп..

5

Оскільки у
вірному розмірі та своєчасно позивачу виплачено надміру сплачений податок, то
відсутні будь-які підстави для стягнення штрафу та відшкодування моральної
шкоди.

Враховуючи
обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що, вирішуючи всі позовні
вимоги ОСОБА_1, судом першої інстанції на підставі встановлених в судовому
засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено
правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що
регулюють ці правовідносини.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Доводи апелянта
про невідповідність висновків суду обставинам справи не стверджуються жодними
доказами і с власним
тлумаченням позивачем та її представником цих обставин справи і нормативних актів,
а тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Постанова
постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав
для її скасування чи зміни не вбачається.

Разом з тим,
судом першої інстанції при постановлені судового рішення не вирішено питання
про судовий збір, який підлягає стягненню з позивача, яка його несплатила при
зверненні з позовом в суд, покликаючись на п.п.20.4.4. п.20.4 ст.20 Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб». Однак, вказана норма закону не
звільняє позивача від сплати судового збору взагалі, а лише надає право подати
позовну заяву без попередньої сплати судового збору (державного мита).

Враховуючи те,
що позивач заявила три окремі позовні вимоги (вимоги про визнання неправомірним
рішення, вимоги майнового характеру та вимоги немайнового характеру), то
стягненню підлягає судовий збір в розмірі 62
грн. 90 коп. (3,40 + 51 + 8,50).

Керуючись ст.ст.
198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову
Луцького міськрайонного суду від 16
січня 2007 року у
даній справі - залишити
без змін, доповнивши резолютивну частину наступним реченням:

Стягнути з
ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 62 грн. 90
коп. (шістдесят дві грн. 90 коп.).

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в
повному обсязі.