Справа № К-22385/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007 року № К- 22385/06 м. Київ

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в складі: головуючого- судді: Бутенка В.І.

суддів:
Штульмана І.В., Лиски Т.О., Сороки М.О., Панченка О.І.,-

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_1 - представника ПП (приватного підприємця) ОСОБА_2, на постанову
господарського суду Запорізької області від 16 січня 2006 року та ухвалу
Запорізького апеляційного господарського суду від 11 квітня 2006 року у справі
за позовом приватного підприємця ОСОБА_2 до Бердянської міської Ради
Запорізької області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог
на предмет спору - приватний підприємець ОСОБА_3 про визнання недійсним
Державного акту на право постійного користування землею,-

ВСТАНОВИЛА:

17.06.2005 року
до господарського суду Запорізької області звернувся ПП ОСОБА_2. з позовною
заявою до ПП ОСОБА_3. та Бердянської міської ради, М.Бердянськ про визнання
недійсним Державного акту на право постійного користування землею.

У зв'язку із
скасуванням Запорізьким апеляційним господарським судом ухвали Запорізького
апеляційного господарського суду від 17 серпня 2005 року у справі №20/230,
розпорядженням Голови господарського суду Запорізької області Немченко О.І. №
885 від 09.11.2005 року, справу № 20/230 передано для розгляду по суті судді
Зінченко Н.Г. 14.11.2005 року ухвалою господарського суду Запорізької області
відкрито провадження по адміністративній справі № 20/230-4/289-АП, сторонам
роз'яснено, що даний спір підлягає вирішенню за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 01.09.2005 року.

Рішенням
виконавчого комітету Бердянської міської ради від 13.09.2001 року за №522 «Про
вилучення і надання в користування земельних ділянок» ПП ОСОБА_2. передано в
оренду земельну ділянку площею 0,0012 га., в районі перехрестя пр.Праці та
вул.Дюміна, для розміщення та обслуговування торгового кіоску строком до
01.10.2004р.

На підставі
вказаного рішення між ПП ОСОБА_2. та Бердянською міською радою укладений
договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований в книзі записів договорів
оренди землі від 30.10.2001 року за №
НОМЕР_1.

Згідно п.14
Рішення тридцять другої сесії четвертого скликання Бердянської міської ради
НОМЕР_2 поновлено договір оренди земельної ділянки та передано в
короткострокову оренду ПП ОСОБА_2. земельну ділянку площею 0,0012 га.,
розташовану в районі перехрестя пр.Праці та вул.Дюміна для розміщення та
обслуговування торгового кіоску, строком до 01.10.2007 року.

ПП ОСОБА_2.
звернувся до суду з позовом до Бердянської міської ради про визнання недійсним
Державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_3, оскільки
частина земельної ділянки, наданої йому в оренду внесена до меж постійного
землекористування ОСОБА_3. Позивач вважає, що вказаний акт суперечить
законодавству України. А саме, ст.92 ЗК України (чинного з 01.01.2002р.),

1

згідно з якою право постійного користування земельною
ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише
підприємства, установи, організації. Тому, 29.12.2002року рада не мала права
видавати ОСОБА_3. Державний акт на право постійного користування землею, а
рішення виконкому Бердянської міської ради від 17.06.1999 року повинно бути приведеним
у відповідність до нового законодавства. Вважає, що прийняттю рішень виконкомом
Бердянської міської ради від 17.06.1999р. № 370 та від 07.10.99 року № 572
повинно було передувати зібрання технічної документації та розроблення проекту
відведення, в яких фіксувались би дані про суміжних власників або
землекористувачів. Така документація у ОСОБА_3. відсутня. Державний акт про
право постійного користування землею ОСОБА_3. містить у відомостях про суміжних
землекористувачів дані про ЗАТ «АЦ «Восток», однак на момент прийняття рішень
цей землекористувач не мав права на суміжні землі. На підставі цього, позивач
робить висновок, що межі земельної ділянки за рішеннями виконкому, та межі
зазначені в державному акті не співпадають. Крім того, зазначає, що Бердянська
міська рада при виданні Державного акту третій особі, не вирішила питання щодо
вилучення земельної ділянки з законного користування позивача у відповідності
до п.1 ст.141 ЗК України, чим порушила його права. Позивач ОСОБА_2. вважає, що
ОСОБА_3. набула право постійного користування земельною ділянкою з часу видачі
їй державного акту (29.12.2002р.). На цей час позивач був законним користувачем
частини земельної ділянки, яку було безпідставно включено до меж земельної
ділянки ОСОБА_3. З цих підстав позивач вважає, що Державний акт на право
постійного користування землею ОСОБА_3. підлягає визнанню недійсним.

Постановою
господарського суду Запорізької області від 16 січня 2006 року у справі №
20/230-4/289-АП відмовлено у задоволенні вищезазначеного позову ПП ОСОБА_2.
Вказана постанова суду мотивована тим, що право користування земельною ділянкою
у ПП ОСОБА_3. виникло з моменту переходу права власності на придбаний майновий
комплекс - з 27.02.1999 року. Виданий 29.12.2002 року на підставі відповідних
рішень виконкому Бердянської міської ради Державний акт на право постійного
користування землею посвідчив вказане право.

Ухвалою
Запорізького апеляційного господарського суду від 11 квітня 2006 року постанову
господарського суду Запорізької області від 16 січня 2006 року залишено без
змін.

Не погоджуючись
із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1. - представник ПП ОСОБА_2.,
посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права
подала касаційну скаргу, просить скасувати зазначені судові рішення і прийняти
нову постанову, якою визнати недійсним Державний акт на право постійного
користування землею від 29.12.2002 року за реєстраційним № НОМЕР_3, виданий
Бердянською міською радою ПП ОСОБА_3.

Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 19 березня 2007 року у справі відкрито
касаційне провадження.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з
таких підстав.

27.02.1999 року
ПП ОСОБА_3. придбала цілісний майновий комплекс двоповерхової будівлі (торговий
комплекс ІНФОРМАЦІЯ_1), який розташований на земельній ділянці 0,2121 кв.м. за
адресою АДРЕСА_1 в М.Бердянську. Це підтверджується договором купівлі-продажу
нерухомості НОМЕР_4 (із доповненнями до договору), укладеним з ТОВ «Івеко,ЛТД»,
згідно якого цільове призначення будівлі зберігалось, відповідно не змінювалось
і цільове призначення земельної ділянки. Вказаний договір купівлі-продажу
нерухомості не містив яких-небудь обмежень щодо переходу права на земельну
ділянку.

Відповідно до
ч.1 ст.ЗО Земельного кодексу України (від 18.12.1990 року) при переході права
власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах,
передбачених ст.67 цього Кодексу, і право власності або право користування
земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не
передбачено у

договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни
цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування
здійснюється в порядку відведення.

В підпункті «г'»
пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7
«Про практику застосування судами земельного законодавства при вирішенні
цивільних справ» зазначено, що «при переході права власності на будівлі та
споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з
положеннями чинної до цієї дати ст.30 ЗК до набувача від відчужувача переходить
належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій
розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі
відчуження. Після ж 31 грудня 2001 р. право власності на земельну ділянку або
її частину може переходити відповідно до ст.120 ЗК на підставі
цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди,
укладеного відповідно відчужувачем або набувачем.... Якщо договором про
відчуження жилого будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не
визначено, до набувача переходить право власності та її частини, одна з яких
зайнята жилим будинком, будівлею чи спорудою, а інша необхідна для їх
обслуговування».

Суд правильно
встановив, що ОСОБА_3. набула право на земельну ділянку при укладенні договору
купівлі-продажу, а прийняттям рішень виконавчого комітету Бердянської міської
ради від 17.06.1999 року №370 та від 07.10.1999 року №572 і видачею Державного
акту на право постійного користування землею вона оформила право на цю земельну
ділянку. Відсутність оформлення в установленому порядку права на земельну
ділянку не позбавляло ПП ОСОБА_3. права користування наданою їй земельною
ділянкою.

Відповідно до
ст.ст.22,23 Земельного Кодексу України право користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної
ділянки в натурі і одержання документа, що породжує це право.

З матеріалів
справи вбачається, що 15.06.2000 року ПП ОСОБА_3. уклала договір НОМЕР_6 на
виконання робіт з переоформлення технічної документації попереднього
землекористувача і 11.01.2001 року Бердянське міське управління земельних
ресурсів надало висновок про переоформлення технічної документації. Актом від
20.01.2001 року були встановлені межі земельної ділянки.

Таким чином,
право на спірну земельну ділянку у ПП ОСОБА_3. виникло раніше, ніж у ПП
ОСОБА_2., відповідно відсутні підстави для визнання недійсним Державного акту
на право постійного користування землею ПП ОСОБА_3. від 29.12.2002 року, який
виданий повноважним органом, у межах компетенції, визначеної законодавством та
ніяким чином не порушує права позивача.

Суди не
допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні
постанови господарського суду Запорізької області від 16 січня 2006 року та
ухвали Запорізького апеляційного господарського суду від 11 квітня 2006 року по
даній справі, тому підстави для їх скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст.223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 - представника приватного підприємця ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову господарського суду Запорізької області від 16 січня 2006 року та

ухвалу Запорізького апеляційного господарського суду від 11 квітня 2006
року -

залишити без змін. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але
може

бути оскарженою за винятковими обставинами до Верховного Суду України
протягом

одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя: І.В.Штульман

З