Справа № К-20194/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака
В.І.

суддів Білуги С.В.

Гаманка О.І.

Загороднього
А.Ф.

Заїки
М.М.

при
секретарі Проценко О. О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Київського районного суду м. Сімферополя від 18 листопада 2005 року та ухвалу
апеляційного суду АР Крим від 03 квітня 2006 року у справі за її позовом до ГУ
МВС України в АР Крим про визнання дій неправомірними, -

в с т а н о в и л а:

В
червні 2005 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ГУ МВС України в АР
Крим про визнання дій неправомірними.

Постановою
Київського районного суду м. Сімферополя від 18 листопада 2005 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду АР Крим від 03 квітня 2006 року, в
задоволенні позову відмовлено.

На зазначені судові рішення надійшла
касаційна скарга ОСОБА_1, в якій ставиться питання про
скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та перевіривши
судові рішення у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1
задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій
постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова
оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав, які передбачені статтями 225-229 Кодексу
адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами першої та апеляційної інстанцій правильно
зазначено, що відповідно до пункту 3 Указу Президента України №926/96 від
04.10.1996 року «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ»
доплати в розмірі від 25 до 50% від суми пенсії відносяться до додаткових,
право на встановлення яких надано керівникам внутрішніх справ і лише в межах асигнування,
що виділяється на утримання цих органів.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 під час служби в органах
внутрішніх справ надбавки не отримувала, була звільнена зі служби 20 лютого
1995 року.

Судами вірно зроблено висновок, що надбавка є додатковим
видом грошового забезпечення, право на встановлення якої надано керівникам
внутрішніх справ і лише у межах асигнування, що виділялося на утримання цих
органів, тобто ця доплата є необов'язковою виплатою і залежить від наявності
коштів на виплату грошового забезпечення, а також встановлюється по кожній
особі персонально. Таку надбавку ОСОБА_1 в період служби і звільнення не
одержувала, а тому суди обґрунтовано відмовили в задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що
не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 215, 2201, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
залишити без задоволення, а постанову
Київського районного суду м. Сімферополя від 18 листопада 2005 року та ухвалу
апеляційного суду АР Крим від 03 квітня 2006 року у справі за її позовом до ГУ
МВС України в АР Крим про визнання дій неправомірними - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Співак

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній

М.М. Заїка

З
оригіналом згідно суддя Гаманко О. І.