Справа № К-34839/06
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2007-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-130/06
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Панченка О.Н. (доповідача),

суддів: Весельської Т.Ф.,

Горбатюка С.А.,

Мироненка О.В.,

Чумаченко Т.А.,

при секретарі

судового засідання Пархоменко А.В.,

за участю:

- представника ОСОБА_1 - адвоката
ОСОБА_2., за ордером НОМЕР_1 від
15.05.07;

- представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4., за
довіреністю від 14.05.07;

- представника Одеської філії спеціалізованого державного підприємства
«Укрспецюст» - Плотника В.І., за довіреністю №12/16-07
від 23.01.07,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві касаційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської
області від 07 червня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2006 року

у справі за позовом ОСОБА_1

до: - Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації Одеської області,

- Білгород-Дністровського
міжміського бюро технічної інвентаризації,

за участю третіх осіб:

- ОСОБА_3,

- Шабівської
сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області,

- Одеської філії
спеціалізованого державного підприємства «Укрспецюст»,

про визнання недійсними розпоряджень та зобов'язання скасувати запис в
Реєстрі прав власності на нерухоме майно,

встановила:

В лютому 2006 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26 березня 2002 року, на підставі рішення
сесії Шабівської сільської ради №6/ХХVІІІ-ХХІІІ від 14 березня 2002 року, між ним та Шабівською сільською радою
Білгород-Дністровського району Одеської області (відповідач-4), укладено
договір оренди земельної ділянки, загальною площею 0,50 га, розташований на
Будацькій косі, в межах населеного пункту Прибережне для реконструкції та
обслуговування будівель та споруд бази відпочинку на строк - 49 років.

22 грудня 2003 року рішенням Приморського
районного суду міста Одеси, яке набрало чинності 08 липня 2005 року, договір
оренди земельної ділянки визнано недійсним, оскільки, як встановив суд, ОСОБА_3
(далі - ОСОБА_3., третя особа) за результатами публічних торгів набула права
власності на базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», і право користування земельною
ділянкою, яка була орендована нею.

Позивач в позові зазначає, що
розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 03
червня 2003 року №НОМЕР_1 та від 18 червня 2003 року №852/2003 «Про видачу
свідоцтва на право власності на базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» та державна
реєстрація Білгород-Дністровським МБТІ права власності на базу відпочинку
«ІНФОРМАЦІЯ_1», як об'єкта нерухомості, порушують його права на використання
земельної ділянки, згідно рішення сільради, на якій розташована ця база, яка є
рухомим майном, згідно з будівельними нормами, будівлі, приміщення вважаються
тимчасовими, що також підтверджується технічним висновком фахівця ПП
«Дельта-Консалтінг».

Просив визнати недійсними розпорядження
Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 03 червня 2003 року
№НОМЕР_1 та від 18 червня 2003 року №852/2003 «Про видачу свідоцтва на право
власності на базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» та зобов'язати
Білгород-Дністровське міжміське бюро технічної інвентаризації (відповідач-2)
скасувати запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності
на вказану спірну базу відпочинку.

Постановою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області від 07 червня 2006 року, залишену без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2006 року, ОСОБА_1.
відмовлено в задоволені позовних вимог.

В касаційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись
на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити
постанову про задоволення його позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а справа направленню на новий розгляд
до суду першої інстанції з наступних підстав.

Керуючись нормами Кодексу
адміністративного судочинства України суд першої інстанції в постанові від 07
червня 2006 року відмовив ОСОБА_1. в задоволені позовних вимог, обґрунтовуючи
свої висновки тим, що позивачем пропущено строк позовної давності, передбачений
статтею 99 цього Кодексу. З таким обґрунтуванням судового рішення першої
інстанції погодився і апеляційний суд в ухвалі від 12 жовтня 2006 року, залишивши
її без змін.

Однак судами попередніх інстанцій не
враховано, що Кодекс адміністративного судочинства України набрав законної
сили 01 вересня 2005
року і саме з цієї дати діють його норми, зокрема, стаття 99, яка зворотної дії
в часі не має та регламентує строки звернення до адміністративного суду.
Оскільки фактично позивач звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного
суду Одеської області
20 лютого 2006 року, то встановлений річний строк позовної давності на
той час не сплинув.

Разом з тим, спірні правовідносини між
сторонами виникли в період до набрання чинності Кодексом адміністративного
судочинства України, коли строк позовної даності відраховувався за діючим на
той час процесуальним законодавством. Однак питання щодо вказаного строку не
досліджувались та належна юридична оцінка не надавалась.

Касаційна інстанція не має повноважень встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішеннях судів першої та апеляційної
інстанцій чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або
додаткового перевіряти докази.

Оскільки прийняті по суті справи судові рішення ґрунтувалися на неповно
з'ясованих обставинах, помилковому тлумаченні та застосуванні законодавства,
касаційна інстанція вважає за необхідне скасувати вказані судові рішення та
направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Одночасно колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу суду першої
інстанції на те, що, не обмежуючись процесуальними строками звернення до суду,
необхідно з'ясувати, чи немає у заявлених позовних вимогах ОСОБА_1. спору про
право, що вирішується за нормами Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.
220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 07 червня 2006 року
та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2006 року -
скасувати.

Направити на новий розгляд справу №2-а-130/06 за позовом
ОСОБА_1 до: Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської
області, Білгород-Дністровського міжміського бюро технічної інвентаризації, за
участю третіх осіб: ОСОБА_3, Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського
району Одеської області, Одеської філії спеціалізованого державного
підприємства «Укрспецюст», - про визнання недійсними розпоряджень та
зобов'язання скасувати запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно до
суду першої інстанції.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення та
оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Н. Панченко

Судді:
Т.Ф. Весельська

С.А. Горбатюк

О.В. Мироненко

Т.А. Чумаченко