Справа № 22ас-158
Суддя: Собіна І.М.
Дата ухвалення: 2007-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22ас-158 Головуючий
Доповідач - Собіна І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 року м.
Рівне

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в
складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів Григоренка М.П., Оніпко О.В.

При секретарі судового засідання Томашевській І.М.

З участю сторін, розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне адміністративну справу за апеляційною скаргою командира
військової частини А 1446
на постанову Рівненського міського суду від 5 грудня 2006
року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до військової частини

А 1446 про стягнення недоплаченої надбавки за безперервну

військову службу у Збройних Силах України,

встановила:

Постановою
Рівненського міського суду від 5
грудня 2006 року
вимоги позивачів задоволено.

Стягнуто з
військової частини А 1446
на користьОСОБА_1 -
8647,67 гривень, ОСОБА_2 -
13904,84 гривні, ОСОБА_3 - 15516,70 гривень, ОСОБА_4
- 9072,96 гривень,
ОСОБА_5- 8480, 27 гривень,
ОСОБА_6 - 8356,18 гривень,
ОСОБА_7 - 17297,55 гривень,
ОСОБА_8 - 12973,87 гривень,
ОСОБА_9 - 4267,20 гривень
та ОСОБА_10 -4325,28 гривень.

2

Стягнуто з
військової частини А 1446
судові витрати та відповідно витрати на інформаційно-технічне забезпечення
на користь:ОСОБА_1 в сумі 65
та ЗО гривень, ОСОБА_4 в сумі 69
та ЗО гривень, ОСОБА_6 в сумі 63
та ЗО гривень і ОСОБА_2 в сумі 106
та 30 гривень.

У поданій
апеляційній скарзі командир військової частини, не погоджуючись із судовим
рішенням вказує на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення судом
норм матеріального права.

Указом Президента України «Про надбавки

військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету у справах
охорони державного кордону України та Управління державної охорони України за
безперервну службу» від 5
травня 2003 року № 389 чітко визначено,
що право встановлювати військовослужбовцям щомісячні надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України надано Міністру оборони України. Він
же встановлює порядок та умови її виплати.

Пунктом 2 наказу Міністра
оборони України від 26 травня 2003 року № 149 «Про
затвердження інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за
безперервну військову службу в Збройних Силах України» встановлено, що розміри
цієї надбавки щорічно встановлюються, виходячи з наявного фонду грошового
забезпечення, за рішенням Міністра оборони України.

Зазначений наказ
зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28 травня 2003
року за № 411/7732.

Відповідно до
Указу Президента України та Інструкції, виплату щомісячної надбавки за
безперервну військову службу в Збройних Силах України військові частини,
військові навчальні заклади, організації, установи здійснюють на підставі
рішень керівників цих бюджетних установ (у даному випадку Міністра оборони) у
межах бюджетних асигнувань, виділених на їх утримання, в розмірах, встановлених
рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового
забезпечення. Таке рішення Міністра оборони України було доведено до їхньої
частини телеграмою, яка була долучена до матеріалів справи.

Керуючись
розпорядженням командувача військами Західного оперативного командування від 27
травня 2003 року № 29/1/1037

3

та на підставі п. 1 розпорядження
Міністра оборони України від 26
травня 2003 року № 146/2095 військова
частина виплачувала позивачам щомісячні надбавки за безперервну військову
службу залежно від стажу служби у таких розмірах: понад 5 років-3%, понад 10 років-5%, понад 15 років-10%, понад 20 років-15%, понад 25 років-20%.

По наведених
підставах просив постанову скасувати і ухвалити у справі нову постанову про
відмову позивачам у задоволенні їхніх вимог.

В судовому
засіданні представник військової частини А 1446 свою апеляційну скаргу підтримав і дав пояснення в межах
її доводів.

Позивачі просили
залишити постанову суду першої інстанції без зміни.

Колегія суддів,
заслухавши доводи та заперечення сторін, перевіривши матеріали справи прийшла
до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Суд при розгляді
даної справи керувався Указом Президента України від 5 травня 2003 року № 389/2003 «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу», який передбачає право, а не
обов'язок, Міністра оборони України встановлювати військовослужбовцям Збройних
Сил України щомісячні надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах
України у відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у
службовій діяльності, залежно від стажу служби.

Відповідно до п.
2.4 Інструкції
про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу
в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 149 від 26 травня 2003 року, виплата
надбавки здійснюється в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в
кошторисах військових частин, військових навчальних закладів, організацій,
установ. Крім того, наказ Міністра оборони України № 149 від 26 травня 2003 року передбачає,
що розмір щомісячної надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України
щорічно встановлюються, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, за
рішенням Міністра оборони України.

4

Як вбачається з
матеріалів справи, щомісячні надбавки за безперервну службу нараховувались та
виплачувались позивачам у відповідності з розпорядженнями Міністра оборони України
щодо розміру щомісячних надбавок за безперервну службу в Збройних Силах
України. Дані розпорядження дублювалися телеграмами на виконання вимог п. 2 наказу Міністра
оборони України від 26 травня 2003 року № 149, які є в
матеріалах справи.

Оскільки, суд
першої інстанції обставини справи встановив повно і правильно, але невірно
застосував норми матеріального права, ухвалене ним рішення підлягає скасуванню
з ухваленням нової постанови про відмову позивачам у задоволенні заявлених
вимог.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст.198, 202,
205, 207 КАС України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну
скаргу командира військової частини А1446
задовольнити.

Постанову
Рівненського міського суду від 5
грудня 2006 року
скасувати і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 -відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її
проголошення.

Сторони мають
право оскаржити постанову апеляційної інстанції і постанову місцевого суду до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця починаючи з дня
набрання законної сили цією постановою, з подачею касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Собіна І.М.

Григоренко М.П.

Оніпко О.В.