Справа № 22а-93/2007
Суддя: Глущенко Н.Г.
Дата ухвалення: 2007-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а -
93 / 2007 Головуючий в 1
інстанції - Васіна Л.А.
Категорія - 14/38 Доповідач - Глущенко Н.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
лютого 2007 року Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

судців -
Григорченка Е.І., Прозорової М.Л.

при
секретарі - Білоконь Н.В.

з
участю адвоката - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 на
постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 6 березня 2006
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Дніпропетровської обласної ради, Комунального підприємства
Дніпропетровської обласної ради "Укргосптовари" про визнання
недійсними рішення обласної ради і наказу про звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ПозивачОСОБА_2.
звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову
Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2006 року постановити
нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Зазначеною
постановою ОСОБА_2. відмовлено в його позовних вимогах в повному обсязі. Суд
змінив формулювання причини звільнення позивача, вважаючи його звільненим на
підставі п.8 ст. 36 КЗпП України, зобов'язавши директора Комунального
підприємства Дніпропетровської обласної ради "Укргосптовари" зробити
відповідний запис в трудовій книжці позивача / а. с. 206-213 /.

Як на підстави
апеляційної скарги позивач посилається на те, що постанова суду є незаконною та
необгрунтованою. Висновки суду, як вважає позивач, не відповідають дійсним
обставинам справи. Крім того, суд допустив порушення матеріального закону / а.
с. 272-279 /.

Судом першої
інстанції встановлено, що наказом НОМЕР_1 від 18.08.1987 року Української
контори "Укроптгоспторг", на підставі пропозиції управління торгівлі
Дніпропетровського облвиконкому НОМЕР_2 від 14.08.1987 року, ОСОБА_2. був
затверджений на посаді директора Дніпропетровської обласної оптової бази
"Укроптгосптовари" / а. с. 8,75 /, яка затим неодноразово
реорганізовувалось, але керівником продовжував залишатися позивач.

2

Так, згідно
рішення Дніпропетровської обласної ради від 16.10.1998 року НОМЕР_3 ОСОБА_2. був призначений директором
Дніпропетровського державного комунального обласного підприємства
"Укроптгосптовари", а 30.06.2000 року, відповідно до вимог
чинного законодавства, між облрадою в особі Управління майном спільної
власності територіальних громад області та ОСОБА_2., як особою
призначеною на посаду директора підприємства, було укладено контракт НОМЕР_4
строком на три роки з 01.06.2000 року до 01.06.2004 року / а. с. 12-16 /, а
додатковою угодою № 3 від 01.07.2003 року строк дії контракту було продовжено
до 01.07.2004 року згідно з розпорядженням голови обласної ради від 01.07.2003
року НОМЕР_5 "Про продовження терміну дії контрактів з керівниками
підприємств, що належать д спільної власності територіальних громад
області" / а. с. 17, 10-11/.

Рішенням 18
сесії 24 скликання Дніпропетровської обласної ради від 06.08.2004 року НОМЕР_6
дія контракту, укладеного з ОСОБА_2.,
продовжена терміном на З роки - до 01.07.2007 року / а. с. 45-47,171 /.

Затим, рішенням
24 сесії 4 скликання Дніпропетровської обласної ради від 24.12.2004 року НОМЕР_7 ОСОБА_2. був звільнений з посади
директора Дніпропетровського державного комунального обласного оптового
підприємства "Укроптгосптовари" згідно з чинним законодавством. При
цьому абз.4 п.7 рішення облради від 06.08.2004 року НОМЕР_6 визнано таким, що
втратив чинність / а. с. 48-50 /.

Підставою для
прийняття рішення щодо звільнення позивача з посади директора, як вбачається з
рішення облради та встановлено судом, було те, що згідно з умовами контракту
від 30.06.2000 року НОМЕР_4, позивач, як директор, зобов'язаний був належно
зберігати та ефективно використовувати майно, що належить до спільної власності
територіальних громад області. Рентабельність підприємства передбачалась з 2003
року понад 13%, але як свідчить аналіз, основним видом діяльності підприємства
є здача нерухомого майна в оренду. При цьому, підприємство є збитковим, мають
місце суттєві недоліки в укладенні договорів оренди та використання майна. Тривалий
час порушувались терміни експертної оцінки майна, що здавалося в оренду
юридичним особам. Поряд з цим, деяким торговим фірмам майно здавалось в оренду
без дозволу облради. Не виконувались вимоги чинного законодавства щодо обов'язкового страхування орендованого майна. Не
приділялась належна увага випуску продукції власного виробництва та
розширенню товарообігу, як це передбачено контрактом.

На підставі вище
зазначеного облрадою відмовлено в продовженні контракту та звільнено позивача з
посади директора /ас. 48-50 /.

Питання щодо
звільнення ОСОБА_2. з посади директора було розглянуто 24.12.2004 року і на
засіданні постійної комісії з питань комунальної власності,
житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування
населення Дніпропетровської обради / а. с. 166-170 /.

Рішення облради
про звільнення позивача з посади було прийнято у відповідності з регламентом
Дніпропетровської облради / а. с. 154-163 /.

На виконання
рішення сесії Дніпропетровської обласної ради від 24.12.2004 року НОМЕР_8,
наказом по підприємству № 1 від 31.12.2004 року - ОСОБА_2. звільнений з посади
директора згідно з чинним законодавством після підписання акту прийому
-передачі / а. с. 54 /.

Повний
розрахунок з позивачем проведено у відповідності з вимогами чинного
законодавства, але запис в трудовій книжці не зроблено, оскільки вона з грудня
2004 року утримується позивачем, що
підтвердили суду сторони, а також підтверджується письмовими доказами
справи.

За таких
обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2. звільнений з
посади директора підприємства у відповідності з чинним законодавством, а
оскільки при звільненні позивача з роботи не було зазначено норму закону згідно
з якою він

3

був звільнений, то суд змінив формулювання причини звільнення позивача
визнавши його звільненим на підставі п.8 ст. 36 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія
суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а
рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному об'ємі з'ясував права та
обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну
правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обгрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими
доказами та поясненнями самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що позивача
звільнено з роботи по п.8 ст.36 КЗпП України правильно і з дотриманням вимог діючого законодавства, як і правильно
прийшов до висновку про те, що немає підстав для задоволення його позовних
вимог в повному обсязі.

Приведені в апеляційній скарзі доводи позивача не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 86 КАС України виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є
суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції
не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необгрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 195,198,200 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 6 березня 2006
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяців з цього часу.