Справа № 4-2123/05
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2007
року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого

Цуркана М.І.

Суддів:

Амєліна С.Є.

Гуріна М.І.

Ліпського Д.В.

Юрченка В.В.

при секретарі судового засідання
Полинько Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
скаргою ОСОБА_1про визнання неправомірними дій державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м.
Миколаєва, яка переглядається за касаційною скаргоюОСОБА_1. на рішення
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Миколаївської області від 23 грудня 2004 року

у с т а н о в и л а :

У березні 2004 року ОСОБА_1оскаржив в суді постанову державного виконавця
Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва від ІНФОРМАЦІЯ_1 про
закриття виконавчого провадження.

Зазначав, що 13 серпня 2003 року рішенням Ленінського районного суду
м.Миколаєва визнано неправомірними дії УПФ в Ленінському районі щодо відмови в
прийнятті заяви про перерахунок пенсії та зобов'язано розглянути цю заяву.
Рішення в частині передачі заяви на вирішення комісії з призначення пенсії
виконувалось примусово.

Пенсійний орган своїм рішенням від ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовив в перерахунку
пенсії.

До вирішення питання про законність відмови державний виконавець закрив
виконавче провадження, що, на його переконання, порушує права стягувача на
належний соціальний захист.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2004 року,
залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 23
грудня 2004 року в задоволені скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 з посиланням на порушення судами норм процесуального
права, просить рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Пунктом 8 частини 1 статті 37 Закону
України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження
підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з
виконавчим документом, а за змістом частини 2 цієї статті про закінчення
виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби,
якому він безпосередньо підпорядкований.

Судами встановлено, що суб'єкт оскарження виконував рішення суду яким на
Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва покладено
обов'язок передати заяву ОСОБА_1. від ІНФОРМАЦІЯ_3 про перерахунок призначеної
пенсії в комісію по призначенню та виплаті пенсії для розгляду по суті.

Також встановлено, що на підставі виконавчого листа виданого Ленінським
районним судом м. Миколаєва ІНФОРМАЦІЯ_4 заяваОСОБА_1. передана до комісії та
вирішена по суті ІНФОРМАЦІЯ_5, у зв'язку з чим державним виконавцем
постановлено, а начальником відділу ДВС затверджено постанову від ІНФОРМАЦІЯ_6
про закінчення виконавчого провадження.

Оскільки примусово належало вчинити передачу заяви до комісії для розгляду,
а не змусити ту перерахувати пенсію, то суд першої інстанції,
з яким обґрунтовано погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для визнання дій державного виконавця щодо закриття виконавчого провадження
неправомірними.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, а посилання на
негативне вирішення комісією з призначення пенсій переданої заяви не може бути
підставою для скасування ухвалених рішень, оскільки йдеться про обставини, які
не були і не могли бути предметом даного судового розгляду.

За правилами частини 3 статті 220-1, частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України, якщо суди не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень,
то суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, а судові рішення залишає
без змін.

Керуючись наведеним, статтями 223, 230 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 29 червня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської
області від 23 грудня 2004 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та
у порядку визначеними статтями 237 - 239
Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий
М.І. Цуркан

Судді:
С.Є. Амєлін

М.І. Гурін

Д.В.
Ліпський

В.В. Юрченко