Справа № 22-а-596/07
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2007-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

в 1 інстанції- Карпушова О.В.
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.06.2007 р. справа № 2-а-596/07

Донецький
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Ханової Р.Ф.

суддів

Ляшенка Д.В., Сіваченка І.В.

при секретареві

Агейченковій К.О.

за участю:

представника позивача

ОСОБА_2

представника третьої особи

Гриненко М.А.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні в м. Донецьку ОСОБА_1

на постанову

Калінінського районного суду м. Донецька

від

28 березня 2007 року

по справі

№ 2а-17/07

за позовом

ОСОБА_1

до

Калінінської районної виконавчої дирекції Донецького
обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, треті особи- Державна податкова інспекція у Калінінському
районі м. Донецька, управління праці і
соціального захисту населення виконавчого комітету Калінінської районної ради
м. Донецька

про

зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до Калінінської районної виконавчої дирекції
Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, в якому після уточнення позовних вимог, у зв'язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 32 від 16.01.2007 р.
«Питання виплати страхованим особам
допомоги при народжені дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку», просила зо6ов"язати відповідача призначити їй з
01.01.2007р. допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб; зобов'язати
відповідача сплатити їй суму боргу по допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного
віку з урахуванням встановленого індексу інфляції з жовтня 2005р. за
весь час прострочення і три процента річних від простроченої суми; зобов'язати
відповідача передати документи її страхової справи до органу праці та
соціального захисту населення Калінінського
району м. Донецька для продовження виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

ОСОБА_1 зазначала, що
вона займалась підприємницькою діяльністю, сплачувала єдиний податок. ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народилась дитина.

Розпорядженням
відповідача НОМЕР_1 від 10.05.2005р. у зв*язку із закінченням відпустки по вагітності та пологам
9.05.2005р. позивачу надана відпустка по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 10.05.2005р. по
21.02.2008р. і на цей період призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

З жовтня 2005р. ОСОБА_1 припинила сплачувати податок.
Після припинення сплати єдиного податку з жовтня 2005р. між нею та Калінінською районною виконавчою дирекцією Донецького обласного відділення
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності виник спір з приводу відмови відповідача
виплачувати позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, на підставі того, що позивач не сплачує ¾ свого оподаткованого доходу.

Позивач зазначала, що до настання страхового випадку вона
на протязі 5 років сплачувала єдиний податок. Цей податок вона сплачувала на
момент настання страхового випадку. Сім'я позивача немає будь-якого прибутку,
тому вона має право на зазначений вид допомоги, розмір якої дорівнює рівно 50
відсоткам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Вважаючи
відмову відповідача виплачувати допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку протиправною,
позивач за захистом свого порушеного права звернулася до суду.

Постановою
Калінінського районного суду м. Донецька Донецької області від 28.03.2007р. в
задоволенні позову ОСОБА_1 було
відмовлено і судом встановлено, що позивач не має права на отримання вказаної
соціальної допомоги, так як не є платником страхових внесків.

Не
погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального
права.

При
цьому ОСОБА_1 зазначає, що виконала умови сплати страхових внесків до Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відповідно до
діючого законодавства, сплачуючи на протязі п'яти років єдиний податок до
жовтня 2005 року. Про, що свідчить довідка податкової інспекції та відзив
відповідача на позовну заяву, де вказано, що розпорядженням НОМЕР_1 від
10.05.2005р. відповідач надав позивачу відпустку і призначив допомогу по
догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.

Позивач
зазначає, що в жодних нормативно-правових актах України не передбачено, що
непрацездатна людина мусить працювати аби забезпечити себе доходом для сплати
страхових внесків.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є приватним
підприємцем, про що їй 15.12.1999 р. видано
свідоцтвом про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи. Згідно довідок Державної податкової інспекції Калінінського
району м. Донецька ОСОБА_1 знаходиться на
податкову обліку, до жовтня 2005 р. сплачувала єдиний податок, з 01.10.2005р. знаходилась на загальній системі оподаткування і
згідно відомостей доходів не має. Вказані обставини в судовому засіданні спростовані не були.

Встановлено, що ОСОБА_1 21.02.2005 р. народила дитину
ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серія
НОМЕР_2, актова запис НОМЕР_3 від
14.03.2005 р. виконана у відділі РАЦС Калінінського районного управління
юстиції. Згідно розпорядження Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, треті особи державна податкова інспекція у Калінінському
районі м. Донецька НОМЕР_1 від 10.05.2005 р. ОСОБА_1, внаслідок настання
страхового випадку, була призначена соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного
віку, яка сплачувалась до 01.10.2005р.

Але у зв*язку з тим, що позивач перестала сплачувати
єдиний податок і таким чином перестала сплачувати страхові внески, суд першої
інстанції прийшов до висновку що ОСОБА_1 втратила право на отримання соціальної
допомоги.

В
судове засідання за викликом позивач та представник відповідача не прибули.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, а представник
третьої особи просив скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, доводи представників сторін, дослідивши матеріали
справи колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням по справі нової постанови з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставою для скасування
постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач з 31.10.2005р. припинила сплачувати страхові внески. Крім того, суд встановив
відсутність доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 застрахована в системі
загальнообов'язкового державного соціального страхування, і таким чином суд
першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 не має право на отримання вказаної
соціальної допомоги, так як не є платником
страхових внесків.

Однак погодитись з таким висновком суду 1 інстанції не можна, оскільки вони
не відповідають обставинам справи і суд не правильно застосував норми
матеріального закону.

Позивач
є приватним підприємцем, про що йому 15.12.1999 р. видано свідоцтво про
державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи. ОСОБА_1
на момент настання страхового випадку сплачувала єдиний податок з якого
відраховувалися внески до Фонду, а тому відповідно до ст.6 ч.3 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням”(далі Закон 2240-111), була застрахованою особою (а.с.3, 14).

Зазначені
обставини підтверджені розпорядженням відповідача НОМЕР_1 від
10.05.2005р.(а.с.5)

Статею 1 Закону 2240-111 визначено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими

народженням та похованням,
передбачає матеріальне забезпечення громадян у
зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок
тимчасової втрати працездатності (включаючи
догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, догляду за
малолітньою дитиною, часткову
компенсацію витрат,
пов'язаних із народженням дитини, смертю застрахованої особи або членів її
сім'ї, а також надання соціальних послуг
за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок
інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно
ст. 2 Закону 2240-111 страховий випадок - подія, з настанням якої виникає право
застрахованої особи або членів її сім'ї на отримання матеріального
забезпечення або соціальних послуг за цим Законом.

Відповідно
до ст.ст. 4, 5, 29, 42 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням” право на матеріальне
забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним
страхуванням у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, мають застраховані громадяни України,
іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні,
якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з
настанням страхового випадку в
період роботи (включаючи і час випробування
та день звільнення),
якщо інше не передбачено законодавством.

Одним
із принципів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку
з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням є
державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.

Застраховані
особи мають право отримувати у разі настання страхового випадку матеріальне забезпечення та соціальні
послуги, передбачені цим Законом;

Право на допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків дитини, усиновитель, баба, дід,
інший родич або опікун), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Згідно із ч. 5 ст. 52
зазначеного Закону суми матеріального
забезпечення, не одержані з вини органу, що призначає матеріальне забезпечення,
виплачуються застрахованій особі за минулий час з дотриманням вимог
законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Статею 56 Закону України “Про державний бюджет України на 2007рік”
встановлено що у 2007р. допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснююється у розмірах,
що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім*ї в розрахунку на одну
особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Приймаючи до уваги що позивач є
застрахованою особою на момент настання страхового випадку, судова колегія
вважає, що остання придбала право отримувати допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку і припинення відповідачем надання цієї допомоги
є протиправним.

Посилання суду 1 інстанції на те, що
позивач не виконала вимоги ст. 6 Закону 2240-111, згідно якої особи, які
забезпечують себе роботою самостійно, мають право на метеріальне забезпечення і
соціальні послуги при умові, що вони сплачують страхові внески,
так як перестала сплачувати страхові внески з жовтня 2005р.(після настання
страхового випадку), є помилковим.

Зазначена норма Закону встановлює
вимогу щодо страхування на випадок тимчасової втрати працездатності і витрат
зумовленими народженням та похованням, і
не визначає обов*язку сплати страхових внесків у випадку коли у застрахованої
особи настав страховий випадок, тобто продовження сплати внесків після настання
страхового випадку.

Таким чином вимоги ОСОБА_1 про
зобов*язання відповідача сплатити суму боргу по допомозі, з урахуванням індексу інфляції з
жовтня 2005р. за весь час просрочення є обгрунтованими і такими що підлягають
задоволенню.

Враховуючи що позивач і члени її
сім*ї немають доходу, і зворотне відповідачем не доведено, з огляду на норми
ст. 56 Закону України “Про державний
бюджет України на 2007рік”, колегія суддів вважає можливим задовольнити вимоги
позивача і в частині зобов*язання відповідача призначити допомогу з 1.01.2007р.
у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб.

Пунктом першим Постанови КМУ від 16.01.2007р. № 32 «Питання виплати застрахованим особам
допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку» встановлено, що в 2007 році допомога по догляду
за дитиною до
досягнення нею трирічного віку застрахованим особам
за рахунок коштів
субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з 1 січня -
призначається органами праці
та соціального захисту населення
за місцем проживання застрахованих осіб.

У
I кварталі -
виплачується
страхувальниками та робочими
органами виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності та
його відділеннями застрахованим
особам, яким вона призначена і
виплачувалася в 2006
році.

У II-IV кварталах - виплачується
органами праці та соціального захисту
населення за місцем проживання застрахованих осіб.

Відповідно до пункту другого Постанови, страхувальникам та робочим
органам Фонду рекомендується подати до
10 березня 2007
р. органам праці та соціального захисту населення за місцем
реєстрації страхувальника або робочого органу Фонду для продовження виплати з 1 квітня 2007 р. органами праці та соціального захисту
населення допомоги при народженні
дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею

трирічного віку документи, згідно
із затвердженим Міністерством праці та соціальної політики
переліком.

Таким чином суд вважає необхідним зобов*язати відповідача передати
документи страхової справи відповідача для здійснення подальших виплат до
відповідних органів, визначених у вказаній Постанові КМУ.

Вимоги позивача щодо стягнення з Фонду на її користь три проценти річних
від простроченої суми боргу по допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, є необґрунтованими, оскільки зазначену норму ЦК України (ст.
625) можливо застосовувати до цивільних правовідносин (виконання зобов*язань) і
не можна застосовувати в даному випадку,
тобто до відносин по здійсненню страхування.

Таким чином суд першої інстанції
ухвалив рішення з порушенням норм
матеріального права і тому судова
колегія вважає необхідним скасувати зазначене судове рішення і ухвалити нову
постанову, якою частково задовольнити вимоги позивача.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати
постанову Калінінського районного суду м. Донецька Донецької області від 28
березня 2007 року у справі за № 2а-17/07 за позовом ОСОБА_1 до Калінінської
районної виконавчої дирекції м. Донецька Донецького обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про зобов'язання
вчинити певні дії.

Зобов'язати
Калінінську районну виконавчу дирекцію м.Донецька Донецького обласного відділення
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності призначити
ОСОБА_1 з 01.01.2007р. допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам прожиткового мінімуму
встановленого для працездатних осіб.

Стягнути
з Калінінської районної виконавчої дирекції м.Донецька Донецького обласного
відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на
користь ОСОБА_1 суму боргу по допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, з урахуванням встановленого індексу інфляції з жовтня 2005
року, тобто за весь час прострочення виплат.

Зобов'язати
Калінінську районну виконавчу дирекцію м.Донецька Донецького обласного
відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
передати документи страхової справи ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Калінінської районної ради м. Донецька для продовження
виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Стягнути
з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в
сумі 7грн. 50 коп.

В
задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: