Справа № 22а-403/07
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2007-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

__ ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а -403/2007 р. Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 38 інстанції - Забуранного Р.А.
У Х В А Л А

Іменем України

“05” липня 2007 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Сафронової С.В. (доповідача)

суддів: Поплавського
В.Ю.

Уханенко С.А.

при секретарі

судового засідання: Портненко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Новомиргодського районного суду
Кіровоградської області від 02 квітня 2007 року

у адміністративній справі № 2а-3/07 за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
Маловисківському районі Кіровоградської області „про оскарження постанови від
25 жовтня 2006 року НОМЕР_1 „Про відмову у страхових виплатах та наданні
соціальних послуг”, -

в с т а н о в и л а :

У грудня 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним
адміністративним позовом, в якому просила скасувати постанову відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у Маловисківському районі
Кіровоградської області від 25 жовтня 2006 року НОМЕР_1 „про відмову у
страхових виплатах та наданні соціальних послуг” та зобов'язати відповідача
призначити і виплатити їй страхову виплату на придбання автомобіля.

Постановою
Новомиргодського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2007 року
у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права, а також на недоведеність
судом обставин, що мають значення для справи і невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою
скасувати постанову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Маловисківському районі Кіровоградської області від 25 жовтня 2006
року НОМЕР_1 „Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг” та
зобов'язати відповідача призначити і виплатити їй страхову виплату на придбання
автомобіля.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Маловисківському районі Кіровоградської області (далі - відділення
Фонду) НОМЕР_2 від 30.03.2007 р. скасовано оскаржувану позивачкою постанову від
25 жовтня 2006 року НОМЕР_1, а забезпечення позивачки автомобілем по пільговій
вартості повинно відбуватися у відповідності до вимог Постанови Кабінету
Міністрів України № 999 від 19.07.2006 р., тобто в порядку черговості, і тому
позачергове забеспечення позивачки автомобілем та покладення на відповідача
обов'язку оплатити вартість автомобіля для ОСОБА_1, порушить права інших осіб,
включених до черги на отримання автомобіля раніше позивачки.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши правильність
застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з
таких підстав.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що позивачці з
19.07.1994 р. встановлено втрату 80 % працездатності (а.с.19) та другу групу
інвалідності, яку з 04.10.1999 р. продовжено безстроково, що підтверджується
довідкою МСЕК сер МСЕ № 065065 (а.с.19).
Інвалідність позивачки пов'язана з трудовим каліцтвом, що підтверджено Актом
розслідування хронічного професійного захворювання від 03.08.1994 р.
(а.с.13-15), витягом з засідання правління КСП „Маяк” (а.с.21), витягом із акту
огляду МСЕК (а.с.46), санітарно-технічною характеристикою від 06.03.1994 р.
(а.с.16-18) та висновками експертної комісії Київського науково-дослідницького
інституту гігієни праці та профзахворювань від 18.07.1996 р. № 1003.

За висновками медико-соціальної комісії (а.с.8) було вирішено про
забеспечення позивачки автомобілем по пільговій вартості, у зв'язку з чим вона
з 30.11.1995 р. перебуває на обліку на
отримання автомобіля в головному управлінні праці та соціального захисту
населення Кіровоградської області ОДА.

При
перегляді справи апеляційною інстанцією,
представник відповідача пояснив, що в наступний час позивачка по черзі
на отримання автомобіля певної марки є першою, і тому спільний наказ управлінь
виконавчої дирекції відділення Фонду та головного управління соціального
захисту буде винесено одразу після надання позивачкою ксерокопій документів,
надання яких передбачено п.34,37 „Порядку забеспечення інвалідів автомобілями”,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. N 999 (Iз змінами,
внесеними згідно з Постановою КМ № 661 від 26.04.2007 } На підтвердження
зазначених обставин, представником відповідача надано копії листів в адресу
позивачки від 04.05.2007 р. № 396 та від 29.05.2007 № 442.

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав вважати, що відділенням Фонду
було порушено право позивачки на забеспечення автомобілем в порядку черговості
та по пільговій вартості, а тому приходить до висновку про обгрунтованність
рішення суду першої інстанції та відповідність його нормам матеріального і
процесуального права.

Разом з
тим, хоча суд першої інстанції правильно встановив обставини по справі та вірно
застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, однак при цьому
не обґрунтував у своєму рішенні підстави для відмови у задоволенні вимог
позивачки стосовно зобов'язання відділення Фонду призначити їй та виплатити
страхову суму на придбання автомобіля - колегія суддів вважає за необхідне
доповнити мотивувальну частину постанови суду першої інстанції, що не тягне за
собою її зміну або скасування.

Відповідно до ч.6 ст.34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23 вересня 1999 року №
1105-XIV (далі - ЗУ від 23.091999 р. № 1105-XIV) - за наявності у потерпілого відповідно до
висновків МСЕК медичних показань для одержання автомобіля Фонд соціального
страхування від нещасних випадків компенсує вартість придбання автомобіля з
ручним керуванням, запасних частин до нього, пального, а також ремонту і
технічного обслуговування та навчання керуванню автомобілем у розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів України.

Забеспечення інвалідів автомобілями проводиться у відповідності до вимог „Порядку забезпечення інвалідів автомобілями”, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 19 липня
2006 р. N 999, яким на відповідача покладено обов'язок фінансування витрат,
пов'язаних з отриманням автомобілів та підготовкою їх до експлуатації особами,
інвалідність яких пов'язана з трудовим каліцтвом.

З огляду на вищенаведене, колегія судів приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов'язання відповідача призначити та виплатити їй страхову суму
на придбання автомобіля, оскільки діючим законодавством передбачено
забезпечення інвалідів автомобілями, а не виплату грошових коштів для його
придбання.

З
приведеними ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводами, стосовно незаконності
постанови відділення Фонду від 25 жовтня 2006 року НОМЕР_1 „про відмову у
страхових виплатах та наданні соціальних послуг”, колегія суду погоджується,
оскільки вона не відповідає вимогам чинного законодавства, а її винесення
знаходиться поза межами повноважень відповідача. Однак, враховуючи те, що
відділенням Фонду зазначена постанова була скасована шляхом винесення постанови
НОМЕР_2 від 30.03.2007 р., а також не чинність оскаржуваної постанови в силу
закону, що визнано відповідачем - колегія суддів вважає, що підстави для її
скасування в судовому порядку відсутні, а тому рішення суду першої інстанції за
наведених позивачкою в скарзі обставин, скасовано бути не може.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія судів вважає, що суд першої
інстанції підставно відмовив у задоволені позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 та ст.200 КАС України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Новомиргодського
районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2007 року - залишити без
змін.

У повному обсязі ухвала суду буде виготовлена 09 липня 2007 року

Ухвала суду може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з часу виготовлення повного тексту.

Судді