Справа № 3-1779-07
Суддя: Хомченко Л.І.
Дата ухвалення: 2007-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

3-1779-07

6 березня 2007 року Суддя Калінінського районного суду м. Горлівки
Донецької області Хомченко Л.І. розглянувши матеріали, які надійшли від
Територіальної державної податкової інспекції про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уроджень м. Горлівки
Донецької області, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає м. Горлівка
АДРЕСА_1

за ст. 41 ч. 1
Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. працюєІНФОРМАЦІЯ_2 з 11.09.2006 року, має право
прийому та звільнення працівників, відповідно до вимог ст. 21 КЗпП України
виступає однією із сторін трудового договору і як роботодавець повинен
забезпечити реалізацію трудових прав громадян. Однак при перевірці встановлено
порушення вимог чинного трудового законодавства, а саме:

1.
заробітна плата виплачується один раз на місяць, що
свідчить про порушення вимог ч.1 ст. 115 КЗпП України, ст.. 24 Закону України „
Про оплату праці".

2.
Розрахунок зі звільненими працівниками провадиться не в
день звільнення. Так наказом № НОМЕР_1 звільнено ОСОБА_2. з 4.01.2007 року за
ст.. 38 КЗпП України, остаточний рахунок із заробітної плати у сумі 563,77
гривен, проведено лише 02.02.2007 року платіжне доручення НОМЕР_2.

·
ОСОБА_3. звільнення наказом №НОМЕР_3 остаточний рахунок в
сумі 73,14 проведено 2.02.2007 року платіжне доручення НОМЕР_2

·
ОСОБА_3. звільнена наказом №НОМЕР_4, остаточний рахунок в
сумі 240,99 гривен, проведено 02.02.2007 року, платіжне доручення НОМЕР_2, що
свідчить про порушення вимог ст.. 116 КЗпП України.

3. Керівником
підприємства не забезпечена виплата заробітної плати за

відпустки за 3 дні до її початку. Так згідно наказу
№НОМЕР_5

надана відпустка ОСОБА_4. з 05.01.2007 року, нарахована
заробітна

плата за час щорічної відпустки у сумі 181,08 гривен, а
лише виплачена

02.02.2007. Що
свідчить про порушення ч.3 ст. 115 КЗпП України, ст. 212 Закону України „ Про
відпустки".

4.
На підприємстві на період з 01.11.2006 року по 02.02.2007
року відбувалось погашення заборгованості по заробітної плати за період з липня
по грудень 2006 року у сумі 20715 тис. Гривен. На виплачену заборгованість із
заробітної плати компенсація витрат частини заробітної плати у зв'язку з прошениям строків її
виплати не нарахована, що є порушенням вимог ст. 34 Закону України „ Про оплату
праці", Закону України „ Про компенсацію громадянам витрати частини
доходів у зв'язку з прошениям
строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам
грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплат, затвердженого
постановою КМУ від 20.12.1997 року № 1427.

5.
Індексація грошових доходів працівників на підприємстві з
01.01.2006 року не нараховувалась, що є грубим порушенням вимог ст. 95 КЗпП
України, ст.. 33 Закону України „ Про оплату праці", Закону України від
06.02.2003 року № 491 „ Про індексацію грошових доходів населення",
Постанови КМУ № 1078 від le7.07.2003.

6.
На підприємстві не розроблено графік чергових відпусток
на 2007 рік, що є порушенням вимог ст. 79 КЗпП України, ст. 10 Закону України „
Про відпустки"

7.
Відповідно до вимог ст.. 95 КЗпП України мінімальний
розмір оплати праці з 1.12.2006 року складає 400 гривен може виплачуватися лише
за простий не кваліфікований труд, однак на підприємстві оклади деяких
працівників складає 400 гривен, а саме: художник 400 гривен, кіномеханік 400
гривень, касир оклад 400 гривен, що є порушенням вимог ст.. 95, 96, 97 КЗпП
України та ст. 9,10,11 Закону України „ Про оплату праці". Вищезазначене
свідчить про тривале порушення діючого законодавства про

працю, відповідальність за яке
передбачено ст. 41 ч.І Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст.
41 ч.1, 268,283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,
-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 41 ч.1
Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього
стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень.

Постанова оскарженню не підлягає.