Справа № 22-ц-334
Суддя: Юровська Г.В.
Дата ухвалення: 2007-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-ц-334.
-й інстанції- Пархоменко
Доповідач-Суханова Є.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2007 року колегія
суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Київської
області у складі: головуючого-Юровської Г.В., суддів-Суханової Є.М., Яворського М.А., при секретарі- Якимець Ю.В., розглянула
матеріали з апеляційною скаргою військової частини А-0565 на постанову
Ірпінського міського суду від 18 грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини А-0565 на неправомірні дії
та проведення перерахунку та виплати недоотриманого грошового забезпечення;

ВСТАНОВИЛА: Постановою
Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2006 року було задоволено позов ОСОБА_1 визнано
неправомірною відмову командира
військової частини А-0565 у здійсненні перерахунку та проведені доплати ОСОБА_1
різниці між фактично виплаченою надбавкою за безперервну службу в Збройних
Силах України та розмірами надбавки, визначених в п. 1
Указу Президента України від 05.05.2003 року № 389 „Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України,
Державного комітету у справах охорони
Державного кордону України та управління Державної охорони України за
безперервну службу" та п. 2 Інструкції про порядок та умови виплати щомісячної
надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України, затвердженої
наказом Міністра оборони України від 26.05.2003 №149.

Зобов'язано військову частини А-0565 провести перерахунок
та доплату ОСОБА_1 різниці між фактично
виплаченою надбавкою за безперервну службу та розмірами надбавки, вказаних в Указі Президента
України від 05.05.2003 року
№ 389 та
Інструкції про порядок та умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України,
затвердженої наказом Міністра Оборони
України від 26.05.2003 року
№ 149, а
саме з 1 травня
2003 року.

Не погодившись з висновками, наведеними в постанові суду,
апелянт звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних
вимог позивача.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона обґрунтована та підлягає задоволенню.

Рішення місцевого суду не може залишатися без змін, бо
ухвалено з порушенням норм матеріального та
процесуального права, а саме:

Указом Президента України від 05.05.2003
року № 389 „Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Адміністрації Державної
прикордонної служби України та Управління Державної охорони України за безперервну службу",
Міністру оборони України надано
право встановлювати щомісячну надбавку військовослужбовцям Збройних Сил України у відсотках до грошового
забезпечення, які мають високі
результати в службовій діяльності, залежно від стажу служби.

Військовослужбовцям, які мають стаж служби понад 15-ть
років, надбавка встановлюється у розмрі 50%,
а військовослубовцям, які мають стаж
роботи понад 20%
років, надбавка встановлюється у розмірі 70%.

На підставі наданого права встановлювати вищезазначену
надбавку, Міністр оборони України видав наказ „Про затвердження Інструкції про
порядок та умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в
Збройних Силах України від 26
травня 2003
року № 149", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 травня 2003 року за № 411/7732 п.2 наказу МО України від 26.05.03 року розміри
щомісячної надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України щорічно встановлюється, виходячи з наявного фонду
грошового забезпечення, за рішенням Міністра
оборони України.

П.1.2 Інструкції про порядок та умови виплати щомісячної
надбавки за безперервну військову службу в
Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26
травня 2003
року № 149, що розмір надбавки встановлюється відносно вислуги років.

Отже встановлено лише максимальний розмір надбавки, що
дає підстави вважати, що розмір надбавки за
вислугу років встановлюється рішенням Міністра оборони України та може становити будь-який відсоток в
межах запропонованих законодавством.

Суд ухвалюючи постанову не звернув уваги на наявність
викладених фактів та визнав виплату
надбавки обов'язком відповідача, що не може відповідати дійсності та діючому законодавству.

Додатково колегія суддів бере до уваги, що згідно ст. 59
Закону України „Про Державний бюджет
України на 2003 рік"
керівники бюджетних установ (військових формувань) утримують чисельність працівників(військовослужбовців) та
здійснюють фактичні видатки на заробітну плату
(грошове утримання) включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи
винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового утримання),
затверджених для бюджетних установ (військових
формувань) у кошторисах.

Ст. 78 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004
рік" визначила, що керівники бюджетних установ утримають
чисельність працівників, військовослужбовців,
осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, органів та
установ виконання покарань, податкової міліції ( далі-працівників) та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату
включаючи видатки на премії та інші
види заохочень чи винагород матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати затвердженого для бюджетних
установ у кошторисах.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України від 21
серпня 1997
року, Міністр оборони України приймає рішеня щодо розподілу бюджетних коштів, головним
розпорядником яких є Міністерство оборони України.

Як встановлено на підставі зібраних по справі доказах,
виплати грошового забезпечення
ОСОБА_1 здійснювались вчасно та в повному обсязі, відповідно до вимог чинного законодавства про оплату праці
військовослужбовців, заборгованості з виплат грошового
забезпечення не існує.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Ірпінського міського суду
Київської області неправильно
застосувано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та діючому
законодавству.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9
Закону України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей", п. 1 Указу
Президента України від 05.05.2003
року № 389, ст. 17,104 КАС України,ст. 189-194 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу військової
частини А-0565 задовольнити.

Постанову Ірпінського міського суду від 18
грудня 2006
року скасувати та ухвалити нову постанову.

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до військової частини А-0565 на неправомірні дії та
проведення перерахунку та виплати недоотриманого
грошового забезпечення

Постанова набирає законої сили з момену проголошення та
може бути оскаржена протягом одного місяця до
Вищого адміністративного Суду України.