Справа № К-19619/06
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2007-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в складі:

головуючого
Панченка О.Н.,

суддів:
Весельської Т.Ф., Горбатюка С.А., Смоковича М.І., Штульмана І.В.,

розглянувши
у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу

за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії прокуратури Косівського району, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Косівського районного суду від 20
серпня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28
березня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2004 року ОСОБА_1. звернувся
до суду зі скаргою на незаконні дії прокуратури Косівського району Івано-Франківської області.

Вимоги обґрунтовував тим, що
він неодноразово звертався в
прокуратуру Косівського району з численними скаргами і заявами щодо

перевірки незаконних дій державного
нотаріуса і просив дати йому вичерпну відповідь. Крім того, просив відповідача оскаржити ухвалу суду
від 17 лютого 2003 року, яка ухвалена судом з порушенням вимог ст.87 ЦПК України. Однак отримав відписку, що вказане рішення прийнято судом відповідно до вимог статей 137, 139 ЦПК України і підстав для його
опротестування не вбачається, незважаючи
на очевидність факту порушення судом його права. В заяві від 19 березня 2003
року ним було доведено до відома прокурора району з приводу неодержання
відповідей на ряд своїх звернень - заяв від 02 серпня 2002 року, 05 лютого 2003
року, 18 лютого 2003 року, він просив дати ґрунтовні відповіді та
ознайомити з наглядовими провадженнями по цих заявах,
однак відповідач викладене залишив поза увагою. 18 лютого 2003 року він звертався в прокуратуру Косівського району з заявою, в якій просив опротестувати
рішення Косівського районного суду
від 05 лютого 2001 року і дати йому можливість брати участь в розгляді такої
заяви. Однак прокуратурою позбавлено
його такого права, крім того відповідач не виявив порушень закону і підстав для прокурорського втручання не
дивлячись на наявність підстав для цього. В своїх заявах від 14 квітня 2003 року, 17 квітня 2003 року, 21 квітня
2003 року адресованих прокурору Косівського району ним було викладено прохання видати на руки йому відповіді по його
заявах та ознайомити з наглядовими
провадженнями, однак згадані вище заяви були залишені поза увагою. В своїй
заяві від 27 жовтня 2003 року
він просив прокурора району опротестувати постанову суду від 01
жовтня 2003 року про відмову в прийнятті його позовної заяви про захист честі і
гідності . В своєму повідомленні від 10 жовтня 2003 року прокуратура району
направила йому відповідь, що підстав для опротестування постанови суду прокуратура не вбачає, не зважаючи на те,
що даний документ винесений судом з
грубим порушенням вимог статті 232 ЦПК
України. 19 листопада 2002 року він звернувся
із зверненням до Генпрокуратури, яке було направлено в прокуратуру району для вирішення, однак відповіді він не отримав.

Вважаючи названі дії
відповідача неправомірними просив суд задовольнити скаргу.

Рішенням Косівського
районного суду Івано-Франківської області від
20 серпня 2004 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 28 березня 2006 року, в задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1.,
посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані рішення
судів попередніх інстанцій та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази. Встановлювати та визнавати доведеними обставини, що
не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що скаржник
звертався до прокуратури Косівського району з численними скаргами щодо
перевірки незаконних дій державного нотаріуса і просив дати йому вичерпну
відповідь. Скаржник отримав відповіді від прокуратури, зміст яких не
задовольнив постановлених ним у заявах вимог. Крім того, встановлено, що
прокурором району йому надавались вичерпні відповіді на поставлені скаржником
запитання, які стосувались права власності та інших вимог майнового характеру.

Встановленим обставинам суди першої та
апеляційної інстанцій дали правильну правову оцінку.

З огляду на викладене, висновки судів
попередніх інстанцій про відмову в задоволенні скарги є обґрунтованими та
відповідають законодавству.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів та встановлених обставин у справі.

За таких обставин, оскаржувані рішення
судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального
та процесуального права, підстав для їх скасування чи зміни не має.

Керуючись статтями 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2004 року та ухвалу Апеляційного
суду Івано-Франківської області від 28 березня 2006 року в цій справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення, але може бути оскаржена за винятковими обставинами до
Верховного Суду України протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Головуючий
Панченко О.Н.

судді
Весельська Т.Ф.

Горбатюк С.А.

Смокович М.І.

Штульман І.В.