Справа № К-37770/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого

Цуркана М.І.

Суддів:

Амєліна С.Є.

Загороднього А.Ф.

Харченка В.В.

Юрченка В.В.

при секретарі судового засідання Полинько Д.М.,

розглянувши відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду (УПФ) України у Київському районі м.
Одеси про призначення пенсії та стягнення моральної шкоди, яка переглядається
за касаційною скаргою УПФ України у Київському районі м. Одеси на постанову
Київського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2006 року та постанову
апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2006 року

у с т а н о в и л а :

У березні 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
УПФ України у Київському районі м. Одеси про призначення пенсії та стягнення
моральної шкоди.

Зазначав, що
після запровадження у 1999 році наукової
пенсії та змін до Закону України «Про наукову і науково-технічну
діяльність» неодноразово звертався до
пенсійного органу про переведення на цей вид пенсії, але отримував відмову з
мотивів відсутності необхідного стажу наукового працівника. У липні 2004 року
наукова пенсія призначена.

Посилаючись на безпідставність
відмови УПФ у призначенні пенсії з січня 2002 року просив провести відповідний
перерахунок, стягнути заборговані суми, та відшкодувати моральну шкоду у сумі 7
000 грн..

Справа розглядалась неодноразово.

Останньою постановою Київського районного суду м. Одеси
від 10 квітня 2006 року, позов задоволено частково.

На УПФ України у Київському районі м. Одеси
покладено обов»язок переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на наукову пенсію з
15 березня 2002 року, здійснення
перерахунку його пенсії та
виплати заборгованості за період з 15 березня 2002 року по 14 липня 2004 року.
На користь позивача стягнуто 1 000 грн. моральної шкоди.

Новою постановою апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2006
року, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове. Зобов'язано УПФ
України в Київському районі м. Одеси перевести ОСОБА_1 на наукову пенсію з 1
липня 2002 року, стягнуто заборгованість
за період з 1 липня 2002 року по
14 липня 2004 року. Вимоги про стягнення моральної шкоди залишені без
задоволення.

В касаційній скарзі УПФ України в Київському районі м. Одеси, з посиланням
на неправильне застосування судами норм матеріального права, просить судові
рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної
скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 у серпні 1993 року
призначена пенсія за віком на підставі Закону України «Про пенсійне
забезпечення». З 14 липня 2004 року його переведено на пенсію наукового
працівника, а розмір пенсії визначений зі стажу наукової роботи за період з
10.03.1966 року по 1.03.1990 року тривалістю у 23 роки 10 місяців 18 днів.

Також встановлено, що у 2001 році та наступних роках
позивач неодноразово звертався до Управління праці та соціального захисту
населення, а затим до Управління
Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси з проханням про
переведення на наукову пенсію, однак отримував усні відмови з посиланням на
відсутність необхідного наукового стажу, який визначався з дати присудження
наукового ступеня або присвоєння вченого звання.

Задовольнивши позов частково, апеляційний суд правильно
виходив з того, що з часу переходу до УПФ функцій по виплаті пенсій, тобто з 1
липня 2002 року, його працівники не в повному обсязі виконали покладені на них
обов»язки, не роз»яснили позивачу порядок подачі письмової заяви про
переведення на інший вид пенсії, а відмова не ґрунтувалась на законі.

Новим рішенням апеляційний суд обгрунтовано виправив
помилку суду першої інстанції, оскільки останнім неправильно визначений час з якого УПФ може відповідати за
призначення пенсії, а моральна шкода стягнута
у відсутність правових підстав.

Рішення апеляційного суду відповідає вимогам ст.159 КАС
України щодо законності та обґрунтованості.

Так, відповідно до ст.6 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх вибором.

Згідно ч.1 ст.24 Закону України
«Про наукову та науково-технічну діяльність» держава встановлює для наукових (науково-педагогічних)
працівників, які мають необхідний стаж наукової, науково-технічної,
науково-педагогічної, науково-організаційної роботи на державних підприємствах,
в установах, організаціях пенсії на рівні, який забезпечує престижність
наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

За змістом ч.ч. 2, 3 Закону ( в редакції від 12.20.2001
р.), до стажу наукової роботи
зараховується час роботи на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників
незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання та посадах, які до
них прирівнюються, на підприємствах, в установах, організаціях, вищих
навчальних закладах та закладах післядипломної освіти III - IV рівнів
акредитації, у тому числі з підготовки керівних та управлінських кадрів, а
також час роботи наукових (науково-педагогічних) працівників на посадах,
зазначених у статті 118 Кодексу законів про працю України, якщо цій роботі
безпосередньо передувала робота, передбачена частиною першою цієї статті. До
стажу наукової роботи зараховується час навчання в аспірантурі, ад'юнктурі,
докторантурі. Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників
державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на
призначення пенсій та виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію
відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27
травня 1999 р. №923 «Про перелік посад наукових працівників державних наукових
установ, організацій та посад науково-педагогічних працівників державних вищих
навчальних закладів ІІІ-ІУ рівнів акредитації, перебування на яких дає право на
одержання пенсії та грошової допомоги при виході на пенсію відповідно до Закону
України «Про наукову і науково-технічну діяльність» ( в редакції постанови від
02.08.2000 р.) визначено, що до наукового стажу зараховується робота на
посадах, зазначених у переліку ( в тому числі в наукових установах та вищих
навчальних закладах колишніх УРСР. Інших республік СРСР, а також СРСР) з дати
присудження наукового ступеня або присвоєння вченого звання, а після набрання
чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2002 рік» зазначена
робота зараховується незалежно від наявності наукового ступеня або вченого
звання.

Рішенням Конституційного Суду України від 19.06.2001 року
№9-рп/2001 (справа щодо стажу наукової роботи) положення абзацу другого пункту
2 згаданої постанови визнано таким, що
не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Суд зазначив, що це Рішення має преюдиціальне значення
при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами,
що виникли внаслідок дії положення, визнаного неконституційним, а на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок
протягом місяця привести ухвалені ним раніше нормативні акти у відповідність з
Рішенням Конституційного Суду України.

Відповідно до ч.14 Закону «Про наукову та науково-технічну діяльність»
право на призначення пенсії відповідно до цього Закону поширюється на всіх
осіб, які вийшли на пенсію до набрання чинності цим Законом та мають стаж
наукової роботи, передбачений частиною четвертою цієї статті. Призначення
пенсій таким працівникам здійснюється відповідно до частини п'ятої цієї статті
за умови звернення за призначенням пенсії відповідно до цього Закону та
звільнення з посади наукового (науково-педагогічного) працівника.

Оскільки до виходу
на пенсію ОСОБА_1 перебував на посадах віднесених до наукових, а з досягненням
пенсійного віку його стаж роботи перевищував 25 років, у тому числі стаж
наукової роботи більше 20 років, то з ухваленням Рішення Конституційного Суду у
нього виникло право на отримання наукової пенсії.

За таких обставин апеляційний суд обґрунтовано
поклав на пенсійний орган обов»язок щодо
перерахунку пенсії позивача з часу набуття Управлінням Пенсійного фонду України
відповідних повноважень.

Висновки
апеляційного суду доводами касаційної скарги не спростовуються, оскільки
всупереч Рішенню Конституційного Суду України ґрунтуються на помилковому
твердженні, що позивач набув право на призначення наукової пенсії лише з
прийняттям Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» від 20.11.2003 року№1316-ІУ.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо апеляційний суд не допустив порушень норм матеріального права при
ухваленні оскаржуваного судового рішення, то суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись наведеним, ст.ст. 220, 223, 230 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м.
Одеси залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду Одеської області
від 13 грудня 2006 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім як з підстав, у строк та у порядку визначеними ст.ст. 237 - 239
КАС України.

Головуючий М.І. Цуркан

Судді: С.Є. Амєлін

А.Ф.Загородній

В.В.Харченко

В.В.
Юрченко