Справа № К-7778/06
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2007-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ К-7778/06
ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2007
року м.
Київ

Вищий
адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Бившевої Л.І., Костенка М.І., Маринчак Н.Є., Шипуліної
Т.М.

при
секретарі Павлушку Р.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м.
Донецька

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28.07.2005р.

у справі № 28/94 господарського суду Донецької області

за позовом приватного підприємства «Інтервнешторг»

до 1.Державної податкової
інспекції у Київському районі м. Донецька

2. Відділення
Державного казначейства у Київському районі м. Донецька

про стягнення з
Державного бюджету України процентів, нарахованих на суму бюджетної
заборгованості з податку на додану вартість в сумі 177 410,84 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від
30.06.2005 р., залишеним без змін постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 28.07.2005 р., позов з врахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 01.06.2005р. задоволено: стягнуто з Державного бюджету
України на користь позивача 177 410,84 грн. процентів, нарахованих на суми бюджетної
заборгованості з податку на додану вартість по податковим деклараціям за
серпень, вересень, листопад, грудень 2002 року, березень, квітень, травень,
червень, липень, вересень, листопад, грудень 2003 року, січень, березень 2004
року за період, наведений у зведеній таблиці, підписаної представниками
позивача та відповідача-1, що бралася до розрахунку, починаючи з 19.10.2002р.
по 12.06.2004р. /а.с. 111, т. 2/.

Висновок судів першої та апеляційної інстанцій
вмотивований обставинами, встановленими судовими рішеннями, що набрали законної
сили, у справах господарського суду Донецької області №№ 34/147, 34/388,
34234, 41/188, 34/215, 25/242, 34/238, 28/239, 28/270, 41/31, 34/2, 41/300,
28/41, 28/321, 28/51, 41/54, 34/71, 28/206, 2/403, 34/463, 34/25, 41/73, 34/106,
41/97, 28/135, 34/148, 34/1692, 41/189, 34/214, 25/243 щодо права позивача на
отримання сум бюджетної заборгованості за податковими деклараціями за серпень,
вересень, листопад, грудень 2002 року, березень, квітень, травень, червень,
липень, вересень, грудень 2003 року, березень 2004 року та процентів,
нарахованих на відповідні суми бюджетної заборгованості за період, починаючи з
дня виникнення останньої, та закінчуючи днем подання позовів до суду, а відтак
за встановленого факту невідшкодування позивачу
зазначених сум бюджетної заборгованості у встановлені законом строки та дат
фактичного розрахунку з позивачем суди дійшли висновку про наявність підстав
для задоволення позову про стягнення 177 410,84 грн. процентів, нарахованих на суми бюджетної
заборгованості з податку на додану вартість по день фактичного погашення.

В касаційній скарзі ДПІ у Київському районі м. Донецька
просить скасувати постановлені у справі судові рішення та прийняти нове рішення
про відмову в позові, посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального права, а саме: статті 8 Закону України «Про податок на додану
вартість».

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в постановлених судових рішеннях, колегія
суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішеннями господарського суду Донецької області, що
набрали законної сили, з Державного бюджету
України на користь позивача стягнуто суми бюджетної заборгованості з ПДВ, що
виникла внаслідок неповернення позивачу у встановлені статтями 7, 8 Закону
України «Про податок на додану вартість» строки задекларованого від'ємного
значення чистої суми зобов'язань з ПДВ за податковими деклараціями за
серпень, вересень, листопад, грудень 2002 року, березень, квітень, травень,
червень, липень, вересень, грудень 2003 року, березень 2004 року, та нараховані
на неї проценти.

В силу статті 35 ГПК України, за
правилами якого здійснено судовий розгляд справи першою та апеляційною
інстанцією, та статті 72 КАС України зазначений факт має преюдиціальне значення
для даної справи, оскільки, постановляючи такі рішення, суд визнав право
позивача на отримання сум бюджетного, в тому числі експортного, відшкодування
та встановив факт невідшкодування цих сум позивачу у строки, встановлені
підпунктом 7.7.3 пункту 7.7 статті 7, пунктом 8.1 статті 8 Закону України «Про
податок на додану вартість».

З огляду на те, що стягнуті за
рішеннями суду суми бюджетної заборгованості
фактично перераховані позивачу по датам, вказаним у наявній в матеріалах справи
зведеній таблиці та підтвердженим копіями банківських виписок, ПП «Інтервнешторг»
звернулось з позовом про стягнення процентів по день фактичного розрахунку
включно.

Дані зведеної таблиці, зокрема, в
розрізі розміру процентів підтверджуються актом звірки, підписаним
представником підприємства Марченко В.І. та начальником ДПІ у Київському районі
м. Донецька Солоненко Л.В /а.с.114, т. 2/.

Відповідно до підпункту 7.7.3 пункту
7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» в редакції, діючій
до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про податок на додану вартість» від
03.06.2005 року № 2642-ІУ, на суму бюджетної заборгованості нараховуються
проценти на рівні 120 відсотків від облікової ставки Національного банку
України, встановленої на момент її виникнення, протягом строку її дії,
включаючи день погашення.

Поскільки право платника на отримання
процентів, нарахованих на суму бюджетної заборгованості, в тому числі
заборгованості по експортному відшкодуванню,
законодавцем ставилося в залежність лише від факту наявності бюджетної
заборгованості, в тому числі заборгованості по експортному відшкодуванню,
безвідносно від причин прострочення чи інших причин, суди, встановивши, що суми
бюджетного та експортного відшкодування, сплачені позивачу з порушенням
встановлених законом строків, правомірно стягнули на користь позивача проценти,
нараховані на заборгованість по бюджетному та експортному відшкодуванню, по день
її фактичного погашення.

Щодо доводів відповідача-1, наведених
в касаційній скарзі про те, що стаття 8 Закону України «Про податок на додану вартість» в редакції Закону, що
діяла на момент виникнення спірного правовідношення, не передбачає право експортера на отримання процентів за прострочення
виплати йому експортного відшкодування, суд касаційної інстанції в спростування
цих доводів констатує, що експортне відшкодування за своєю сутністю є
різновидом бюджетного відшкодування і тому у разі несплати платнику
податку суми експортного відшкодування у встановлений пунктом 8.1 статті 8
Закону України «Про податок на додану вартість» строк відповідна сума такого
відшкодування визнається у відповідності з підпунктом 7.7.3 пункту 7.3 статті 7
зазначеного Закону бюджетною заборгованістю, а відтак, проценти, нараховані на
суму експортного відшкодування підлягають стягненню нарівні з процентами,
нарахованими на суму бюджетного відшкодування.

Враховуючи викладене, підстави для скасування
постановлених у справі судових рішень відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька залишити без
задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28.07.2005р.- без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку,
передбачених статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Усенко
Є.А.

Судді Бившева
Л.І.

Костенко
М.І.

Маринчак
Н.Є.

Шипуліна
Т.М.

З оригіналом згідно

Суддя Усенко
Є.А.