Справа № 22-а-70/07
Суддя: Стрільчук В.А.
Дата ухвалення: 2007-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа Xs 22-а-70/07 Головуючий
у 1 інстанції - Іщук Л.П.
Категорія-36 Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем України

15 березня 2007 року. Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука
В.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Данилюк
В.А.,

при секретарі - Савчук
О.В. розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку
про визнання неправомірними дій та зобов'язання призначити пенсію як учаснику
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за апеляційною скаргою
відповідача управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку на постанову
Луцького міськрайонного суду від 12 січня 2007 року.

Особи,
які беруть участь у справі: позивач - ОСОБА_1,

відповідач - управління Пенсійного
фонду України в місті Луцьку (далі - управління Фонду), представники
відповідача - Зубач Павло Васильович, Комарчук Сергій Михайлович.

Колегія суддів

встановила:

Постановою Луцького міськрайонного суду від 12 січня 2007
року позов задоволено. Постановлено визнати дії управління Фонду щодо відмови у
призначенні пенсії Ніколайчуку В.Б. як учаснику ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС протиправними. Зобов'язати управління Фонду призначити
ОСОБА_1 пенсію згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №
796-ХІІ) з 22 травня 2006 року.

В апеляційній скарзі відповідач управління Фонду просить скасувати цю
постанову і ухвалити нову постанову, якою відмовити в позові, посилаючись на
недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції
вважає встановленими, та невідповідність висновків суду дійсним обставинам.

Правова позиція позивача в даній справі полягає в тому, що тривалість його
перебування на ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС становить 20 днів, а
тому він згідно із законодавством має право на призначення відповідної пенсії.

Судом першої інстанції встановлено, що
в 1987 році
позивач

ОСОБА_1 працював у зоні відчуження
протягом 20 днів. 22 травня 2006 року він звернувся до управління Фонду з
заявою про призначення йому пенсії згідно із Законом № 796-ХІІ як учаснику
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який працював у 1987 році в
зоні відчуження не менше 14 днів, додавши до заяви підтверджуючі цей факт
документи. Однак рішенням комісії управління Фонду для розгляду питань, пов'язаних
з призначенням та виплатою пенсій відповідно до законодавства України, йому
було неправомірно відмовлено у задоволенні його вимог.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Відповідно до
ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком
мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Згідно зі ст. 55
Закону № 796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС,
які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів,
пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання
державних пенсій, на 8 років.

Позивач ОСОБА_1
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 18). Отже на момент звернення до відповідача в
травні 2006 року із завою про призначення пенсії йому виповнилося 52 роки.
Загальний стаж його роботи не менше 25 років відповідачем не заперечується.

Наявною в
матеріалах справи копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987 році серії А № НОМЕР_1, виданого 20 січня 1993 року,
підтверджується, що ОСОБА_1 віднесений до другої категорії таких учасників (а.
с. 3).

Відповідно до п.
2 ч.І ст. 14 Закону № 796-ХІІ друга категорія осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, визначається для учасників ліквідації наслідків
аварії, які працювали у зоні відчуження, зокрема, у 1987 році - не менше 14
календарних днів. Оскільки інші передбачені цією нормою права підстави для
віднесення ОСОБА_1 до другої категорії вказаних осіб відсутні, сама по собі
наявність у нього такого посвідчення, яке є дійсним, підтверджує факт його
роботи у зоні відчуження протягом зазначеного терміну. Доказів, які заперечують
наведені обставини, відповідач суду не надав.

Крім того, згаданий факт підтверджується й іншими
доказами у справі.

Згідно з
архівною довідкою Міністерства оборони України від 26 вересня 2006 року №
НОМЕР_2 ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС з 9 травня 1987 року по 6 серпня 1987 року (а. с. 17).

Відповідно до
постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7
відкритим акціонерним товариством «Луцькпластмас», яке було постійним місцем
роботи позивача, йому була виплачена підвищена тарифна ставка за 20 днів роботи
в липні 1987 року в зоні відчуження (а. с. 6, 28).

Така виплата була здійснена на підставі двох довідок військової частини
43187 від 31 липня 1987 року № НОМЕР_3 та від 6 серпня 1987 року № НОМЕР_4,
згідно з кожною з яких ОСОБА_1 має право на одержання додаткового заробітку за
роботу в зоні відчуження протягом 10 днів (а. с. 4-5).

Аналіз наведених доказів в їх сукупності дає підстави зробити висновок про
правомірність вимог позивача.

Виходячи з викладеного, давши вірну оцінку обставинам справи, суд першої
інстанції обгрунтовано задовольнив позов.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.
198,200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача управління Пенсійного фонду України в місті
Луцьку відхилити, а постанову Луцького міськрайонного суду від 12 січня 2007
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з дня набрання законної сили.