Справа № 4-1607/05/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
травня 2007 року у м. Києві колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
головуючого-судді:
суддів: Амєліна С.Є., Гуріна М.І., Ліпського Д.В.,
секретарі - Проценко О.О.,
у відкритому судовому засіданні в порядку касаційного письмового провадження
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до управління Пенсійного фонду
України в Червонозаводському районі м.
Харкова про перерахунок пенсії та стягнення суми за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 14 липня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 4 листопада 2004
звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на
рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2004 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 4 листопада 2004 року у справі за його позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Червонозаводському районі м. Харкова про перерахунок пенсії та стягнення суми.

Зазначає, що
в листопаді 2003 року він звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що на його заяву від ІНФОРМАЦІЯ_1до
Червонозаводського відділу соціального захисту населення про призначення пенсії у відповідності до Закону
України «Про наукову та науково-технічну діяльність» в редакції від
ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було відмовлено і призначено пенсію на загальних підставах.
ІНФОРМАЦІЯ_3 він звернувся повторно із
заявою про перерахунок пенсії, як науковому працівнику, на підставі рішення Конституційного Суду
України від 19 червня 2001 року та просив стягнути з відповідача недоплачену
пенсію з ІНФОРМАЦІЯ_1до ІНФОРМАЦІЯ_3. Незважаючи на його заяву, пенсія на підставі Закону України «Про
наукову та науково-технічну діяльність» була йому призначена з ІНФОРМАЦІЯ_3, а
не з ІНФОРМАЦІЯ_1. Просив суд
зобов»язати відповідача провести перерахунок пенсії з урахуванням стажу наукового працівника, прийнявши до уваги також його роботу по сумісництву та стягнути з відповідача заборгованість по
невиплаченій пенсії наукового працівника за період з ІНФОРМАЦІЯ_1по
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням
Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2004 року
позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Зобов»язано управління
Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова розглянути у
встановленому законом
порядку заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, нарахованої на підставі Закону України «Про
наукову та науково-технічну діяльність», з винесенням рішення за результатами розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 4 листопада 2004 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, а рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 14 липня 2004 року залишено без змін.

Вказуючи на допущені, на його думку, судами
неповне з'ясування обставин, які мають значення у справі, та порушення норм
чинного матеріального законодавства, що призвело до неправильного вирішення даного
спору, ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції та скасувати
ухвалу апеляційного суду. Задовольнити його позовні вимоги в повному об»ємі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судами
першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по
суті ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1вперше
звернувся до органів пенсійного забезпечення за призначенням йому пенсії
наукового працівника на підставі Закону України «Про
наукову та науково-технічну діяльність» в редакції Закону від 1 грудня 1998 року з наступними змінами.

У
призначенні йому такої пенсії було відмовлено, оскільки стаж наукової
діяльності йому було визначено на підставі положень абзацу другого пункту 2
Постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 1999 року № 923 «Про перелік
посад наукових працівників державних наукових установ, організацій та посад
науково-педагогічних працівників державних вищих навчальних закладів III - IV
рівнів акредитації, перебування на яких дає право на одержання пенсії та
грошової допомоги при виході на пенсію відповідно до Закону України "Про
наукову і науково-технічну діяльність" з дати присудження наукового
ступеня без урахування періоду наукової діяльності до присудження позивачу
наукового ступеня та з відсутністю у зв»язку з цим необхідного стажу наукової
роботи.

Рішенням
Конституційного Суду України від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001 положення абзацу
другого пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 1999 року №
923 визнано неконституційним та таким, що втрачає чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього Рішення.

На
день першого звернення за призначенням пенсії наукового працівника ІНФОРМАЦІЯ_1
існувала колізія правових норм, оскільки в редакції Закону України від
ІНФОРМАЦІЯ_2 «Про внесення змін до Закону України "Про наукову і
науково-технічну діяльність" (набрав чинності з 16 травня 2000 року) абзац другий статті 24 цього Закону визначав,
що до стажу наукової роботи зараховується час роботи на посадах наукових
(науково-педагогічних) працівників незалежно від наявності наукового ступеня
або вченого звання.

В
абзаці дев»ятому статті 1 зазначеного Закону визначено, що науковий працівник
- це вчений, який за основним місцем
роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається
науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною
діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового
ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації.

Пунктом 1 Прикінцевих положень Закону України від
ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня його
опублікування. Положення цього Закону, що стосуються наукових
(науково-педагогічних) працівників, які не мають наукового ступеня або вченого
звання, вводяться в дію після набрання чинності Законом України про Державний
бюджет України на 2002 рік.

Тобто
положення зазначеного закону щодо наукових працівників, які мають науковий
ступінь або вчене звання, вводяться в дію не після набрання чинності Закону
України про Державний бюджет України на 2002 рік, а з 16 травня 2000 року, дати
набрання чинності Закону України від ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки
Закон України від ІНФОРМАЦІЯ_2 «Про внесення змін до Закону України "Про
наукову і науково-технічну діяльність", який встановив новий порядок
обчислення стажу наукової роботи, ніж
той , що був визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня
1999 року № 923, прийнятий та набрав чинності після прийняття зазначеної
постанови та має вищу юридичну силу, а постанови та інші рішення органів
виконавчої влади мають підзаконний характер, положення абзацу другого пункту 2
Постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 1999 року № 923 щодо осіб,
які мають науковий ступінь чи вчене звання, з
16 травня 2000 року, тобто з дня набрання чинності Закону України від
ІНФОРМАЦІЯ_2, вже не могли бути застосовані.

Суди
першої та апеляційної інстанції цим обставинам не дали жодної оцінки. Суди не з»ясували, які науковий ступінь чи
вчене звання має ОСОБА_1, якими
документами це підтверджується і, відповідно, не з»ясували, чи мав позивач
право на призначення йому пенсії наукового працівника після набрання чинності
Закону України від ІНФОРМАЦІЯ_2.

У
відповідності з вимогами ст.158 КАС України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин в
адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Аналогічні
положення були визначені у ст.202 ЦПК України 1963 року, чинного на час
розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції.

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає, що постановлені у справі рішення судів першої
та апеляційної інстанцій зазначеним вимогам ст.158 КАС України та ст. 202 ЦПК
України 1963 року не відповідають.

Відповідно до положень ч. 1 ст.220 КАС України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу.

Частина
2 статті 227 КАС України визначає, що підставою для скасування судових рішень
судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи на новий
судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені
судом касаційної інстанції.

Оскільки
судові рішення ухвалені не на підставі повно і
всебічно з»ясованих обставин та не у відповідності до норм матеріального права
і при недотриманні норм процесуального права, а касаційний суд не може усунути
зазначені порушення, постановлені по
справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий
судовий розгляд.

Керуючись ст. ст.210,
220, 222,
223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити
частково. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня
2004 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 4 листопада 2004 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст..237 КАС України.

Головуючий:
Цуркан М.І.

Судді:
Амєлін С.Є.

Гурін М.І.

Ліпський Д.В.

Юрченко В.В.

З оригіналом звірено:

Суддя:
Юрченко В.В.