Справа № 22-а-41/2007
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2007-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 22-а-41/2007
Головуючий 1 інстанції - Золотарьова Л.І.
Категорія - військова служба Доповідач- Сіренко
У Х В А Л А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2007 року Судова колегія Харківського апеляційного
адміністративного суду в складі :

Головуючого - судді
Сіренко О.І.

Суддів Мельнікової
Л.В.

Григорова А.М.

за участю секретаря Шара І.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського
районного суду м. Харкова від 21 лютого 2007 року по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до обласного центру медико-соціальної експертизи про проведення експертизи на професійну придатність та до Головного управління МВС України в
Харківській області про визнання неправомірними дій посадових осіб органів
внутрішніх справ при звільненні, зарахування періоду часу після звільнення до вислуги років працівника органів внутрішніх справ, перерахунок
кінцевого розрахунку при звільненні, стягнення заробітної плати за весь час
затримки кінцевого розрахунку, внесення зміни до запису в трудову книжку, стягнення моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

25 травня 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позом в якому
просив визнати неправомірними дії
посадових осіб УМВС України в Харківській області при його звільненні з органів внутрішніх
справ. Зобов”язати головне управління
МВС України в Харківській області
зарахувати період часу після його незаконного звільнення до вислуги
років в органах МВС, зробити перерахунок
заробітної плати по день повного розрахунку, виплатити заробітну плату
за час вимушеного прогулу, внести зміни до трудової книжки щодо стажу його
роботи в органах МВС. Визнати його інвалідом війни другої групи . Крім того, позивач просив зобов”язати МСЄК № 4
провести експертизу на предмет
його професійної працездатності та стягнути з відповідачів моральну
шкоду в розмірі 500 000 гривень.

В обгрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 вказав, що з 10 серпня 1988 р. по 14 лютого 2000 року проходив службу в
органах внутрішніх справ.

10
жовтня 1999 року він переніс ішемічний
інсульт. 23 грудня 1999 року за рішенням військово-лікарської комісії НОМЕР_1 визнаний непридатним до військової служби в
мирний час, обмежено придатним у воєнний час. У зв”язку з чим, звільнився за
станом здоров”я. В травні 2000 року за
висновком ОМСЄК № 4 визнаний інвалідом 3 групи, отримував пенсію на підставі
Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб”.

В
квітні 2003 року ОМСЄК № 4
з нього була знята 3 група інвалідності. В серпні 2003 року він звернувся до керівництва УМВСУ в
Харківській області з заявою про прийняття його на службу, але йому було
відмовлено в прийнятті на службу, посилаючись на висновок ВЛК
НОМЕР_1, яким він визнаний непридатним до військової служби. Вказану
відмову він нікуди не оскаржив.

В січні
2004 року він повторно переніс ішемічний інсульт і в травні 2004 року МСЄК
Київського району була встановлена 3
група інвалідності. 27 травня 2005 року за висновком ОМСЄК № 4 інвалідність була знята. В серпні 2005 року
він звернувся до керівництва УМВСУ в
Харківській області з заявою про прийняття його на службу і був направлений для
проходження військово-лікарської комісії. Згідно висновку цієї комісії він був
визнаний непридатним до військової служби, тому
керівництвом УМВСУ в Харківській області
йому було відмовлено в прийнятті
на службу в органах МВС. Вважає, що при звільненні зі служби в 14 лютого
2000 року в трудову книжку йому було внесено до трудової книжки невірний запис,
який не відповідає наказу начальника УМВС
В Харківській області НОМЕР_2 .
Запис в трудовій книзі про стаж роботи
занижений, не враховано коефіцієнт 1,5 (півтора) для обчислення вислуги років, як працівника карного розшуку,
який надає йому право на пенсію працівника МВС за вислугою років.

Після
звільнення він отримував кінцевий розрахунок понад 7 місяців, у зв”язку з чим
вважає, що цей термін необхідно зарахувати до стажу його роботи і внести
відповідний запис в трудовій книзі про день його фактичного звільнення.

Просив зобов”язати ОМСЄК № 4 (який в судовому засіданні
замінений на обласний центр МСЄК) провести стосовно нього медико-соціальну
експертизу на його професійну працездатність.

Крім того,
просив стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 500 000 гривень,
оскільки вважає, у зв”язку з
неправомірними діями відповідачів він та його сім”я знаходяться у скрутному
матеріальному становищі.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги.

Представник
відповідача головного управління Міністерства внутрішніх справ України в
Харківській області Блудова О.В.
заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Вважає, що
звільнення позивача відбулося у відповідності до діючого законодавства. 14 лютого 2000 року був звільнений в запас
Збройних сил через хворобу згідно ст.. 64 „б” Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом органів
внутрішніх справ, в той же день отримав трудову книжку, йому було нараховане
грошове забезпечення на день звільнення та матеріальну допомогу в розмірі 5-х
посадових окладів, що відображено у грошовому атестаті. 13 березня 2000
року ОСОБА_1 встановлена інвалідність. З 14 лютого 2000 року по 31
березня 2001 року йому призначена пенсія у розмірі 40 % від грошового
забезпечення.

Згідно довідки МСЄК № 4 від 27 травня 2005 року, ОСОБА_1
не встановлена інвалідність, виплата пенсії призупинена. 12 серпня 2003 року та в серпні 2005 року керівництвом управління було відмовлено в прийнятті позивача на службу , оскільки згідно висновків військової-лікарської комісії ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби.

Вимоги
позивача стосовно перерахунку йому стажу за вислугою років, як працівнику
карного розшуку у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 1497
від 16.11.2001 року є безпідставними, оскільки її дія розповсюджується на осіб,
які звільнені зі служби після 16 листопада 2001 року.

Представник
обласного центру медико-соціальної експертизи також проти позову заперечував,
посилаючись на те, що відповідно наказу
МОЗ України від 22 листопада 1995 року
№ 212 „Про затвердження порядку
встановлення медико-соціальним експертними комісіями ступеня втрата
професійної працездатності у відсоткам працівникам, яким заподіяно ушкодження
здоров”я, пов”язане з виконанням трудових обов”язків”, необхідно надати перелік
документів : акт про нещасний випадок
на виробництві, висновок спеціального
медичного закладу про професійний характер захворювання, акт розслідування
професійного захворювання, направлення
лікувально-професійного закладу, направлення власника чи профспілкового
органу підприємства, установи та організації на якому потерпілий одержав травму
чи професійне захворювання.

Також
вважають, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди.

21 лютого
2007 року постановою Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 відмовлено в
позові у повному обсязі.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
постанову суду скасувати і постановити
нову постанову, якою задовольнити його позов. Вважає, що суд неповністю
з”ясував обставини справи та не дав
оцінку наданим доказам.

Представники
управління міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та
обласного центру медико-соціальної експертизи заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Судова
колегія, вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав :

Як
встановлено судом, підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з
10 серпня 1988 по 14 лютого 2000 року(а.с.15).

3 грудня
1999 року ОСОБА_1 звернувся до керівництва
управління МВС України в Харківській області з рапортом про видачу йому направлення для
проходження військово-лікарської комісії, яке отримав 14 грудня 1999 року
(а.с.30)

За
висновком ВЛК УМВС України в Харківській
області від 23 грудня 1999 року ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби.(а.с. 6)

4 лютого
2000 року ОСОБА_1 звернувся до керівництва управління МВС України в Харківській
області з проханням видати йому направлення на МСЕК. Яке отримав 9.02 2000
року (а.с. )

13 березня 2000 року за висновком
МСЕК ОСОБА_1 була встановлена
інвалідність 3 групи в зв”язку з проходженням служби в МВС до 1 квітня 2001
року, тому з 14 лютого 2000 року до 31 березня 2001 року йому призначена
пенсія відповідно до ст.. 21 п.”б”
Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”
у розмірі 40 % від розміру грошового забезпечення.

11 лютого
2000 року на ОСОБА_1 була складена
атестація за висновком якої останній підлягав звільненню з органів МВС через
хворобу. З текстом атестації ОСОБА_1 був ознайомлений та згодний . (а.с.33-34)

Наказом НОМЕР_2
ОСОБА_1 був звільнений (а.с.15) про що у трудовій книзі зроблено
відповідний запис № 11.

Відмовляючи
ОСОБА_1 в позові про визнання неправомірними дій керівництва управління МВС
України в Харківській області та визнанні його звільнення 14 лютого 2000
неправомірним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що
звільнення ОСОБА_1 здійснено у відповідності до ст.. 64 п.”Б” Положення про
проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ
України.

Судова
колегія також вважає правильним висновок суду, щодо відмови в задоволенні
позову про стягнення середнього заробітку за затримку кінцевого розрахунку на
підставі кодексу законів про працю,
оскільки згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 17
квітня 1998 року дія цього кодексу та Закону України „Про оплату праці” не розповсюджується
на осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, які мають спеціальні звання, оскільки вони проходять
службу і їх правовий і соціальний статус регулюється відповідно Законом України „Про міліцію”,
„Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом внутрішніх
справ України „. Крім того, відповідно до грошового атестату НОМЕР_3 ОСОБА_1
заборгованості по розрахунку у зв”язку з звільненням не мав, про що свідчить
його підпис в атестаті.(а.с.36).

Після зняття 3 групи інвалідності в травні 2003 року за
висновком ОМСЄК № 4 керівництвом
управління МВС України в Харківській області 12 серпня 2003 року відмовлено ОСОБА_1 . в прийомі на службу в органи
МВС.Як цей висновок ОМСЄК № 4 та і відмову
управління МВС України в Харківській області ОСОБА_1 у встановлений законом термін не
оскаржив. В травні 2004 року 3 група
інвалідності позивачу встановлена коли він не перебував на службі в органах
МВС.

Правомірним є
висновок суду про те, що на позивача не розповсюджується дія Постанови Кабінету
Міністрів від 16 листопада 2001 року № 1497 „Про внесення доповнень до
Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, щодо обчислення стажу роботи з розрахунку 1,5 місяці за кожен день служби,
оскільки згідно наказу Міністерства внутрішніх справ № 42 від 17 січня 2002 року вислуга років для
призначення пенсії на пільгових умовах
зараховується працівникам, які звільнилися зі служби в
органах внутрішніх справ після
набрання чинності Постанови Кабінету
Міністрів від 16.11.2001р.

Судова
колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в
позові до ОЦ МСЄК , оскільки жодного висновку цієї установи стосовно себе позивач не оскаржив . Між позивачем та ОЦ МСЄК відсутній спір,
оскільки позивач не звертався до цієї установи з заявою про проведення стосовно
нього обстеження та надання висновку щодо його працездатності.

Оскільки
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду 1 інстанції,який
правильно встановив обставини справи і
ухвалив постанову з дотриманням
норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що підстав
для скасування постанови суду немає.

Керуючись
ст.ст. 195,196, ч.1 п.1 ст. 198, 200,205,206
Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія:

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову
Київського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2007 року без змін.

Ухвала
набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом одного місяця з дня проголошення безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст
постанови виготовлений та підписаний 27.08.2007 року.

Головуючий - Сіренко О.І.

Судді -
Мельнікова Л.В.

Григоров А.М.