Справа № К-31288/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
Головуючого - судді Цуркана М.І.,
суддів: Амєліна С.Є.,Гуріна М.І.,Юрченка
секретар: Мудрицька Ю.В.
за участю позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління МВС України в АР Крим про поновлення на роботі за його
касаційною скаргою на постанову Київського районного суду м.Сімферополя від 3
травня 2006 року та на постанову апеляційного суду Автономної Республіки Крим
від 29 серпня 2006 року, -
У липні 2005 року ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до ГУ МВС України в АР Крим про визнання
неправомірними дії державного органу, поновлення на посаді, стягнення грошового
утримання, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 10 травня 2005
року наказом ГУ МВС України в АР Крим від 4 травня 2005 року №88л/с він був
звільнений на підставі п. а ст.65 Положення проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів внутрішніх справ України, в зв'язку з досягненням
визначеного віку служби. Позивач вважає зазначений наказ незаконним, оскільки
на момент звільнення він був підполковником міліції, після досгнення ним 45
років, йому неодноразово продовжували строк служби на підставі п.8 Положення
проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ
України. 7 березня 2005 року він пройшов атестацію та одночасно подав рапорт на
продовження терміну служби. Рішенням комісії по роботі з персоналом йому був
продовжений строк служби на 2005-2006 роки. Проте, у травні 2005 року йому
стало відомо про його звільнення за власним бажанням на підставі нібито ним
поданого рапорту від 30 квітня 2005 року, але цей рапорт він не писав. Крім
того, позивач просив стягенути на його користь моральне відшкодування в розмірі
Постановою Київського районного суду м.
Сімферополь від 3 травня 2006 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.
Змінена дата його звільнення з 10 травня 2005 року на 30 липня 2005 року, на ГУ
МВС України АР Крим покладено зобов'язання виплатити ОСОБА_1. грошове утримання
за вказаний період, в решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 29 серпня 2006 року рішення суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог скасовано. Ухвалене нове судове рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями позивач звернувся з
касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України. В касаційній
скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції,
ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі,
оскільки суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального та
процесуального права, а саме : судом першої інстанції неповно та не всебічно
встановлені обставини справи, ухвалені рішення не відповідають обставинам
справи, що призвело до порушення норм ГПК України, суд апеляційної інстанції
при ухваленні рішення неправильно керувався Законом України «Про міліцію», а ні
доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши доводи касаційної скарги за
матеріалами справи , колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Судами
встановлено, що ОСОБА_1. з 4 липня 1978 року проходив службу в підрозділах ГУ
МВС України АРК. Наказом ГУ МВС України в АРК від 4 травня 2005 року №88 о/с
він був звільнений з посади начальника приймальника - розподільника при ГУ МВС
України в АРК з 10 травня 2005 року на підставі п. «а» ст.65 Положення проходження служби
рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, за віком, у
зв'язку з досягненням ним граничного віку перебування на службі в ОВС та в
в задоволенні позову суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що
дані трудові відносини між сторонами регулюються вищезазначеним Положенням та
Законом України «Про міліцію», а тому позивача було звільнено на законних
підставах в зв'язку з досягненням граничного віку перебування на службі.
відповідно до п.7 Положення, полковники міліції перебувають на службі до 45
років, п.8 Положення передбачено, що особи старшого начальницького складу, що
досягли граничного віку підлягають звільненню в запас з постановкою на
військовий облік або у відставку. При необхідності особи старшого
начальницького складу можуть бути залишені на службі в ОВС на термін до 5 років
за рішенням начальника, якому надано право призначення на посаду. Звільнення
таких осіб може бути проведено до закінчення строку, на який вони були залишені
до протоколу №23 засідання комісії по роботі з персоналом ГУ МВС України в АРК
від 24 червня 2003 року ОСОБА_1. продовжено строк служби в ОВС на один рік.
Після проходження атестації за період з червня 2004 року по березень 2005 року
було встановлено, що позивач займаній посаді відповідає та заслуговує
продовження строку перебування на службі. Інших доказів, які б свідчили намір
керівництва залишити позивача на службі не встановлено.
судом апеляційної інстанції встановлено, що з 28 квітня 2005 року по 11 травня
2005 року ОСОБА_1. на лікуванні не перебував, а тому наказ про його звільнення
був виданий відповідно до законодавства,
яке регулює данні трудові правовідносини.
Згідно зі ст.220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Враховуючи те, що посилання касатора в касаційній скарзі на
порушення судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого
підтвердження при розгляді даної справи, а судами повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм
належна оцінка у рішенні, яке належним чином
мотивоване і за своїм змістом та формою відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону, касаційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230 КАС України,
колегія суддів -
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 29 серпня 2006 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в АР Крим про поновлення на роботі
Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст.ст. 237
КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ : М.І.
Цуркан

СУДДІ : С.Є.
Амєлін

М.І. Гурін

В.В. Юрченко

Д.В. Ліпський