Справа № 2-а-192/07
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2007-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
№2 -
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2007
року

м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд

у складі:

головуючого - судді Сапальової Тетяни Валентинівни,

за участю секретаря судового засідання Галянт Ілони Миколаївни,

представника відповідача Синчак Ірини Миколаївни.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до
управління праці та соціального захисту населення Барської районної державної
адміністрації Вінницької області про стягнення недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня та про
зобов'язання управління в подальшому виплачувати щорічну разову грошову
допомогу в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до
управління праці та соціального захисту населення Барської районної державної адміністрації
Вінницької області про стягнення з відповідача на користь позивача суми
недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у сумі 3237,25 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є
учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням, і має
право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту». Статтею 12 цього Закону передбачено, що
учасникам бойових дій щорічно до
5 травня відповідного року виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за
віком.

Позивач
вважає, що виплата зазначеної допомоги у 2004 - 2006 роках проводилась всупереч вимогам Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині розміру
виплат.

У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою
користь недоплачену частину щорічної разової грошової допомоги за 2004-2006 роки.

В
судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник
відповідача Синчак І. М. під час слухання справи проти позову заперечувала,
мотивуючи це тим, що розміри щорічної разової
допомоги на відповідні роки були встановлені законами України «Про державний
бюджет».

Розглянувши
матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій
відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1.

№2-а-192/07

Відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» розмір щорічної разової
грошової допомоги учасника бойових дій становить п'ять мінімальних пенсій за
віком.

У зазначений позивачем період дія статей 12 - 15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» призупинялася законами
України про Державний бюджет на відповідні роки в частині визначення розмірів
виплат вищезазначеної допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України
визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Згідно зі ст. 22 Бюджетного кодексу України розпорядник
бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у Законі
про Державний бюджет України чи рішенні про місцевий бюджет.

Статтею 23
Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні забов'язання та
платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного
призначення. Бюджетні призначення
встановлюються законом про державний бюджет України чи рішенням про місцевий
бюджет у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006
рік» у 2006 році розмір виплат щорічної разової грошової допомоги становив:
учасникам бойових дій - 250 гривень.

Статтею 17-1 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" визначено,
що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи банків.

Згідно з довідкою, наданою управлінням праці та
соціального захисту населення Барської районної державної адміністрації, позивачу
як учаснику бойових дій у 2004 р. - виплачувалася у розмірі 130 грн., у 2005-2006
р. р. - 250 грн. за кожен рік.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, у 2006 році позивачу управлінням
праці і соціального захисту населення Барської районної державної адміністрації
була виплачена щорічна разова грошова
допомога, передбачена Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», у розмірі, встановленому чинним у той період Законом
України «Про державний бюджет України».

Суд вважає, що органи праці і соціального захисту населення, здійснюючи
виплату грошової допомоги у розмірах,
встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», діяли
на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинними на час
проведення виплат законами України.

Вимога
ОСОБА_1 в частині зобов'язання відповідача і в подальшому виплачувати щорічну разову грошову допомогу у
розмірі 5 мінімальних пенсій за віком не відповідає змісту законодавства.
Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не
може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Стосовно вимог позивача у частині стягнення недоплачених сум щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни
за 2004-2005 р. р., суд приходить до
висновку, що вони не підлягають
задоволенню з підстав пропущення строку звернення до суду в порядку
адміністративного судочинства.

Частиною 2 статті 99
КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Виплати разової грошової допомоги учасникам
війни здійснюються щорічно до 5 травня у порядку, встановленому Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Кодекс
адміністративного судочинства України набрав чинності з 1 вересня 2005
року. До набрання чинності зазначеного
Кодексу судовий захист порушених
органами влади прав здійснювався у порядку, передбаченому Главою 31-А ЦПК
України (1963 р.), статтею 248-5 якої передбачено двомісячний строк звернення
до суду.

Судові витрати
компенсуються за рахунок держави, оскільки позивач від сплати судового збору
звільнений відповідно до ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про державне мито».

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. ст. 9, 11, 17,
69-72, 94, ч. 2 ст. 99, 122, 158-163,186, 254 КАС,

п о с т а
н о в и в :

ОСОБА_1у позові відмовити повністю.

Відшкодування
судових витрат віднести за рахунок держави.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження
та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, постанова суду першої інстанції набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Суддя