Справа № 22а-1089/07
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2007-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1-й інстанції: Гладій
Справа № 22а- 1089/07
Господарський суд Хмельницької
області №20/159-НА ряд.ст.зв.
№23
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду
в складі: головуючого-судді Пліша М.А.,
суддів Любашевського
при секретарі Рахмановій
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну
справу за апеляційною скаргою Кам'янець-Подільської об'єднаної державної
податкової інспекції Хмельницької області на постанову господарського суду
Хмельницької області від 13 квітня 2007 р. у
справі за позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від
3.02.2007р. №НОМЕР_1,-
в с т а н о в и л а:
позивач звернувся в суд першої інстанції з позовами до
Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької
області, в якому просив визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення від 23.02.2007 р.
№НОМЕР_1.
Постановою господарського суду Хмельницької області від 13 квітня 2007 р. позовні вимоги задоволено, визнано нечинним
оскаржене податкове рішення-повідомлення.
судовим рішенням, Кам'янець-Подільська об'єднана державна податкова інспекція
Хмельницької області подала апеляційну скаргу покликаючись на те, що :
інспекцією донарахування 50 % ставки єдиного податку по кожній найманій особі
здійснено на підставі пояснень 6 осіб, які працювали в позивача, і у
відповідності до вимог Указу Президента України від 03.07.1998р. № 727 «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва». Крім того, суд першої інстанції відхилив клопотання
відповідача про допит в якості свідка ОСОБА_2. Безпідставним є покликання суду
першої інстанції на п.4.3 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами», оскільки податковим органом суму податкового зобов'язання позивачу
визначено на підставі п.п.б п.п.4.2.2. ст. 4 цього Закону. Також є
безпідставними покликання суду на нормативні акти, які регулюють питання сплати
податку з доходів фізичних осіб, оскільки позивач не є платником такого
податку, і відповідач нарахував єдиний податок, а не податок з доходів фізичних
Тому просить суд
апеляційної інстанції скасувати постанову господарського суду Хмельницької
області від 13 квітня 2007 р та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити.
суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.
Судом першої
інстанції зібраними по справі доказами встановлено, що податковим органом
проведено планову перевірку дотримання вимог податкового законодавства
позивачем за період з 19.04.2004р. по 30.09.2006р., про що складено акт від
09.02.2007р. Перевіркою встановлено порушення вимог п.2 Указу Президента України від 03.07.1998р. № 727 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», а саме
позивачем не нараховувалось та не сплачувалось 50 % ставки єдиного податку по кожній
найманій особі (6 осіб). На підставі цього акту податковим органом ОСОБА_1
визначено суму податкового зобов'язання за платежем «єдиний податок на
підприємницьку діяльність з фізичних осіб» в сумі 4300 грн.
Приймаючи оскаржуване рішення,
суд першої інстанції виходив з того, що позивач як суб'єкт господарювання
здійснює підприємницьку діяльність, перебуваючи на спрощеній системі
оподаткування з 04.06.2004р. Контролюючий орган вправі самостійно визначити
податкове зобов'язання у відповідності до п.«б» п.п.4.2.2 п.4.2 ст. 4 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами» лише при наявності документів первинного
обліку, а тому письмові пояснення осіб, які використано податковим органом при
прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не прийняв до уваги. Крім
того, не досліджено питання щодо проведення реалізації позивачем готової
продукції. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірне податкове
зобов'язання слід розцінювати як застосування непрямого методу, а це також
суперечить вимогам п.п.4.3.1, 4.3.2., 4.3.3., 4.3.4. п.3.4. ст. 4 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами».
Проте колегія суддів вважає, що
з висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступних
міркувань. У відповідності до вимог ст. 159 КАС України судове рішення повинно
бути законним та обґрунтованим, при цьому законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального
права, а обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому засіданні. Для встановлення обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення, у судовому засіданні, у
відповідності до вимог ст. 138 КАС України, заслуховуються пояснення осіб, які
беруть участь в справі, показання свідків, досліджуються письмові та речові
докази, у тому числі носії інформації із записаною на них інформацією, висновки
експертів. З матеріалів справи вбачається, що позивач як суб'єкт господарювання
здійснює підприємницьку діяльність, перебуваючи на спрощеній системі
оподаткування, з 04.06.2004р. Кам'янець-Подільською об'єднаною державною
податковою інспекцію Хмельницької області проведено
планову перевірку дотримання вимог податкового законодавства позивачем за
період з 19.04.2004р. по 30.09.2006р., про що складено акт від 09.02.2007р., і
в ході перевірки встановлено порушення вимог п.2 Указу Президента
України від 03.07.1998р. № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва», а саме позивачем не нараховувалось
та не сплачувалось 50 % ставки єдиного податку
по кожній найманій особі (6 осіб). На підставі цього акту податковим
органом ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем «єдиний
податок на підприємницьку діяльність з фізичних осіб» в сумі 4300 грн. Судом
першої інстанції поверхнево встановлено фактичні обставини справи. Так, позивач
в судовому засіданні апеляційної інстанції, так як і під час розгляду судом
першої інстанції, стверджував, що він найманих працівників в підприємницькій
діяльності не використовував, і взагалі як такої практично не здійснював, бо
виготовив 2 - 3 пробні партії ковбасних виробів, які не відповідали вимогам
стандартів, а тому їх використав на корм собакам. При цьому об'єм цих партій
становив в межах, що не в значному розмірі перевищують 100 кг виробів, і таку
кількість він взмозі виготовити з дружиною, яка також являється як підприємець
платником єдиного податку. Однак, допитаний колегією суддів в якості свідка
працівник ОДПІ ОСОБА_2 ствердив, що він
відбирав пояснення в працівників, які працювали в позивача в період, охоплений
перевіркою податкової інспекції, і вони ствердили, що працювали в останнього на
роботах, пов'язаних або з ремонтом цеху, або по виготовленню ковбасних виробів,
і ОСОБА_1 проводив з ними розрахунок, однак трудової угоди не укладав, а за
отриманий заробіток вони ніде не розписувались. Проте судом першої інстанції
безпідставно було відхилено клопотання представників відповідача про допит
цього свідка. Крім того, судом не надано належної оцінки повідомленню
Кам'янець-Подільської державної лікарні ветеринарної медицини (а.с. 45) щодо
кількості та виду реалізованої продукції позивачем, де зазначено реалізацію в
2005р. в кількості 5 операцій, а в 2006р., відповідно, 11 операції, і об'єми
України. З огляду на ці обставини, твердження позивача колегія суддів вважає
надуманими і спрямованими на уникнення від встановленого законом оподаткування.
Тому колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають зібраним по справі доказам та вимогам закону,
та спростовуються мотивами, наведеними в
ч.1 ст. 198, ст. 202, ст. 205,
ст. 254 КАС України, колегія суддів, -
апеляційну скаргу Кам'янець-Подільської об'єднаної державної
податкової інспекції Хмельницької області задовольнити, скасувати постанову
господарського суду Хмельницької області від 13 квітня 2007р. у справі за позовом приватного підприємця ОСОБА_1
до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції
Хмельницької області про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення від
23.02.2007р. №НОМЕР_1.
позову приватного підприємця ОСОБА_1 до Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення від 23.02.2007р.
№НОМЕР_1 відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом одного
місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий : М.А.Пліш

Судді: В.П.Любашевський

І.Я. Олендер