Справа № К-18753/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2007-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

12 квітня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.

суддів: Гуріна М.І., Кобилянського М.Г.,
Юрченка В.В., Федорова М.О.

секретар: Проценко О.О.

за участю представника відповідача -
ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2до Міністерства
внутрішніх справ України про поновлення на роботі, стягнення грошового
утримання за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою Міністерства внутрішній справ України на постанову
Ленінського районного суду м.Вінниці від 22 лютого 2006 року та на ухвалу
апеляційного суду Вінницької області від 27 квітня 2006 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2005 року ОСОБА_2. звернувся до суду з позовом про визнання
протиправним наказу Міністерства внутрішніх справ України №613 о/с від 5 серпня
2005 року про звільнення з органів внутрішніх справ, поновлення на роботі,
стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу та стягнення моральної
шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 29 серпня 2005 року під час перебування на
стаціонарному лікуванні він був викликаний до заступника начальника управління
Горбоноса В.П., де ознайомився під розписку з отриманим по факсимільному
зв'язку з витягом з наказу МВС України за №613 від 5 серпня 2005 року, в якому
було зазначено про його звільнення. З усного повідомлення Горбоноса В.П. він
дізнався, що звільнений за участь в подіях, що мали місце 25 липня 2005 року в
приймальному відділенні МКЛ №2 м.Вінниці, куди позивач звертався для надання
медичної допомоги дружині. Своє звільнення вважає протиправним, оскільки
конфлікт, що виник між позивачем і лікарями приймального відділення МКЛ №2
пов'язаний з небажання лікарів надати термінову медичну допомогу дружині
позивача. Даний факт ніяким чином не пов'язаний з службовими обов'язками
позивача і є звичайним побутовим непорозумінням.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 27 квітня 2006 року
залишена без змін постанова Ленінського районного суду м.Вінниці від 22 лютого 2006
року, якою позов ОСОБА_2. задоволено частково. Визнано протиправним наказ
Міністерства внутрішніх справ України №613 о/с від 5 серпня 2005 року про
звільнення з органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_2. Зобов'язано
відповідача поновити позивача на посаді оперуповноваженого в особливо важливих
справах 2-ого відділу управління внутрішньої безпеки з оперативного
обслуговування органів і підрозділів внутрішніх справ у Вінницькій області.
Стягнуто з відповідача на користь позивача грошове утримання за час вимушеного
прогулу з 27 серпня 2005 року до дня ухвалення постанови в розмірі 8794,65 грн.
В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями відповідач звернувся з
касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України. В касаційній
скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої та апеляційної
інстанції, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволені позовних вимог
ОСОБА_2., оскільки вважає, що суди першої та апеляційної інстанції неправильно застосували норми матеріального
та процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді Вищого адміністративного суду України, пояснення представників
сторін, перевіривши доводи касаційної скарги за матеріалами справи , колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами
встановлено, що постановою старшого прокурора відділу прокуратури області від 8
серпня 2005 року відмовлено у порушенні кримінальної справи в зв'язку з
відсутністю складу злочинів, передбачених ч.1 ст. 296 та ч.1 ст.194 КК України.
Відмовляючи у порушенні кримінальної справи старший прокурор відділу мотивував
таку відмову тим, що відсутня суб'єктивна сторона хуліганства, яка
характеризується умисною виною і мотивів явної неповаги до суспільства. Позивач
діяв в стані сильного душевного хвилювання.

Отже, суди
дійшли правильного висновку про спростування цією постановою прокуратури
вчинення проступку - дискредитації ОСОБА_2. звання працівника органів
внутрішніх справ. Відповідачем не доведено фактів вчинення позивачем будь-яких
дій, які б свідчили про дискредитацію ним звання працівника міліції. Тому, суди
обгрунтовано дійшли до висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_2.
з причин, зазначених в наказі про звільнення.

Оскільки оскаржувані судові рішення
постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, колегія
суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 224, 230 КАС України, колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А :

Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без
задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 27 квітня 2006 року та постанову Ленінського районного суду
м.Вінниці від 22 лютого 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України про
поновлення на роботі, стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу і
відшкодування моральної шкоди - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст.ст. 237
КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Д.В. Ліпський

СУДДІ
: М.І.
Гурін

М.Г. Кобилянський

В.В. Юрченко

М.О. Федоров