Справа № 2-а-133/2007
Суддя: Лизенко І.В.
Дата ухвалення: 2007-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
жовтня 2007 року м.
Лисичанськ

Лисичанський
міський суд Луганської області у складі:

головуючої
судді
Лизенко І.В.,

при
секретарі Паршиковій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Лисичанську Луганської області про зобов'язання здійснювати
виплату підвищення пенсії, -

встановив:

Позивач
звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що має статус
дитини війни, у зв'язку з чим має право на підвищення пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» (далі Закон). Відповідачем дана норма Закону не виконується. На
його звернення до відповідача та до прокуратури м. Лисичанська отримав відмову.
На підставі прийнятого рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
просив суд зобов'язати відповідача здійснювати виплату належних йому коштів у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у сумі 123 гривні, починаючи з 09 липня
2007 року щомісячно.

У
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що має 43 роки
загального стажу та 11 років спеціального стажу. Відповідачем закони не
виконуються. Рішенням Конституційного Суду України передбачено, що при
прийнятті державного бюджету неможна ревізувати раніше прийняті закони,
недопустимо порушувати Конституцію, права та свободи громадян. Просив позов
задовольнити. Не може надати доказів того, що відповідач у майбутньому
порушуватиме його права. Уточнити позовні вимоги щодо розміру підвищення пенсії
не бажає.

Представник
відповідача у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно ст. 6
Закону передбачено підвищення пенсії або щомісячного довічного утримання, чи
державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, дітям війни на
30% мінімальної пенсії за віком. Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію ст. 6 Закону, але згідно ст.
111 цього Закону підвищення до пенсії виплачується у розмірі 50% від розміру
надбавки, встановленої для учасників війни, дітям війни, що визнані інвалідами.
Поняття мінімального розміру пенсії за віком закріплено лише у ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частиною
третьою якої встановлено, що мінімальний
розмір пенсії застосовується до визначення пенсій, призначених за цим законом.
Таким чином, величина мінімальної пенсії за віком, що застосовується для
обчислення пенсій дітям війни не вирішено законодавчо, позивачу буде проведено
підвищення після прийняття відповідного законодавчого акту, на цей час
підвищення не здійснюється. Не заперечує, що позивач має статус дитини війни.

Судом досліджені наступні докази:
відповідь УПФ України в м. Лисичанську від 02.02.2007р., відповідь прокуратури
м. Лисичанська від 20.02.2007р., копія пенсійного посвідчення позивача,
письмові заперечення відповідача, копія заяви позивача від 19.01.2007р., копія
посвідчення ветерана праці позивача.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню
частково.

Судом встановлені такі факти та
відповідні ним правовідносини.

Позивач має статус дитини війни, що
підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с.6) та не заперечується
сторонами.

Позивачу відповідачем не
здійснюється підвищення до пенсії до цього часу, що не заперечується сторонами.

Задовольняючи позов частково, суд
виходить з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.
111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» установлено, що у
2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до
статті 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни” виплачується
особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”), у розмірі 50
відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Згідно п.12 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» з метою приведення
окремих норм законів увідповідність із цим Законом зупинити на 2007 рік дію:
статті 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни” (Відомості
Верховної Ради України, 2005 р., N 4, ст. 94; 2006 р., NN 9-11, ст. 96, N
19-20, ст. 166), з урахуванням статті 111 цього Закону.

Разом з тим,
рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за №6-рп/2007 визнано
такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), у тому
числі, пункт 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007
рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік». Положення п.12 ст. 71 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік» втратило чинність з дня ухвалення даного рішення.

Суд не бере до
уваги посилання представника відповідача на те, що дія ст. 6 Закону зупинена п.
12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», оскільки,
як зазначено вище, дана норма втратила чинність з 09.07.2007 року.

Суд не бере до
уваги посилання представника відповідача на те, що величина мінімальної пенсії
за віком не застосовується до правовідносин, встановлених Законом, оскільки
розмір мінімальної пенсії за віком є єдиною соціальною гарантією для усіх
непрацездатних громадян; відповідно до Закону України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000р. за №2017 та до
Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р. за №966 не може бути
меншим за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, оскільки обмеження цих
норм тягне за собою не тільки порушення права позивача, встановленого
спеціальним законом, а ще й порушення його конституційних прав, передбачених
ст. ст. 22, 46, 48 Конституції України.

Виходячи з
наведеного, суд доходить висновку, що позивачу з дня ухвалення рішення
Конституційного Суду України, а саме з 09 липня 2007 року, так як пункт 12 ст.
71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» втратив чинність з
цієї дати, повинно здійснюватись підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, як це передбачено ст. 6 Закону.

Суд вважає такими,
що не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання
відповідача здійснювати підвищення пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком у сумі 123 гривні, починаючи з 09 липня 2007 року щомісячно, у частині
здійснення виплат у майбутньому з наступних підстав.

Хоча
у позові не міститься вимога про визнання дій (бездіяльності) відповідача
протиправними, але по суті позову позивачем оскаржується бездіяльність
відповідача щодо не здійснення підвищення до пенсії.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Оскільки вимоги позивача стосуються
спонукання відповідача вчинити певні дії у майбутньому, то у суду на теперішній
час відсутній предмет розгляду, тобто рішення, дія чи бездіяльність відповідача,
які необхідно перевірити на предмет відповідності вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України. Тобто, відповідно до наведеної норми, судовому захисту підлягають
порушені права, а не ті, які в майбутньому можливо будуть порушені.

Отже, так як позивачу до цього часу
не здійснюється виплата підвищення до пенсії, суд вважає за необхідне
зобов'язати відповідача здійснити виплату позивачу підвищення до пенсії,
починаючи з 09 липня 2007 року і до 11 жовтня 2007 року включно - дня
проголошення даної постанови.

Розмір
підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону складає 30% мінімальної пенсії за
віком. Відповідно до Закону України «Про внесення змін у Закон України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від 15.03.2007р. за №749 розмір
мінімальної пенсії за віком з урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» складає: з 01.04.2007 року -
410,06 грн., з 01.10.2007 року - 415,11 грн.

Згідно ч.3 ст. 11 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим
захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивач підтримав заявлені
позовні вимоги у повному обсязі, відмовився уточнити позовні вимоги щодо
розміру підвищення пенсії, суд вважає можливим зобов'язати відповідача здійснити
виплату позивачу підвищення до пенсії у розмірі 123,02 грн. щомісячно.

На підставі
викладеного, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,
керуючись ст. ст. 2, 11, 159-163 КАС України, суд, -

постановив:

Позов
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської
області про зобов'язання здійснювати виплату підвищення пенсії задовольнити
частково.

Зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області
здійснити виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком - 123,02 (сто двадцять три) гривні щомісячно,
починаючи з 09 липня 2007 року по 11 жовтня 2007 року включно.

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області про зобов'язання здійснювати виплату підвищення
пенсії надалі відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Донецького
апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Лисичанського міського суду
заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня складення постанови у
повному обсязі або подання апеляційної скарги у той самий строк. Апеляційна
скарга подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження до Лисичанського міського суду Луганської області.

Суддя: