Справа № 22а-1015/07
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22а-1015/07
Головуючий суддя у 1-ій
інстанції - Геєць Ю.В.
(справа №2а-129/07)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 серпня 2007 року м.
Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю.(доповідач)

суддів -
Уханенка С.А., Сафронової С.В.,

при
секретарі - Портненко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя

на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя
від 03 травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання
незаконними відмови в призначенні пенсії та рішення про відмову у призначенні
пенсії, -

в с т а
н о в и л а:

Позивачка 23 січня 2007 року звернулася до суду з
адміністративним позовом, в якому просила
зобов'язати відповідача призначити пенсію за ст. 17 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» з 27.11.2006 року (з моменту звернення про призначення пенсії);
стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2007 року позов було
задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та
закрити провадження по справі. Свої доводи відповідач обґрунтовує тим, що суд
неправильно оцінив норми чинного законодавства, в результаті чого зробив
висновки, які не відповідають обставинам справи.

Перевіривши
законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що
позивачка має сина, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, хворого на цукровий діабет, що
підтверджується висновком МСЕК НОМЕР_1 від 30.09.1999 року.

В лютому 2006 року позивачка звернулася до Управління
Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя із заявою
про призначення їй пенсії як матері інваліда з дитинства на підставі ст. 17
Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Комісія з призначення пенсії Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя 30.11.2006 відмовила їй в
призначенні пенсії, посилаючись на те, що до шестирічного віку інвалідність
дитини не була встановлена.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно
дійшов, що з таким висновком не можна погодитися, оскільки відповідач не
правильно витлумачив норму закону.

Так,
згідно зі ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» жінки, які народили
п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері
інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за
віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із
зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і
"ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать
також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної
пенсії.

Відповідно
до розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до
шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього
віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж
за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього
Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Інструкція
про встановлення груп інвалідності, затверджена наказом Міністерства охорони
здоров'я України від 07.04.2004 №183 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції
України 22.04.2004 за №516/9115, передбачає, що залежно від ступеня обмеження
життєдіяльності встановлюють I, II, III групу інвалідності, а також причини
інвалідності: загальне захворювання; інвалідність з дитинства; трудове
каліцтво; професійне захворювання; поранення, контузія, травма, каліцтво і таке
інше.

При
цьому зазначений нормативно-правовий акт не встановлює зв'язок причин
інвалідності з терміном, коли такі причини були встановлені відповідним
закладом.

Таким чином, висновок суду про те,
що відповідач порушив право позивачки на призначення пенсії за ст. 17 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» та виніс незаконне рішення №929 від 30.11.2006 про
відмову в призначенні пенсії відповідає вимогам чинного законодавства.

Доводи відповідача про те що вони керувалися
листом-роз'ясненням, тому їх дії правомірні, не можуть бути підставами для
скасуванні рішення, оскільки норми закону не містять таких застережень. Крім
того, відповідачем не висувалися вимоги щодо проведення повторного обстеження та
встановлення причинного зв'язку хвороби неповнолітнього та часу настання цієї
хвороби.

З
урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 198, 200 КАС України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 03 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з моменту набрання законної сили.

Судді: