Справа № К-18949/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого

Цуркана М.І.

Суддів:

Амєліна С.Є.

Кобилянського М.Г.

Гуріна М.І.

Ліпського Д.В.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
(УПФ) України в Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області
про визнання незаконною відмови пільгового обчислення трудового стажу, яка
переглядається за касаційною скаргою УПФ України в Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2005
року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2006
року

у с т а н о в и л а :

У лютому 2005 року ОСОБА_1. оскаржив в суді рішення комісії по розгляду
питань призначення (перерахунку) пенсій УПФ у Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області від 11 лютого 2005 року, яким йому відмовлено в
зарахуванні періоду кадрової військової служби в районі Крайньої Півночі до загального стажу роботи в пільговому
обчисленні.

Зазначав, що в період з 6 листопада 1950 року по 3 лютого 1961 року в
районах Крайньої Півночі проходив службу на офіцерських посадах в органах МВС
(НКВС) колишнього СРСР.

_______________________________________________________________________________________________________

Справа № К- 18949/06

Головуючий у першій інстанції Дунай Л.В.

Доповідач Цуркан М.І.

За чинним на час служби
законодавством період з листопада 1950 року по 1 березня 1960 року
підлягав зарахуванню до стажу в
подвійному, а з 1 березня 1960 року -
полуторному розмірах, а тому відмову врахувати
пільговий стаж до загального вважає протиправною, просить протокол комісії скасувати, з покладенням на
пенсійний орган обов'язку провести відповідний перерахунок пенсії.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровській області
від 21 вересня 2005 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2006
року, вимоги ОСОБА_1. задоволені.

Постановлено зобов'язати УПФ включити до
загального трудового стажу заявника
військову службу в районах Крайньої Півночі з 6 листопада 1950 року по 3
лютого 1961 року в пільговому обчисленні, з перерахунком призначеної пенсії.

У касаційній скарзі УПФ, з посиланням на порушення судами матеріального
права, просить постановлені рішення скасувати та ухвалити нове, про відмову у задоволенні адміністративного
позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1. в період з 6 листопада 1950 року по 3
лютого 1961 року проходив кадрову військову
службу в органах МВС СРСР в районах Крайньої Півночі, а строк згаданої
служби зараховано у пільговому обчисленні для нарахування пенсії згідно Закону
України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 9 квітня
1992 р. №2262-ХІІ (з наступними
змінами).

Також встановлено, що за вибором
ОСОБА_1., з травня 2004 року, йому призначена
трудова пенсія за віком, відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з включенням військової служби в районах Крайньої Півночі з 6 листопада 1950 року по 3 лютого 1961
року до
трудового стажу на загальних підставах.

Задовольнивши вимоги, суд першої інстанції, а апеляційний суд погодившись з
таким висновками, виходили з того, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (тут і далі - в
редакції на час виникнення спірних правовідносин) період роботи до 1 січня 1991
року в районах Крайньої Півночі зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року, тобто військова
служба має зараховуватись на
пільгових умовах до загального трудового стажу, оскільки таке передбачалось
чинним на час її проходження законодавством.

Однак з такими висновками погодитись не можливо.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» страховий стаж це період (строк),
протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному
страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не

меншій, ніж мінімальний страховий внесок, а згідно частини 4 цієї правової норми періоди трудової
діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення
пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Це означає, що суди мали з'ясувати яким законодавством, в якому порядку і
на яких умовах підлягає включенню до страхового стажу період військової служби
позивача в районах Крайньої Півночі.

В повній мірі суд першої інстанції цієї вимоги не виконав, а апеляційний
суд помилку не виправив.

Так, в обґрунтування висновків про
право ОСОБА_1. на зарахування до стажу роботи
служби з листопада 1950 року по
березень 1960 року в подвійному розмірі, а з березня 1960 року по лютий 1961
року у полуторному розмірі, суд першої інстанції послався на положення Указів
Президії Верховної Ради СРСР «Про пільги для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі» від 1 серпня 1945 року, «Про впорядкування пільг для осіб,
які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» від 10 лютого 1960 року, постанову Раднаркому СРСР «Про
покращення побутових умов і розширення пільг для працівників Дальбуду НКВС
СРСР» від 29 жовтня 1945 року №2777.

При цьому, зміст Указу від 1 серпня 1945 року не наведений, сфера його дії
не встановлена.

Як вбачається зі змісту Положення
затвердженого постановою Раднаркому СРСР
«Про покращення побутових умов і розширення пільг для працівників Дальбуду НКВС
СРСР» від 29 жовтня 1945 року №2777, зокрема пунктів 12, 13, йдеться про пільги
керівним, інженерно-технічним працівникам, генералам і офіцерам військ і
органів НКВС, НКДБ і міліції по Дальбуду, з якими укладалися трудові договори.

За таких умов, судам необхідно було
з'ясувати на яких умовах і в яких органах проходив службу ОСОБА_1., а
апеляційний суд мав звернути увагу на те, що суд першої інстанції вважав
встановленим факт роботи заявника з 6 листопада 1950 року по 3 лютого 1961
року у районах Крайньої Півночі на
офіцерських посадах і тут же зазначав, що ОСОБА_1. звільнений в запас
Радянської Армії 18 травня 1960 року.

Зобов'язавши пенсійний орган
зарахувати до страхового стажу службу заявника з березня 1960 року по лютий
1961 року у пільговому обчисленні (рік
за півтора), суди залишили без аналізу положення пункту 5 Указу Президії
Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб,
які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» за змістом якого таке обчислення застосовується при
визначенні стажу для отримання пенсії по старості чи інвалідності і лише за
умови укладення працівником строкового трудового договору.

За таких обставин рішення судів не відповідають вимогам статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості, а
тому підлягають скасуванню, з направленням справи на

новий судовий розгляд, оскільки виявлена неповнота не може бути усунена
судом касаційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 227, 230 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а
:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області
задовольнити частково.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2005
року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2006
року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та у
порядку визначеними статтями 237 - 239 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
М.І. Цуркан

Судді:
С.Є. Амєлін

М.Г. Кобилянський

М.І. Гурін

Д.В.Ліпський