Справа № К-29402/06
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2007-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

“24” травня 2007
року
м. Київ

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

суддів: Бившевої Л.І.,
Костенка М.І., Усенко Є.А., Шипуліної Т.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1

на постанову Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 04 серпня 2006 року

у справі №72/12-06

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1

до Тетіївської міжрайонної державної податкової інспекції
Київської області

про визнання недійсним рішення про застосування фінансових
санкцій, -

встановив:

У лютому 2006 року позивач звернувся до господарського
суду Київської області з позовом про визнання недійсним рішення Тетіївської
МДПІ у Київській області від 21.06.2005р. НОМЕР_1 про застосування фінансових
санкцій в сумі 1700,00грн..

Постановою господарського суду Київської області від 21
березня 2006 року позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 04 серпня 2006 року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням апеляційної інстанції, позивач
звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в
якій поставлено питання про скасування постанови суду апеляційної інстанції, як
такої, що ухвалено з порушенням норм матеріального права та залишення в силі
рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками
податкового органу було проведено перевірку павільйону у якому приватний
підприємець ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність.

За наслідками вказаної перевірки складено акт №НОМЕР_2
від 16.06.2005р. яким встановлено порушення позивачем ст.ст. 15-3, 17 Закону
України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного
і плодового, алкогольних та тютюнових виробів”, п.13 ст.3 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”. Зокрема були встановлені такі порушення:

- при проведенні працівниками податкового органу
контрольної закупки, було зафіксовано продаж однієї сигарети “Bond” за ціною 0,15грн.;

- вказану операцію з продажу однієї сигарети не було
проведено через встановлений у торгівельному павільйоні реєстратор
розрахункових операцій “Міні-500” заводський №НОМЕР_3 (реєстраційне посвідчення
№НОМЕР_4);

- при проведенні звірки встановлено невідповідність суми
готівкових коштів за місцем проведення розрахунків сумі коштів, що зазначена у
денному звіті РРО.

На підставі вказаного акту перевірки було прийнято
рішення про застосування фінансових санкцій НОМЕР_1 від 21.06.2005р., яким
позивача зобов'язано сплатити в установленому законодавством порядку штраф у
розмірі 1700,00грн..

Посилання позивача
на ту обставину, що вкзані в акті перевірки правопорушення мали місце, але
скоєні громадянкою ОСОБА_2 і тому саме вона повинна нести відповідальність не
приймаються судом з огляду на таке.

Матеріалами справи
встановлено, що між позивачем та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено трудовий
договір від 14.06.2005р..

Згідно
п.1.8. ст1 Закону України “Про податок з доходів
фізичних осіб” наймана особа - фізична особа,
яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію виключно за дорученням
або наказом працедавця згідно з умовами укладеного з ним трудового договору
(контракту) відповідно до закону. При цьому усі вигоди від виконання такої
трудової функції (крім заробітної плати такої найманої особи, інших виплат чи
винагород на її користь, передбачених законодавством), а також усі ризики,
пов'язані з таким виконанням або невиконанням, отримуються (несуться)
працедавцем.

Таким чином, податковим органом було правомірно
застосовано до позивача як до працедавця фінансові санкції у вигляді штрафу в
сумі 1700,00грн. за порушення ст.15-3 Закону України “Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних та
тютюнових виробів”.

Доводами касаційної скарги наведене не спростовано.

Отже, судом апеляційної інстанції, виконано всі вимоги
процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено
справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване
рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення
для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому
засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 04 серпня 2006 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

За винятковими обставинами вона може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя

Вищого
адміністративного суду

України
Н.Є.Маринчак