Справа № 2а-34-2007року
Суддя: Пархета А.В.
Дата ухвалення: 2007-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2а-34-2007 року
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2007 року

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в
складі: головуючого Пархета А.В.

СУДДІВ
Очервтяного В.А.

Прокулевича B.C. при секретарі Діхтяренко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Умань справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаського обласного військового
комісаріату, заступника Міністра оборони -
командувача Сухопутними військами України про визнання незаконним дій та
рішень посадових осіб та колегіальних органів, -

Встановив :

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про
визнання незаконним дій та рішень посадових осіб та колегіальних органів,
посилаючись на. те, що він проходив військову службу у Збройних Силах СРСР та
України із 17 квітня 1981 року по 21 вересня 1998 року. З 11 грудня 1991 року до дати
звільнення займав посаду заступника Уманського військового комісара
начальника 1
відділення.

Вказує, що 26.05.1998р.
вироком військового суду Черкаського гарнізону він був засуджений за скоєння
злочину з використанням службового становища до п'яти років позбавлення волі з
іспитовим строком на один рік, а 28.07.1998р. наказом №092 заступника
Міністра оборони - командувача
Сухопутними військами України звільнений з лав Збройних Сил України за ст. 65 п. «ж»
Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського
складу - у
зв'язку з обвинувальним вироком, що набрав
законної сили.

Вважає, що при його звільненні з військової служби не
виконані або виконані з грубим порушенням вимоги наказу МО України № 141 від 30.06.1993 р. «Про введення
в дію Інструкції про порядок застосування в Збройних Силах України Тимчасового
положення про проходження
військової служби особами
офіцерського складу»,
так як він не був попереджений за три місяці про своє звільнення, не був
присутнім на засіданні атестаційноі колегії, з атестацією під розпис він також
не був ознайомлений як це приписано
ст.ст. 44, 53,
61, 75, 84,
86 Наказу НОМЕР_1.

Вважає, що вказані порушення при звільненні з військової
служби порушили його
права і свободи
як громадянина України.

В судовому засіданні позивач позов підтримує повністю і
просить визнати незаконним дії Черкаського обласного військового комісара,
наказ № 092 від 28.07.1998 року в частині його звільнення із Збройних Сил
України та звільнити його з військової
служби за ст.67
п. «а» - по вислузі років.

Представник відповідачів позов не визнав, просить в його
задоволенні відмовити в зв'язку з пропущенням строків давності, а також вважає,
що звільнення позивача було обґрунтованим відповідно до
вимог закону.

В судовому засіданні встановлено наступне: Вироком
військового суду Черкаського гарнізону від 26.05.1998 року ОСОБА_1 засуджений до п'яти років позбавлення волі з
іспитовим строком на один рік та сплатою штрафу 850 грн. У зв'язку з цим, наказом заступника Міністра Оборони
України -Командуючого
Сухопутними військами (по особовому складу) №092 від 28.07.1998
року відповідно до Тимчасового положення про проходження військової служби
особами офіцерського складу ОСОБА_1 звільнено в запас за пунктом 65, підпунктом «ж» - у зв'язку з
обвинувальним вироком суду,
що набрав законної
сили.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню, зі
слідуючих підстав.

15.11.2005
року позивач ОСОБА_1 подав письмове клопотання до суду про поновлення
строків розгляду позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який
обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Порушення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на
цьому наполягає одна із сторін (ст. 100
КАС України).

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 звільнений із
військової служби 28.07.1998р. Однак, оспорюючи підстави свого звільнення,
позивач із зазначеним позовом звернувся в суд лише у листопаді 2005 року.

Звертаючись із клопотанням про поновлення строків
розгляду позовної заяви, позивач вказував, що Йому стало відомо про його
звільнення за ст. 65 п. «ж»
(за вироком суду) лише 21.09.1998
року.

Посилання позивача на те, що він на протязі 1999-2005 років
неодноразово звертався до Черкаського облвійськкомісаріату, Міністра оборони
про призначення пенсії, але не отримував позитивної відповіді, порушення
відповідачами наказу НОМЕР_1
від 30.06.93р.про атестування і
порядок звільнення з
військової

служби, що не дало йому можливості своєчасно оскаржити
наказ про звільнення колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки вказані у
клопотанні обставини не позбавляли його права і можливості звернення до суду, і
тому не визнає їх поважними причинами
пропущення позовної давності.

Крім того, як
вказує сам позивач,
на свою заяву від 03.11,98р він одержав відповідь 19.01.99
р., що може
свідчити про те, що
у нього був
достатній строк для
звернення до суду, який
закінчувався лише у
вересні 1999 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що у позові
ОСОБА_1 необхідно відмовити в зв'язку з пропущенням строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 99,
100, 159-163 КАС України, колегія суддів,

постановила :

У позові ОСОБА_1 до Черкаського обласного військового
комісара, заступника Міністра оборони -Командувача
Сухопутними військами України про .
визнання незаконними дій та
рішень посадових осіб
та колегіальних органів

відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду
Черкаської області протягом десяти діб з подачею заяви про апеляційне
оскарження та подачею апеляційної скарги протягом двадцяти днів
після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуючий: