Справа № К-36384/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2007-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. - головуючий,

Амєліна С.Є. - суддя-доповідач,

Гуріна М.І.,

Ліпського
Д.В.,

Юрченка
В.В.

при секретарі Дашківській О.Є.

з участю позивача ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 15 травня
2006 року та ухвалу судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста
Києва від 01 листопада 2006 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Дарницького
районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві,

в с т а н о в и л а :

17 листопада 2003 року ОСОБА_1. звернувся в суд зі скаргою в порядку,
передбаченому главою 31-А Цивільного-процесуального кодексу України 1963 року.

Зазначав, що проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого відділу
по боротьбі з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління
Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, з
якої наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ
України в місті Києві від 04 липня 2003 року №312 звільнений зі служби за
підпунктом «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української
РСР. На виконання вказаного наказу заступник начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві наказом від 16 липня 2003
року №208 о/с звільнив позивача зі служби в органах внутрішніх справ.

Вважаючи звільнення незаконним ОСОБА_1. просив скаргу задовольнити й
визнати накази нечинними, поновити його на службі та стягнути середню заробітну
плату за час вимушеного прогулу.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останньою постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 15
травня 2006 року, залишеною без зміни ухвалою судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду міста Києва від 01 листопада 2006 року, в задоволенні
скарги відмовлено.

В касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права, представник позивача просить скасувати судові рішення і
ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального й процесуального права колегія суддів приходить до висновку про
те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1. займав посаду старшого
оперуповноваженого відділу по боротьбі з незаконним обігом наркотиків
Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві.

17 червня 2003 року до Управління внутрішньої безпеки в місті Києві УВБР
Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства
внутрішніх справ України надійшла заява громадянки ОСОБА_3., в якій зазначалося
про вимагання працівниками міліції, в тому числі ОСОБА_1., 2000 дол. США за не
притягнення її сестри до кримінальної відповідальності.

За результатами проведеної службової
перевірки 01 липня 2003 року прийнято висновок, зокрема, про грубе порушення
ОСОБА_1. дисципліни, яке виявилося у безвідповідальному ставленні до виконання
службових обов'язків, підтриманні неділових стосунків з родичами затриманих за
скоєння злочинів, вимаганні у них грошей, фальсифікації матеріалів, виїзду за
межі міста Києва без дозволу керівництва, та про подальше звільнення ОСОБА_1.
зі служби в органах внутрішніх справ за підпунктом «є» пункту 64 (за порушення
дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української РСР. Висновок затверджено начальником
Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві 02
липня 2003 року.

Наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ
України в місті Києві від 04 липня 2003 року №312 ОСОБА_1. звільнено зі служби
в органах внутрішніх справ.

На виконання приведеного наказу заступник начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві наказом від 16 липня 2003
року №208 о/с звільнив позивача зі
служби в органах внутрішніх справ за підпунктом «є» пункту 64 (за порушення
дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української РСР.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції, з
висновками якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що у
суб'єкта владних повноважень були передбачені законодавством підстави для
звільнення позивача зі служби за
підпунктом «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ
Української РСР, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Української РСР
від 29 липня 1991 року №114.

Згідно з вимогами статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

З огляду на приведену норму процесуального права касаційний суд не може
вирішувати питання про достовірність доказів, на які посилається в касаційній
скарзі представник позивача і які стосуються доведеності вчинення позивачем
дій, що встановлені висновком службової перевірки й наказами про
звільнення.

Судові рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею
229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування і
ухвалення нового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 15
травня 2006 року та ухвалу судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
міста Києва від 01 листопада 2006 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
до Верховного Суду України за винятковими обставинами протягом одного місяця з
дня їх відкриття.

Судді:

М.І. Цуркан
С.Є. Амєлін М.І. Гурін Д.В. Ліпський В.В. Юрченко