Справа № 22а-1205/2007
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2007-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

__ ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а -1205/2007 Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку -42 інстанції Мухіна А.В.
У Х В А Л А

Іменем України

“09”
серпня 2007 року
м. Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді:
Сафронової С.В. (доповідача)

суддів: Поплавського
В.Ю.

Уханенко С.А.

при
секретарі

судового засідання: Портненко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну
скаргу Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради на постанову
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2007 р.

в адміністративній справі №
2а-120/07 за
позовом ОСОБА_1 до Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради м.Запоріжжя “про зобов'язання посадової особи
вчинити певні дії”, -

в с т а н о в и л а:

В грудні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до
Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради м.Запоріжжя “про
зобов'язання посадової особи вчинити певні дії”, в якому просила зобов'язати відповідача здійснити
приватизацію квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 на підставі довіреності від
01.12.2004 р., посвідченої начальником установи ВВК 20 м.Вільнянська
Запорізької області від імені ОСОБА_2.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Запоріжжя від 24 квітня 2007 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду,
Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради подано апеляційну
скаргу, в якій відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Перевіривши
матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів
апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм процесуального
права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Судом
першої інстанції повно
встановлені обставини справи і надано
належну правову оцінку зібраним по справі доказам. Так судом
встановлено, що в квартирі НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 зареєстрований гр-н ОСОБА_2.,
який є єдиним наймачем даної квартири. Перебуваючи в місцях позбавлення волі
гр-н ОСОБА_2. надав довіреність для
представництва його інтересів перед третіми особами на ім'я своєї матері
ОСОБА_1, яка викладена в письмовій формі, має необхідні реквізити та засвідчена
ВВК № 20 м.Вільнянська, тобто відповідає вимогам ст.245 ЦК України.

Зазначеною довіреністю позивачка була уповноважена своїм сином ОСОБА_3
представляти його інтереси у будь-яких установах та організаціях, подавати від
його імені заяви та розписуватися за нього, розпоряджатися всім його майном і
для цього він уповноважив позивачку вчинення від його імені будь-яких дій, укладати будь-які угоди, що не заборонені
законом, зокрема купувати, продавати, отримувати у дар, обмінювати, заставляти,
передавати в іпотеку або приймати під заставу, в іпотеку нерухомість та інше
майн, здійснювати розрахунки по укладених угодах, отримувати спадщини чи
відмовлятися від неї, отримувати належне йому майно, гроші та інш., а також
вести від його імені справи у всіх установах, підприємствах, організаціях і так
далі.

Відповідно до ст.238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення тих
правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Стаття
65-1 ЖК україни закріплює право на придбання громадянами жилих приміщень, які
вони займають, у приватну власність. З положень цієї статі безперечно випливає,
що наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового
фонду без обмежень можуть придбати приміщення, які вони займають, у власність
на підставах, передбачених законодавством.

Згідно
з частиною 1 ст.1 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду”
від 19 червня 1992 року № 2482-XII, суть приватизації державного житлового
фонду полягає у відчуджені на користь громадян Украхни, а отже, у їхню
власність квартир, кімнат та належних до них господарських споруд і приміщень.
Приватизація є піставою припинення права державної власності водночас підставою
виникнення права приватної власності.

Відповідно до Закону
України “Про приватизацію державного житлового фонду” від 19 червня 1992 року №
2482-XII кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло
безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою
один раз. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими
на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами
місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами,
у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться
державний житловий фонд. Вартість послуг за оформлення документів на право
власності на квартири (будинки) оплачується громадянами за розцінками, що
встановлюються місцевими органами державної виконавчої влади.

Таким чином, гр-н ОСОБА_2. має право приватизувати займане
ним житлове приміщення, сплативши лише вартість послуг за оформлення документів
на право власності на квартиру (будинок), якщо раніше він не використав своє
право на безкоштовну приватизацію житла. Факт використання ОСОБА_2. свого права
на приватизацію судом не встановлено.

Статею 8 Закону України “Про приватизацію державного
житлового фонду” від 19 червня 1992 року № 2482-XII передбачено, що передача
займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову
власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно
мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника
квартири (будинку). Органи приватизації не мають права відмовити мешканцям
квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків,
передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону.

Тобто, зазначеною
нормою встановлено те, що особа, яка
тимчасово не проживає, але має право на проживання у цій квартирі,
незалежно від прописки, має право на
приватизацію квартири. Як вбачається з
материалів справи (а.с.46,47) на березень 2007 р. ОСОБА_3 постійно
зареєстрований в квартирі НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 (стосовної якої позивачкою
ставиться питання про приватизацію) і його не проживання в квартирі пов'язано з
відбуттям покарання, від якого він у встановленому законом порядку не
звільнений до часу розгляду справи в суді.

Передбачених законом підстав для відмови представнику
ОСОБА_2. в приватизації квартири, судом не встановлено і відповідчем по справі
не представлено доказів на підтвердження наявності цих підстав.

Як вбачається з материалів справи, підставою для відмови
позивачці в приватизації квартири в інтересах її сина ОСОБА_2. і на підставі
виданої ним довіреності - стало те, що в довіренності не міститься чіткого
переліку необхідних для вчинення дій, повязаних
з приватизацією житла, що на думку Жовтневої районної адміністрації
Запорізької міськради є обов'язковим.

Така позиція Жовтневої районної адміністрації
Запорізької міськради суперечить положенням Цивільного кодексу України,
яким регламентується порядок видачі і форма довіреностей на представлення
інтересів особи перед третіми особами, а також вимогам Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду України”, в якому закріплено право кожного на приватизацію
житла та не передбачено поставлених відповідачем перед позивачкою вимог
стосовно змісту довіреності, на підставі якої представник дії в інтересах особи,
яка має право на приватизацію житла.

Колегія суддів вважає, що відмова відповідача в приватизації квартири на
підставі довіреності, посвідченої відповідно до вимог закону, порушує права
ОСОБА_2. і створює перешкоди для його вибору способу задоволення потреб у
житлі, що свідчить про незаконність дій відповідача

Отже, з врахуванням вищенаведеного,
колегія суддів вважає, що при прийнятті судового рішення суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків щодо
встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального і
процесуального права.

Рішення суду першої інстанцій
належним чином мотивовано і за своїм
змістом та формою
відповідають вимогам
процесуального закону. Доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують.

За
таких обставин, оскільки
суд першої інстанцій не допустив порушень норм матеріального та процесуального права при
ухваленні рішення та вчиненні процесуальних
дій, апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205 КАС України,
колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Жовтневої районної
адміністрації Запорізької міської ради - залишити без задоволення, постанову Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2007 р. - без змін

Ухвала в повному обсязі буде складена 14 серпня 2007 року.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з часу виготовлення
повного тексту.

Судді