Справа № 22-а-1008/07
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2007-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Шевченко С.В.
Категорія: Доповідач
оскарження дій або бездіяльності суддя
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2007 року

№ 22-а-1008/07

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Григоров А.М., Подобайло З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

за участі:

позивач - ОСОБА_1

представник відповідача - Чуприна Я.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському
районі м.Харкова на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від
18 квітня 2007року по справі № 2-а-112/07

за позовом ОСОБА_1

до Управління пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова

про визнання дій УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова по розгляду заяви про призначення пенсії
внаслідок втрати годувальника неправомірними та зобов'язання призначити пенсію
у зв'язку з втратою годувальника,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з
позовом до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.
Харкова про визнання дій УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Харкова по
розгляду заяви про призначення пенсії внаслідок втрати годувальника
неправомірними та зобов'язання призначити пенсію у зв'язку з втратою
годувальника.

18 квітня 2007 року суддею Шевченко С.В. була
винесена постанова по адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова,
якою задоволено позов ОСОБА_1 та визнано дії УПФУ в Орджонікідзевському районі
м. Харкова про призначення пенсії внаслідок втрати годувальника неправомірними
та зобов'язано призначити пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідач, Управління пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі м.Харкова, вважає, що судом неповністю
з'ясовані обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовані
норми матеріального права, а саме ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Скаржник, просить відмінити постанову
Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.04.2007 року та прийняти
нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

В судовому засіданні представник відповідача
підтримав доводи апеляційної скарги. Позивач проти задоволення скарги
заперечує.

Заслухавши представників сторін, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено
наступне.

Позивач, подала до суду позов в якому просить
визнати дії Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі
міста Харкова неправомірними та зобов'язати призначити пенсію у зв'язку з
втратою годувальника.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з
1981 року по 2002 рік перебувала в шлюбних стосунках з ОСОБА_2, який був
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. В 2002 році
ОСОБА_2 помер. ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач була звільнена з роботи у зв'язку зі
скороченням штату. Оскільки в зв'язку зі звільненням вона втратила джерело до
існування, ОСОБА_1 звернулась до УПФ в Орджонікідзевському районі м. Харкова з
заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Однак в
призначенні пенсії їй було відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» батьки і чоловік (дружина)
померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

З наданої суду першої інстанції позивачем,
копії трудової книжки, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 була звільнена
з роботи у зв'язку зі скороченням штату. Є інвалідом третьої групи.

Таким чином, хоча ОСОБА_1 і не була на
утриманні у померлого 20.02.2002 року чоловіка ОСОБА_2 однак у зв'язку зі
звільненням з роботи і як наслідок втратою джерела до існування, має право на
призначення пенсії на підставі абзацу другого ч. 1 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, суд першої інстанції
позовні вимоги задовольнив.

Суд апеляційної інстанції вважає рішення
першої інстанції таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та прийнятим
з порушенням норм чинного законодавства, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.36 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі по
тексту - Закон України №1058) - Пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на
його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу,
який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, п.1 ч.2
ст.36 Закону України №1058 визначає хто відноситься до непрацездатних членів
сім'ї - Непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік (дружина), батько,
мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст.26
цього Закону.

Пенсію
по втраті годувальника призначають
чоловікові (дружині), батькові,
матері якщо вони:

Були на повному утриманні померлого;

Одержували від нього допомогу, що була для
них постійним і основним джерелом засобів до існування.

На даний час ОСОБА_1 отримує пенсію по
інвалідності ( 3 група) з 19.01.2005 року в УПФУ в Орджонікідзевському районі
м. Харкова. На момент смерті чоловіка ОСОБА_1 працювала на "Харківському
плитковому заводі", тобто була працездатною. Звільнена вона була лише
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (Наказ №3 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року). Тобто відсутні підстави
вважати, що позивачка отримувала від чоловіка допомогу яка була постійним і
основним джерелом існування, та відсутні підстави вважати, що в наслідок смерті
чоловіка вона втратила таке джерело існування. Як при житті так і після смерті
чоловіка позивачка працювала. Після смерті чоловіка мала джерело існування,
оскільки працювала. На теперішній час отримує пенсію по інвалідності.

Все вищенаведене свідчить про відсутність
права ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника.

Таким чином постанова суду першої інстанції
прийнята при невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи і
підлягає скасуванню відповідно до п. 3 ст. 202 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів, вважає,
що необхідно скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова
від 18 квітня 2007року по справі № 2-а-112/07 та прийняти нову постанову якою
відмовити в задоволенні позовних вимог .

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі
м. Харкова задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду
м. Харкова від 18 квітня 2007року по справі № 2-а-112/07 скасувати.

ОСОБА_1
відмовити у позові до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському
районі м.Харкова про визнання дій УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова по розгляду заяви про призначення пенсії
внаслідок втрати годувальника неправомірними та зобов'язання призначити пенсію
у зв'язку з втратою годувальника.

Постанова набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та підписано 08
жовтня 2007 року

Головуючий
Сіренко О.І.

Судді
Григоров А.М.

Подобайло З.Г.