Справа № 22-а-977/07
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2007-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Латюк П.Я. Справа № 22-а-977/07
міськрайонний суд Хмельницької області ряд. стат. звіту № 21
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
липня 2007 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду
в складі :

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів - Носа С.П., Пліша М.А.

при секретарі - Рахмановій
Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2007 року
у справі за позовом ОСОБА_1до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому
про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання призначити пенсію,
-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2007 року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом,
у якому просила визнати неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду
України у м. Хмельницькому щодо оформлення пенсії відповідно до підпункту “г”
п.1 ст. 26 Закону України “Про зайнятість населення” та зобов'язати відповідача
призначити їй даний різновид пенсії.

Оскаржуваною постановою Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 26 березня 2007 року вказаний позов повністю
задоволено.

У поданій апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду
України в м. Хмельницькому просить зазначену постанову скасувати і ухвалити
нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1., покликаючись на
порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за
апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що п.38 ст. 71 Закону України “Про
Державний бюджет на 2007 рік” зупинено дію підпункту “г” п.1 ст. 26 Закону
України “Про зайнятість населення”, якою було передбачено право на достроковий
вихід на пенсію. Вважає, що позивачка втратила право на даний вид пенсії,
оскільки звернулася до пенсійних органів за її призначенням вже у січні 2007
року, коли дію вищевказаної норми було призупинено.

Під час апеляційного розгляду справи представник апелянта
повністю підтримала вимоги за апеляційною скаргою та надала суду пояснення
відповідно до її змісту.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове
засідання на виклик суду не з'явилися і суд відповідно до ч.4 ст. 196 КАС
України розглядає справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання,
що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Згідно підпункту “г” п.1 ст. 26 Закону
України “Про зайнятість населення” працівникам, трудовий договір з якими було
розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в зв'язку із
змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією,
реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій,
скороченням чисельності або штату працівників, і військовослужбовцям,
звільненим з військової служби у зв'язку із скороченням чисельності або штату
без права на пенсію, за умови їх реєстрації в службі зайнятості протягом семи
календарних днів після звільнення як таких, що шукають роботу, гарантується,
зокрема, право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого
законом строку осіб передпенсійного віку, які мають страховий стаж для
чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років, а для осіб, які мають право на
пенсію на пільгових умовах - стаж роботи, який дає право на цей вид пенсії.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, і цю обставину слід вважати безспірною, що позивачка ОСОБА_1.,
будучи звільненою 04 грудня 2006 року з посади бухгалтера ЗАТ “Фірма “Бакалія”
на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України та, у подальшому, зареєстрованою в
державній службі зайнятості як така, що шукає роботу, здобула право
дострокового виходу на пенсію відповідно до вимог вищевказаного закону, що,
зокрема, підтверджується направленням Хмельницького міського центру зайнятості
№ НОМЕР_1від 25.12.2006 р. (а.с. 9).

Поряд з цим, на думку колегії суддів,
судом безпідставно не взято до уваги вимоги п.38 ст. 71 Закону України “Про
державний бюджет України на 2007 рік”, яким, з метою приведення окремих норм
законів у відповідність із даним Законом, дію підпункту “г” п. 1 ст. 26 Закону
України “Про зайнятість населення” на 2007 рік призупинено.

Вказаний закон прийнятий законодавчим
органом держави, у встановленому порядку набрав чинності з 01 січня 2007 року
та підлягає обов'язковому і неухильному виконанню на всій території України. Покликання
суду першої інстанції на невідповідність його окремих положень Конституції
України як на підставу неврахування цих положень при вирішенні справи є
помилковим, оскільки Конституційним Судом України як єдиним органом
конституційної юрисдикції на даний час рішення про їх неконституційність не
прийнято.

Згідно ч.1 ст. 44 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” заява про призначення (перерахунок) пенсії або
про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу
Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в
порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально
уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної
політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому
довіреності, посвідченої нотаріально. Частиною 1 ст. 45 зазначеного Закону
встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім тих
випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка ОСОБА_1. звернулася до управління Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому із заявою про призначення передбаченої підпунктом “г” п. 1 ст. 26
Закону України “Про зайнятість населення” пенсії 12 січня 2007 року, тобто
тоді, коли дію вказаної норми було призупинено п.38 ст. 71 Закону України “Про
державний бюджет України на 2007 рік” і відповідний різновид пенсії не
призначався та не виплачувався.

Вказаними законами і, насамеперед,
Законом України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” не
передбачено можливості поновлення пенсійними органами права звернення осіб за
призначенням пенсії, пропущеного з поважних причин, а тому відповідачем у
справі, на думку колегії суддів, ОСОБА_1правомірно відмовлено в оформленні
дострокового виходу на пенсію.

При вирішенні справи судом першої
інстанції помилкового застосовано п.“а” ч.1 ст. 83 Закону України “Про пенсійне
забезпечення”, оскільки положення даного закону згідно Закону України N 3108-IV
від 17.11.2005 р. “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у
зв'язку з прийняттям Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” застосовуються тільки в частині визначення права на пенсію за
віком на пільгових умовах і за вислугу років. Крім того, сама норма п.“а” ч.1
ст. 83 Закону України “Про пенсійне забезпечення” стосується виключно пенсії за
віком і не може бути застосована до спірних правовідносин щодо призначення
пенсії, передбаченої підпунктом “г” п.1 ст. 26 Закону України “Про зайнятість
населення”.

Відповідно до п.1.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 8-2 від
30.04.2002 р., управління у своїй діяльності керується Конституцією і законами
України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Положенням про
Пенсійний фонд України, постановами правління та наказами Фонду, наказами та
розпорядженнями регіональних управлінь, а також цим Положенням.

Згідно ч.2 ст. 6 Конституції України
органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у
встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Предметом даного публічно-правового
спору є оскарження дій та бездіяльності управління Пенсійного фонду України в
м. Хмельницькому як суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів визнає, що відповідач у
справі, відмовляючи ОСОБА_1в оформленні
пенсії згідно підпункту “г” п.1 ст. 26 Закону України “Про зайнятість
населення”, станом на час звернення останньої до пенсійних органів діяв на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і
чинними законами України, тобто правомірно.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до
висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення справи. Відтак, оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1. слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, п.4 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому задовольнити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької
області від 26 березня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1до управління
Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання призначити пенсію скасувати і прийняти нову, якою
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
І.Я.Олендер

Судді
М.А.Пліш

С.П.Нос