Справа № 22-а-214/07
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2007-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-214/07
ряд.ст.зв. № 37
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
серпня 2007 року
м.Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

доповідача у справі судді Любашевського В.П.

суддів Довгополова
О.М.

Яворського І.О.

секретаря судового засідання Ігнатищ М.В.

осіб, які взяли участь у справі:

від позивача - ОСОБА_1 (позивач);

від відповідача - не прибув;

від третьої особи - ОСОБА_2
(третя особа), ОСОБА_3 - представник, довіреність від ІНФОРМАЦІЯ_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на додаткову постанову Залізничного
районного суду м. Львова від 07.03.2007 року у справі № 2-321/06

за позовом ОСОБА_1

до Залізничної районної адміністрації Львівської міської
ради

про визнання незаконним розпорядження Залізничної районної
адміністрації №НОМЕР_1, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1
звернулася в Залізничний районний суд м.Львова з позовом до відповідача -
Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа
ОСОБА_2, в якому просить розпорядження Залізничної районної адміністрації №НОМЕР_1 «Про затвердження ідеальних та
реальних часток між співвласниками будинку № АДРЕСА_1 у м. Львові» визнати
незаконним, зобов'язати ОСОБА_2. не чинити їй перешкод в користуванні
підвальними приміщеннями будинку № АДРЕСА_1у м. Львові та стягнути із ОСОБА_2.
на свою користь судові витрати (а.с. 41-зворот) .

Постановою Залізничного
районного суду м. Львова від 26.10.2006 року (суддя Мельничук О.Я.) позов
задоволено та визнано розпорядження Залізничної районної адміністрації №НОМЕР_1
«Про затвердження ідеальних та реальних часток між співвласниками будинку №
АДРЕСА_1у м. Львові» незаконним (а.с 150-151). Проте, у резолютивній частині
вказаної постанови суду першої інстанції не вирішено питання щодо розподілу
судових витрат (а.с. 151).

7.02.2007 року
позивачем подано заяву, в якій він просить суд першої інстанції ухвалити додаткове
судове рішення, згідно ст. 168 КАС України, яким покласти понесені судові
витрати на ОСОБА_2.

Залізничним
районним судом м. Львова (суддя Мельничук О.Я.) прийнято додаткову постанову
від 7.03.2007 року, якою заяву позивача - задоволено та стягнуто з ОСОБА_2. в
користь позивача судові витрати, а саме: державне мито в сумі 8 грн.50 коп.,
500 грн. - витрат на правову допомогу, 439 грн. - витрат на проведення судової
почеркознавчої експертизи. Додаткова постанова суду першої інстанції з
посиланням на ст.168 КАС України мотивована тим, що оскільки позов ОСОБА_1. до
Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа
ОСОБА_2. про визнання незаконним розпорядження Залізничної районної
адміністрації №НОМЕР_1 «Про затвердження ідеальних та реальних часток між
співвласниками будинку № АДРЕСА_1у м. Львові» задоволено, тому є необхідність
постановлення додаткової постанови про стягнення з ОСОБА_2. в користь позивача
вказаних сум судових витрат (а.с. 161).

Не погоджуючись
із додатковою постановою суду першої інстанції та вважаючи її необґрунтованою
та безпідставною, третя особа - ОСОБА_2. в апеляційній скарзі просить додаткову
постанову Залізничного районного суду м. Львова від 7.03.2007 року скасувати
(а.с. 163-зворот). Апелянт, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає,
що оспорювана постанова суду першої інстанції винесена в порушення його
майнових інтересів, так як в ній не вказано норму закону, відповідно до якої
третя особа має сплачувати позивачу судові витрати, а в повноваження суду
першої інстанції при вирішенні справи не входить право винесення рішення
(постанови) про стягнення коштів з третьої особи, а тільки про стягнення коштів
з відповідача (а.с. 163).

У поданому
запереченні позивач просить постанову Залізничного районного суду м.Львова від
26.10.2006 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Обґрунтовуючи свої доводи, позивач зазначає, що суд першої інстанції цілком
вірно прийшов до висновку, що судові витрати слід стягнути з ОСОБА_2., оскільки
у винесенні скасованого судом першої інстанції розпорядження Залізничної
районної адміністрації №НОМЕР_1 «Про затвердження ідеальних та реальних часток
між співвласниками будинку № АДРЕСА_1у м. Львові» зацікавлена лише ОСОБА_2.
(а.с. 196-197).

За даних
обставин справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню, додаткова постанова
суду - скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою судові витрати покласти
на відповідача - з наступних підстав:

Відповідно
до статті
87 КАС України, судові витрати
складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від
сплати встановлюються законом.

До витрат,
пов'язаних з розглядом справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із
прибуттям до суду;

3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів,
перекладачів та проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці
та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Згідно п.«б» ч.1 ст. 3 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про державне мито» (дальше Декрет), із скарг на неправомірні
дії органів державного управління і службових осіб, що ущемляють права
громадян, ставка державного мита - 0,2 % неоподаткованого мінімуму доходів
громадян що становить:

17.00 грн. х 0,2 % = 3 грн. 40 коп.

Пунктом «и» ч.1 ст. 3 Декрету
передбачено, що із апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що
набрали законної сили, розмір мита становить 50 % ставки, що підлягає сплаті
при поданні позовної заяви, що становить:

3 грн. 40 коп. х 50 % = 1 грн. 70 коп.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Декрету
сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю у випадках
внесення мита в більшому розмірі ніж передбачено чинним законодавством.

Таким чином, судом першої інстанції,
приймаючи додаткову постанову від 7.03.2007 року у справі № 2-321/06, не
враховано наведенні вище норми матеріального та процесуального права, оскільки
розмір державного мита, який підлягає стягненню у даному випадку становить не 8
грн. 50 коп., а 1 грн. 70 коп. Надмірно ж сплачена сума державного мита
підлягає поверненню на підставі п.1 ч.1 ст. 8 Декрету.

Згідно ч.1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова
особа).

Згідно п.7 ч.1 ст. 3 КАС України,
суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні
ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень

Враховуючи, що в даній справі
адміністративної юрисдикції суб`єктом владних повноважень та відповідачем, не
накористь якого прийнято додаткову постанову, є орган місцевого самоврядування
в особі Залізничної районної адміністрації Львівської міської
ради, тому документально підтверджені судові
витрати, зокрема, 500 грн. - витрат на правову допомогу (а.с. 133) та
439 грн. - витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи (а.с. 132)
необхідно стягнути із відповідача.

Таким чином, приймаючи оспорювану додаткову постанову від 7.03.2007 року у
справі № 2-321/06, судом першої інстанції порушено норми матеріального та
процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення.

З огляду на викладене,
керуючись ст.ст.
17, 198, 202,
207 КАС України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткову постанову
Залізничного районного суду м. Львова від 07.03.2007 року у справі № 2-321/06
- з а д о в о л и т и;

2. Додаткову постанову Залізничного районного суду
м. Львова від 07.03.2007 року у справі № 2-321/06 за позовом ОСОБА_1 до
Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання
незаконним розпорядження Залізничної районної адміністрації №НОМЕР_1 - с к а с
у в а т и;

3. Прийняти нову постанову, якою стягнути з місцевого
бюджету Залізничного району міста Львова судові витрати, зокрема: державне мито
в сумі 1 грн.70 коп., 500 грн. - витрат на правову допомогу, 439 грн. - витрат
на проведення судової почеркознавчої експертизи.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подання касаційної
скарги, безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Судді
В.П.Любашевський

О.М. Довгополов

І.О. Яворський