Справа № 4-2803/05/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2007 року

м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, судді

Бутенка В.І.

суддів

Весельської Т.Ф.

Горбатюка С.А.

Мироненка О.В.

Штульмана І.В.

секретар судового засідання
Пархоменко О.В.,

розглянувши
у касаційному порядку у відкритому судовому засіданні у залі суду
адміністративну справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії Державної
податкової інспекції (далі - ДПІ) у Залізничному районі м. Львова та Державної
податкової адміністрації (далі - ДПА) України за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 листопада 2003
року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2004 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2003 року ОСОБА_1 звернулася у Сихівський районний суд м. Львова зі скаргою на неправомірні
дії ДПІ у Залізничному районі м. Львова та ДПА України.

Просила визнати неправомірними дії суб'єктів оскарження та зобов'язати
поставити у її паспорті відмітку про те, що вона має право проводити будь-які
платежі без ідентифікаційного номера, та що за нею зберігаються раніше
встановлені форми обліку платника податку й інших обов'язкових платежів і
виключити її з Державного реєстру фізичних осіб - платників податку та інших
обов'язкових платежів.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 14 листопада 2003 року
скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Зобов'язано
ДПА України виключити з Державного реєстру фізичних осіб - платників податку та
інших обов'язкових платежів персональні дані на ОСОБА_1.

Зобов'язано ДПІ у Залізничному районі м. Львова зробити на одній із
сторінок паспорта ОСОБА_1 відмітку про наявність у неї права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номеру.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2004 року
апеляційні скарги ДПА України та ДПІ у Залізничному районі м. Львова відхилені,
виключено з першої частини резолютивної частини рішення слова “та виключити
ОСОБА_1. з Державного реєстру осіб - платників податків” доповнивши резолютивну
частину після слів “обов'язкових платежів” словами ”без ідентифікаційного
номера”. В решті рішення залишено без змін.

Не погоджуюсь з зазначеними рішеннями, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в
якій вказала, що прийняті рішення суперечать вимогам Закону України від 22
грудня 1994 року № 320/94-ВР “Про Державний реєстр фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових платежів”.

Просить рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі скасувати та
зобов'язати ДПІ у Залізничному районі м. Львова встановити для неї раніше
встановлені форми обліку платника податку й інших обов'язкових платежів,
виключити її з Державного реєстру фізичних осіб - платників податку та інших
обов'язкових платежів та зробити в паспорті на одній із сторінок запис: ”Має
право проводити будь-які платежі без ідентифікаційного номера”, завіривши його
підписом відповідальної особи та гербовою печаткою ДПІ у Залізничному районі м.
Львова.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували до даних спірних
правовідносин положення Закону України від 22 грудня 1994 року № 320/94-ВР “Про Державний реєстр
фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів” (із змінами та
доповненнями) і дійшли обґрунтованого висновку про те, що для ОСОБА_2, яка
через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття ідентифікаційного
номера, має бути збережена раніше встановлена форма обліку платників податків
та інших обов'язкових платежів, а в її паспорті має бути зроблена відмітка про
те, що для неї зберігається раніше встановлена форма обліку платників податків
та інших обов'язкових платежів без ідентифікаційного номера.

Проте, на думку колегії суддів, суд апеляційної інстанції безпідставно
виключив з резолютивної частини рішення суду першої інстанції вказівку про
обов'язок ДПА України виключити ОСОБА_2 з Державного реєстру осіб-платників
податків.

Відповідно до частин другої статті 5 Закону України “Про Державний реєстр
фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів” до Державного
реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні
органи.

Частиною третьою статті 5 цього ж Закону передбачено, що реєстрація
фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів проводиться
державними податковими інспекціями по районах, районах у містах і містах без
районного поділу за місцем постійного проживання платників, а для осіб, які не
мають постійного місця проживання в Україні, - за місцем отримання доходів або
за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування.

Державний реєстр згідно з частиною першою статті 3 Закону України “Про
Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових
платежів” створюється Головною державною податковою інспекцією України і
складається з інформаційного фонду, що міститься у базах даних усієї системи
податкової служби України.

Отже, усі данні про реєстрацію фізичних осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів, зміни та уточнення попередніх відомостей, використаних
під час реєстрації таких осіб державними податковими інспекціями за місцем
постійного проживання фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових
платежів, а також виключення з Державного реєстру інформації про осіб, які за
своїми релігійними переконаннями відмовляються від ідентифікаційних номерів,
вносяться до Державного реєстру саме ДПА України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно
вирішив вимоги позивача у цій частині, а суд апеляційної інстанції помилково
виключив відповідну вказівку з резолютивної частини рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд
касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону
і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 210, 220-1, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14
листопада 2003 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15
березня 2004 року залишити без зміни, а ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 15 березня 2004 року у частині виключення з резолютивної частини
рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 листопада 2003 року
вказівки щодо зобов'язання ДПА України виключити з Державного реєстру відомості
про ОСОБА_1. скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно

Суддя: