Справа № К-6739/06/9-229-05
Суддя: Сергейчук О.А.
Дата ухвалення: 2007-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ
СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА
Іменем України

“11” квітня 2007 р.

№К-6739/06

Вищий адміністративний с
уд України у складі колегії с
уддів:
Головуючого
Сергейчука
О.А.
Суддів
Костенка
М.І.
Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.
Степашка О.І.
секретар судового засід
ання Бо
йченко Ю.П.

за участю представників:
позивача: 1.Кравч
енко О.Б. (дов. від 12.03.2007 р. №317);
2.Грінч
енко В.В. (дов. від 12.03.2007 р. №318);
відповідача 1: 1.Єреме
ць Є.О. (дов. від 14.11.2006 р. №2728/9/100/6);

2.Бойко
О.В. (дов. від 28.04.2006 р. №3996/9/10-016);
відповідача 2: Ковале
нко І.В. (дов. від 10.01.2007 р. №14-02/112)

розглянувши касаційн
у скаргу Державної податк
ової інспекції у м. Миколаєві

на рішення Господарсь
кого суду Миколаївської обла
сті від 12.10.2005 р.
та ухвалу Одеського а
пеляційного господарського
суду від 13.12.2005 р.
у справі №9/229/05
за позовом Т
овариства з обмеженою відпов
ідальністю “СП “Нібулон”
до
1.Державної податкової інспе
кції у м. Миколаєві
2.Від
ділення державного казначей
ства у м. Миколаєві
про стяг
нення бюджетної заборговано
сті з податку на додану варті
сть

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою від
повідальністю “СП “Нібулон”
(далі по тексту позивач, ТО
В “Нібулон”) звернулось до Го
сподарського суду Миколаївс
ької області з позовом до Дер
жавної податкової інспекції
у м. Миколаєві (далі по тексту
відповідач 1, ДПІ у м. Микола
єві) та Відділення державног
о казначейства у м. Миколаєві
(далі по тексту відповідач
2, ВДК у м. Миколаєві) про стягне
ння з державного бюджету бюд
жетної заборгованості з пода
тку на додану вартість за бер
езень 2005 р. у розмірі 8 441 591,00 грн. (з
урахуванням уточнення позов
них вимог).

Рішенням Господарського с
уду Миколаївської області ві
д 12.10.2005 р. у справі №9/229/05 (головуючи
й суддя Філінюк І.Г., судді В
асильєва Л.І., Семенчик Н.О.), яке
залишено без змін ухвалою Од
еського апеляційного господ
арського суду від 13.12.2005 р. (голов
уючий суддя Таценко М.Б., су
дді Сидоренко М.В., Мишкіна М.А
.), уточнені позовні вимоги ТОВ
“СП “Нібулон” задоволено; ст
ягнуто з Державного бюджету
України на користь позивача
8 441 591,00 грн.

ДПІ у м. Миколаєві не погодж
уючись з рішенням Господарсь
кого суду Миколаївської обла
сті від 12.10.2005 р. та ухвалою Одесь
кого апеляційного господарс
ького суду від 13.12.2005 р. у справі №
9/229/05 подала касаційну скаргу, в
якій просить їх скасувати та
ухвалити нове судове рішенн
я, яким в задоволенні позовни
х вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповіда
ча, пояснення представників
сторін, розглянувши надані п
исьмові докази в їх сукупнос
ті, Вищий адміністративний с
уд України вважає, що касацій
на скарга ДПІ у м. Миколаєві пі
длягає частковому задоволен
ню виходячи з наступного.

Так, правовідносини, з при
воду реалізації прав та обов
язків в якому виник спір, що
є предметом судового розгля
ду по даній справі, регулюють
ся нормами Закону України “П
ро податок на додану вартіст
ь” (в редакції, що діяла до наб
рання чинності Законом Украї
ни “Про внесення змін до Зако
ну України “Про податок на до
дану вартість” від 03.06.2005 р. №2642-ІV)
.

Згідно з п.п. 7.7.1 п. 7.1 ст. 7 Закону
України “Про податок на дода
ну вартість” суми податку, що
підлягають сплаті до бюджет
у або відшкодуванню з бюджет
у, визначаються як різниця мі
ж загальною сумою податкових
зобовязань, що виникли у зв
язку з будь-яким продажем т
оварів (робіт, послуг) протяго
м звітного періоду, та сумою п
одаткового кредиту звітного
періоду.

Відповідно до п.п. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 За
кону України “Про податок на
додану вартість” у разі коли
за результатами звітного пе
ріоду сума, визначена згідно
із зазначеним підпунктом, ма
є відємне значення, така су
ма підлягає відшкодуванню пл
атнику податку з Державного
бюджету України протягом міс
яця, наступного після подачі
декларації.

Згідно з п. 1.7 ст. 1 Закону Украї
ни “Про податок на додану вар
тість” податковий кредит
сума на яку платник податку м
ає право зменшити податкове
зобовязання звітного пері
оду, визначена згідно з цим За
коном.

Підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України “Про податок на дода
ну вартість” встановлено, що
податковий кредит звітного
періоду складається із сум п
одатків, сплачених (нарахова
них) платником податків у зві
тному періоді у звязку з пр
идбанням товарів (робіт, посл
уг), вартість яких відноситьс
я до складу валових витрат ви
робництва (обігу) та основних
фондів чи нематеріальних ак
тивів, що підлягають амортиз
ації.

За визначенням п. 1.8 ст. 1 Закон
у України “Про податок на дод
ану вартість” бюджетне відшк
одування сума, що підлягає
поверненню платнику податку
з бюджету у звязку з надмір
ною сплатою податку у випадк
ах, визначених цим Законом.

Таким чином, на відміну від
податкового кредиту законод
авче визначення бюджетного в
ідшкодування повязане із с
плаченими платником сумами п
одатку, що відповідає загаль
ному поняттю відшкодування я
к компенсації понесених витр
ат, заподіяних майнових збит
ків.

Відповідно до п. 8.2 ст. 8 Закону
України “Про податок на дода
ну вартість” саме фактично с
плачені суми податку платник
ом податку - експортером у скл
аді ціни придбання товарів (р
обіт, послуг) постачальникам
таких товарів (робіт, послуг)
враховувались для визначенн
я суми експортного відшкодув
ання, яке за своєю сутністю є р
ізновидом бюджетного відшко
дування.

При незмінності вищенавед
еного визначення бюджетного
відшкодування в п. 1.8 ст. 1 Закон
у України “Про податок на дод
ану вартість” фактично сплач
ена сума податку отримувачем
товарів (послуг) постачальни
кам останніх також визначена
законодавцем як розрахунков
а величина бюджетного відшко
дування при регулюванні поря
дку відшкодування з Державно
го бюджету України сум подат
ку на додану вартість на тепе
рішній час (п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону
України “Про податок на дода
ну вартість” в редакції Зако
ну України “Про податок на до
дану вартість” від 03.06.2005 р. № 2642-ІV
).

Аналіз п. 1.3 ст.1, п.п. 7.4.1 7.4.4 п. 7.4 ст
. 7 Закону України “Про податок
на додану вартість” в редакц
ії Закону України “Про подат
ок на додану вартість” від 03.06.2
005 р. № 2642-ІVсвідчить, що термін “с
плата податку” вживається в
розумінні сплати податку пок
упцем у звязку з придбання
м товарів (робіт, послуг).

Так, п. 1.3 ст. 1 Закону України “
Про податок на додану вартіс
ть”, даючи визначення платни
ка податку, як особи, яка зобов
язана утримати та внести д
о бюджету податок, визначає п
ри цьому, що податок сплачуєт
ься покупцем або особою, яка в
возить (пересилає) товари на м
итну територію України.

Таким чином, вимога п. 1.8 ст. 1 З
акону України “Про податок н
а додану вартість” щодо надм
ірної сплати податку, як необ
хідної умови бюджетного відш
кодування, стосується платни
ка, який згідно цього Закону п
оніс фактичні витрати по спл
аті податку.

У звязку з цим Вищий адмін
істративний суд України звер
тає увагу на те, що факт надмір
ної фактичної сплати податку
за результатами звітного по
даткового періоду платником
податку, який звернувся до су
ду з позовом з вимогою про стя
гнення бюджетної заборгован
ості, підлягає встановленню
в судовому процесі, як юридич
ний факт, з яким Закон України
“Про податок на додану варті
сть” повязує виникнення пр
ава платника податку на отри
мання бюджетного відшкодува
ння у визначених цим Законом
випадках.

Задовольняючи позов та стя
гуючи на користь позивача 8 441 59
1,00 грн. з Державного бюджету Ук
раїни, як бюджетне відшкодув
ання, суд першої інстанції, з в
исновками якого погодився і
суд апеляційної інстанції, о
днак, не встановив, чи є ця сум
а надмірно сплаченого позив
ачем податку в березні 2005 р. по
рівняно з його податковими з
обовязаннями за цей звітни
й податковий період, а послав
ся лише на дані податкової де
кларації.

Зазначене неповне встанов
лення обставин справи є сутт
євим порушенням ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинс
тва України (який застосовує
ться до даних правовідносин
після 01.09.2005 р.) та виключає можли
вість висновку суду касаційн
ої інстанції щодо правильнос
ті застосування судами першо
ї та апеляційної інстанцій н
орм матеріального права при
вирішенні спору.

Згідно зі ст. 159 Кодексу адмін
істративного судочинства Ук
раїни судове рішення повинно
бути законним і обґрунтован
им. Законним є рішення, ухвале
не судом відповідно до норм м
атеріального права при дотри
манні норм процесуального пр
ава. Обґрунтованим є рішення
, ухвалене судом на підставі п
овно і всебічно зясованих
обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими д
оказами, які були досліджені
в судовому засіданні.

Відповідно до вимог Постан
ови Пленуму Верховного Суду
України “Про судове рішення”
рішення є законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги про
цесуального законодавства і
всебічно перевіривши обстав
ини, вирішив справу у відпові
дності з нормами матеріально
го права, що підлягають засто
суванню до даних правовіднос
ин, а при їх відсутності - на пі
дставі закону, що регулює под
ібні відносини, або виходячи
із загальних засад і змісту з
аконодавства України. Обґрун
тованим визнається рішення,
в якому повно відображені об
ставини, які мають значення д
ля даної справи, висновки суд
у про встановлені обставини
і правові наслідки є вичерпн
ими, відповідають дійсності
і підтверджуються достовірн
ими доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу адмі
ністративного судочинства У
країни підставою для скасува
ння судових рішень судів пер
шої та (або) апеляційної інста
нцій і направлення справи на
новий судовий розгляд є пору
шення норм матеріального чи
процесуального права, які пр
извели або могли призвести д
о неправильного вирішення сп
рави і не можуть бути усунені
судом касаційної інстанції.

Вищий адміністративний су
д України зазначає, що оскіль
ки допущені судами першої та
апеляційної інстанцій поруш
ення норм процесуального пра
ва можуть призвести до непра
вильного вирішення спору та
не можуть бути усунені судом
касаційної інстанції, то всі
винесені судові рішення під
лягають скасуванню, а справа
направленню на новий розг
ляд до суду першої інстанції
.

При новому розгляді справи
судам врахувавши вищевиклад
ене необхідно всебічно і пов
но перевірити обставини у сп
раві, проаналізувати їх та ін
ші докази, що містяться в мате
ріалах справи, визначитися щ
одо належних способів доказу
вання і прийняти рішення у ві
дповідності до вимог чинного
законодавства. При цьому, суд
ам слід також мати на увазі, що
з врахуванням встановленого
законом порядку сплати, утри
мання та внесення до бюджету
податку на додану вартість, з
гідно якого сплачені покупце
м платником податку суми п
одатку безпосередньо не внос
яться до бюджету, а включають
ся до суми податкових зобов
язань продавця платника п
одатку, має значення обстави
на щодо характеру дій продав
ця, як утримувача податку та в
ідповідального за його внесе
ння до бюджету.

На підставі викладеного, к
еруючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адм
іністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державно
ї податкової інспекції у м. Ми
колаєві на рішення Господарс
ького суду Миколаївської обл
асті від 12.10.2005 р. та ухвалу Одесь
кого апеляційного господарс
ького суду від 13.12.2005 р. у справі №
9/229/05 задовольнити частково.

Рішення Господарського су
ду Миколаївської області від
12.10.2005 р. та ухвалу Одеського апе
ляційного господарського су
ду від 13.12.2005 р. у справі №9/229/05 скасу
вати.

Справу направити на новий р
озгляд до Господарського суд
у Миколаївської області.

Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і о
скарженню не підлягає, крім в
ипадків, встановлених статте
ю 237 Кодексу адміністративног
о судочинства України.

Головуючий
(підпис)
О.А. Сергейчук

Судді
(підпис)
М.І. Костенко

(підпис)
Л.В. Ланченко

(підпис)
Н.Г. Пилипчук

(підпис)
О.І. Степашко

З оригіналом згідно
Суддя
О.А.
Сергейчук