Справа № К-3621/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2007-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака В.І.

суддів
Білуги С.В.

Гаманка О.І.

Загороднього А.Ф.

Заїки М.М.

при секретарі
Дашківській О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Генеральної прокуратури України на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 17.02.2005 р. та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 27.04.2005 р. по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Генеральної
прокуратури України, -

встановила:

У лютому 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду
із скаргою на бездіяльність Генеральної
прокуратури України щодо розгляду його заяви від 12.12.2004 р. і зобов'язання
розглянути його та прийняти рішення
згідно вимог ст. 97 Кримінально-процесуального кодексу України.

Рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 17.02.2005 р. скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано
незаконною бездіяльність Генеральної прокуратури України по заяві ОСОБА_1 від
12.12.2004 р. про порушення кримінальної справи. Зобов'язано Генеральну
прокуратуру України прийняти по заяві ОСОБА_1 від 12.12.2004 р. рішення
відповідно до вимог, передбачених ст. 97 Кримінально-процесуального
кодексу України.

Ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 27.04.2005 р. вказане рішення суду залишено без змін.

На зазначені судові рішення надійшла
касаційна скарга Генеральної прокуратури України, в якій ставиться питання про скасування рішення першої та апеляційної
інстанцій та постановити нове рішення про відмову в задоволенні скарги, посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї,
рішення судів щодо правильності застосування судами першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин
у справі, не вбачає порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права при прийнятті рішення, і тому вважає, що
касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін з
наступних підстав.

Судами вірно встановлено, що 12.12.2004
р. ОСОБА_1 звернувся до Генеральної прокуратури України із скаргою, в
якій просив порушити кримінальну справу з викладенням обставин, які на його
думку містять ознаки злочину.

Відповідно до статті 97 Кримінально-процесуального
кодексу України по заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий,
орган дізнання або суддя зобов'язані не
пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень: 1) порушити
кримінальну справу; 2) відмовити в порушенні кримінальної справи; 3) направити
заяву або повідомлення за належністю.

Одночасно вживається всіх можливих заходів, щоб запобігти
злочинові або припинити його. За наявності відповідних підстав, що свідчать про
реальну загрозу життю
та здоров'ю особи, яка повідомила про злочин, слід вжити необхідних
заходів для забезпечення безпеки заявника, а також членів його сім'ї та
близьких родичів, якщо шляхом погроз або інших протиправних дій щодо них
робляться спроби вплинути на заявника.

Коли необхідно перевірити заяву або повідомлення про
злочин до порушення справи, така
перевірка здійснюється прокурором, слідчим або органом дізнання в строк не
більше десяти днів шляхом відібрання пояснень
від окремих громадян чи посадових осіб або витребування
необхідних документів.

Заява або повідомлення про злочини до порушення
кримінальної справи можуть бути перевірені шляхом проведення
оперативно-розшукової діяльності.

Статтями 98, 99 Кримінально-процесуального кодексу
України встановлено, що при порушенні кримінальної справи та відмові в
порушенні кримінальної справи виноситься постанова.

Судами зроблено вірний висновок про те, що Генеральною прокуратурою України
порушено вимоги статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України, оскільки
відповідачем на заяву ОСОБА_1 від 12.12.2004
р. була дана відповідь у формі листа про те, що підстав для порушення
кримінальної справи не має.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи
процесуального права, при вирішенні цієї справи, не допущено, правова оцінка
обставин по справі дана вірно, встановлювати та визнавати доведеними обставини,
що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу підстав не має, а тому касаційну скаргу
слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Генеральної прокуратури
України залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва
від 17.02.2005 р. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27.04.2005 р. по
справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність
Генеральної прокуратури України - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.