Справа № К-10137/06
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2007-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ С
________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2007 р.
№
К-10137/06

Вищий адміністративний су
д України у складі колегії су
ддів:
головуючого судді-допові
дача Рибченка А.О.
суддів:
Брайка А.І.
Голубєвої Г.К.

Конюшка К.В.
Федорова М.О.

при секретарі судового зас
ідання: Гончаренку Р.С.

за участю представників:
позивача:
не зявився;
відповідача 1:
Чернова О.А., дов. № 1275/10/10-015 ві
д 09.02.20007 р.;
відповідача 2:
не зявився;
прокурора:
Білик Л.С., посвідчення
№ 25

розглянувшиу відкритому с
удовому засіданні касаційну
скаргу Державної податко
вої інспекції у Комінтернівс
ькому районі м. Харкова

на постанову Харківськ
ого апеляційного господарсь
кого суду від 25.07.2005 р.

у справі№ А-04/86-05 господарс
ького суду Харківської облас
ті

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Магазин № 34 «Комінтернівськ
ий»
до 1. Державної податково
ї інспекції у Комінтернівськ
ому районі м. Харкова
2.Відділення Державного
казначейства у Комінтернівс
ькому районі м. Харкова
за участюПрокурора Хар
ківської області
про визнання недійсним
и податкових повідомлень-ріш
ень та стягнення 2 158 060 г
рн., -
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господар
ського суду Харківської обла
сті від 13.04.2005 р. у справі № А
-04/86-05, залишеним без змін пост
ановою Харківського апеляці
йного господарського суду ві
д 25.07.2005 р., позовні вимоги ТОВ «Ма
газин № 34 «Комінтернівський»
задоволено повністю, визнан
о недійсним податкове повідо
млення-рішення Державної под
аткової інспекції у Комінтер
нівському районі м. Харкова №
/0 від 19.04.2004 р. про визначення п
озивачу податкового зобов
язання по податку на прибуто
к і нарахування штрафних сан
кцій у розмірі 2 817 480 грн. та под
аткове повідомлення-рішення
№ /0 від 19.04.2004 р. про завищення с
уми бюджетного відшкодуванн
я з податку на додану вартіст
ь в розмірі 1 098 187 грн. З Державно
го бюджету України на корист
ь позивача стягнуто 2 158 060 грн. в
ідшкодування податку на дода
ну вартість. З Державної пода
ткової інспекції у Комінтерн
івському районі м. Харкова на
користь позивача стягнуто
1785 грн. державного мита та 11
8 грн. витрат на інформаційно-т
ехнічне забезпечення судово
го процесу.
Судові рішення судів пер
шої та апеляційної інстанцій
мотивовані тим, що жодним нор
мативним документом не перед
бачено будь-яких обмежень що
до встановлення цін на реалі
зовану продукцію господарюю
чими субєктами. Також суди
вказують, що дії позивача від
повідають п. 1.32 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств».
Не погоджуючись з прийняти
ми судовими рішеннями, ДПІ
у Комінтернівському районі
м. Харкова оскаржила їх в каса
ційному порядку.
В касаційній скарзі ска
ржник просить скасувати пост
анову Харківського апеляцій
ного господарського суду від
25.07.2005 р. та рішення господарськ
ого суду Харківської област
і від 13.04.2005 р. з мотивів порушенн
я судами норм матеріального
права та прийняти нову поста
нову, якою в позові відмовити
.
Представники позивача та
відповідача 2 в судове засіда
ння суду касаційної інстанці
ї не зявились, своїм процес
уальним правом, що передбаче
не ст. 49 КАС України не скорист
ались, про причини не явки суд
у не вказали, не зважаючи на те
, що про час і місце судового з
асідання були повідомлені на
лежним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 221 КАС Укр
аїни неприбуття сторін або і
нших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повід
омлених про дату, час і місце к
асаційного розгляду справи,
не перешкоджає судовому розг
ляду справи.
В судовому засіданні пред
ставник позивача вимоги каса
ційної скарги підтримав, суд
ові рішення судів попередніх
інстанцій вважає такими, що н
е відповідають нормам чинног
о законодавства України з мо
тивів, викладених у касаційн
ій скарзі, просив її задоволь
нити.
Представник прокуратури т
акож підтримав вимоги касаці
йної скарги податкової інспе
кції.
Згідно ч. 1 ст. 220 КАС України су
д касаційної інстанції перев
іряє правильність застосува
ння судами першої та апеляці
йної інстанцій норм матеріал
ьного та процесуального прав
а, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджуват
и докази, встановлювати та ви
знавати доведеними обставин
и, що не були встановлені в суд
овому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність т
ого чи іншого доказу.
Господарськими судами пе
ршої та апеляційної інстанці
й встановлено, що ДПІ у Комі
нтернівському районі м. Харк
ова було проведено перевірку
ТОВ «Магазин № 34 «Комінтерн
івський» з питань дотримання
вимог податкового законодав
ства за період з 01.10.2002 р. по 01.01.2004 р.
, за результатами якої складе
но акт № 226/23-204 від 15.04.2004 р.
Згідно висновку акту перев
ірки, податковою інспекцією
встановлено порушення позив
ачем вимог податкового закон
одавства, а саме, п. 5.1 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування
прибутку підприємств» та дон
араховано податку на прибуто
к в сумі 2347,9 тис. грн., а також пп. 7
.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про п
одаток на додану вартість» т
а зменшено задекларовану поз
ивачем до відшкодування суму
податку на додану вартість з
а грудень 2003 р. у розмірі 1 098 187 грн
.
На підставі вказаного акту
перевірки, ДПІ у Комінтерн
івському районі м
. Харкова були прийняті:
· податкове повід
омлення-рішення № /0 від 19.04.2004
р. про визначення суми податк
ового зобовязання по подат
ку на прибуток у розмірі 2
817 480 грн., із яких 2 347 900 грн. - основн
ий платіж та 469 580 грн. - штрафні (ф
інансові) санкції;
· податкове повідом
лення-рішення № /0 від 19.04.2004 р. п
ро завищення суми бюджетного
відшкодування по податку на
додану вартість в розмірі 1 098
187 грн.
Підставою для прийняття в
казаних податкових повідомл
ень-рішень став встановлений
при перевірці працівниками
податкової інспекції факт ре
алізації позивачем товарів з
а цінами нижче ціни придбанн
я, та завищення в звязку з ци
м валових витрат позивача. ДП
І у Комінтернівському райо
ні м. Харкова вважає, що при ре
алізації товарів за цінами н
ижче ціни придбання, та части
на вартості товару, на яку бул
а зменшена ціна, не використа
на у власній господарській д
іяльності, а значить повинна
бути вилучена зі складу вало
вих витрат.
Судова колегія Вищого адм
іністративного суду України
, перевіривши правильність з
астосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуаль
ного права, юридичної оцінки
обставин справи, прийшла до в
исновку, що скарга ДПІу Комін
тернівському районі м. Харко
ва підлягає частковому задов
оленню.
Харківський апеляційний
господарський суд, залишаючи
апеляційну скаргу ДПІ без за
доволення, а судове рішення с
уду першої інстанцій без змі
н, виходив з того, що воно є зак
онним.
Проте, з таким висновком суд
ова колегія погодитися не мо
же.
За встановлених судами обс
тавин доводи податкової інсп
екції про помилковість судов
их рішень в частині правомір
ності віднесення позивачем д
о складу валових витрат плат
ника податку витрат, понесен
их в звязку з продажем това
рів за цінами нижче ціни прид
бання та правомірності включ
ення до складу податкового к
редиту за грудень 2003 р. податку
на додану вартість в розмірі
1 098 187 грн. є частково обґрунто
ваними.
Судами не наведено належн
их аргументів на підтверджен
ня висновку про обґрунтовані
сть формування ТОВ «Магазин
№ 34 «Комінтернівський» валов
их витрат з урахуванням прод
ажу товарів за цінами нижче ц
іни придбання.
Віднесення платником под
атків до валових витрат тих, я
кі не мають під собою економі
чного змісту, віднесення яки
х до валових не встановлено з
аконом, є безпідставним.
Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування
прибутку підприємств», валов
і витрати виробництва та обі
гу - це сума будь-яких витрат п
латника податку у грошовій, м
атеріальній або нематеріаль
ній формах, здійснюваних як к
омпенсація вартості товарів
(робіт, послуг), які придбаваю
ться (виготовляються) таким п
латником податку для їх пода
льшого використання у власні
й господарській діяльності.

Тобто, за змістом закону до
валових витрат можна відноси
ти лише ті, які закон визнає ко
мпенсацією вартості товарів
(робіт, послуг).
Відповідно до пункту 1.19 ст. 1 З
акону України «Про оподаткув
ання прибутку підприємств» б
артер (товарний обмін) госп
одарська операція, яка перед
бачає проведення розрахункі
в за товари (роботи, послуги) у
будь-якій формі, іншій, ніж гр
ошова, включаючи будь-які вид
и заліку та погашення взаємн
ої заборгованості, в результ
аті яких не передбачається з
арахування коштів на рахунки
продавця для компенсації ва
ртості таких товарів (робіт, п
ослуг).
Як було встановлено судами
, розрахунки з постачальника
ми за перевіряємий період по
зивачем проводились шляхом н
адання векселів та частково
грошовими коштами.
Таким чином, судова колегія
приходить до висновку, що зді
йснені позивачем операції є
частково бартерними.
Особливості оподаткування
товарообмінних (бартерних) о
перацій встановлені пунктом
7.1. статті 7 Закону України «П
ро оподаткування прибутку пі
дприємств».
Підпунктом 7.1.1 пункту 7.1. статт
і 7 Закону закріплено правило
, згідно з яким доходи та витра
ти від здійснення товарообмі
нних (бартерних) операцій виз
начаються виходячи з договір
ної ціни такої операції, але н
е нижчої за звичайні ціни.
Положення даного підпункт
у слід розуміти так, що витрат
и від здійснення товарообмін
них (бартерних) операцій визн
ачаються виходячи з договірн
ої ціни такої операції. Проте
, ціна не може бути вищою за зв
ичайну ціну.
Враховуючи те, що позивачем
, згідно угод купівлі-продажу
, прибуткових накладних та ві
дповідно податкових накладн
их, в грудні 2003 року було придба
но товарно-матеріальних цінн
остей на суму 14 205 270 грн., які в ць
ому ж періоді були реалізова
ні на суму 7 616 147 грн., то таку цін
у не можна визнати звичайною
ціною.
Згідно з підпунктом 1.20.1 Зако
ну України «Про оподаткуванн
я прибутку підприємств», якщ
о пунктом 1.20 не встановлено ін
ше, звичайною вважається цін
а товарів (робіт, послуг), визн
ачена сторонами договору. Як
що не доведене зворотне, вваж
ається, що така звичайна ціна
відповідає рівню справедлив
их ринкових цін.
За змістом підпункту 1.20.8 Зак
ону обовязок доведення тог
о, що ціна договору не відпові
дає рівню звичайної ціни у ви
падках, визначених цим Закон
ом, покладається на податков
ий орган у порядку, встановле
ному законом. При проведенні
перевірки платника податку
податковий орган має право н
адати запит, а платник податк
у зобовязаний обґрунтуват
и рівень договірних цін або п
ослатися на норми абзацу пер
шого підпункту 1.20.1 цього пункт
у.
Порядок визначення звичай
ної ціни товару (робіт, послуг
) регламентовано Законом (під
пункт 1.20.2.).
Відповідно до підпункту 1.20.10
Закону донарахування податк
ових зобовязань платника п
одатку податковим органом вн
аслідок визначення звичайни
х цін здійснюється за процед
урою, встановленою законом д
ля нарахування податкових зо
бовязань за непрямими мето
дами, а для платників податку
, визнаних природними монопо
лістами згідно із законом, - та
кож відповідно до принципів
регулювання цін, встановлени
х таким законом.
Таким чином, висновок судів
про обґрунтованість віднесе
ння платником податку до вал
ових витрат, витрат, понесени
х в звязку з продажем товар
ів за цінами нижче ціни придб
ання в частині, яка перевищув
ала звичайну ціну, зроблено б
ез урахування вимог Закону.

Разом з тим, слід погодитися
, за наведених у судових рішен
нях обставин, з обґрунтовані
стю віднесення позивачем до
валових витрат тих, які відпо
відають договірній ціні това
ру.
ДПІ помилково не визнала пр
аво платника податку на відн
есення таких витрат до валов
их витрат, пославшись на те, що
операції з купівлі продаж
у товарно-матеріальних цінно
стей не відповідають ознакам
«господарської діяльності»
, визначеним п. 1.32 Закону Україн
и «Про оподаткування прибутк
у підприємств», і не відносят
ься до господарської діяльно
сті позивача, а отже всі витра
ти за ними не можуть відносит
ися до валових витрат.
Сам факт здійснення господ
арських операцій податковим
органом не оспорювався. ДПІ н
е посилалась на нікчемність
згаданих правочинів (вчиненн
я з метою, яка завідомо супере
чить інтересам держави та су
спільства), удаваність право
чинів тощо та наявність відп
овідних судових рішень.
Юридична оцінка встановле
них судами обставин свідчить
про завищення валових витра
т платником податку та їх зан
иження при перевірці податко
вим органом. Це потягло за соб
ою помилкове визначення бази
оподаткування і як наслідок
неправильне нарахування
податку на прибуток та подат
ку на додану вартість.
Підставою ж задоволення по
зову судами є висновок про об
ґрунтованість формування ва
лових витрат позивачем.
Дана обставина перешкоджа
є новому нарахуванню податкі
в та штрафних санкцій за тих ж
е обставин, з тих же підстав, щ
о зазначені в акті податково
го органу та в рішеннях ДПІ, що
визнані недійсними у цій спр
аві.
Отже, таке положення порушу
є конституційну вимогу про с
плату кожним податків і збор
ів в порядку і розмірах, встан
овлених законом (стаття 67 Конс
титуції України).
Наслідком встановлення су
дом невідповідності частини
рішення субєкта владних п
овноважень вимогам чинного з
аконодавства є визнання тако
го акта частково протиправни
м, при умові, що цю частину мож
е бути ідентифіковано (виокр
емлено, названо) та що без неї
оспорюваний акт в іншій част
ині (частинах) не втрачає свою
цілісність, значення. Зокрем
а, частково протиправним мож
на визнати якусь частину, пун
кт, речення рішення або рішен
ня в частині нарахування пев
ної суми окремого виду подат
ку чи збору, накладення штраф
них (фінансових) санкцій в які
йсь сумі.
У даному випадку, судова кол
егія, констатуючи помилкове
нарахування податку на прибу
ток (а звідси й податку на дода
ну вартість) через порушення
вимог Закону України «Про оп
одаткування прибутку підпри
ємств» стосовно формування в
алових витрат як платником п
одатку, так і податковим орга
ном, не може визнати недійсни
м рішення податкового органу
в якійсь сумі, оскільки ДПІ ще
не визначила в установленом
у законом порядку звичайну ц
іну при здійсненні бартерної
операції з купівлі-продажу т
оварно-матеріальних цінност
ей.
Суд не може підміняти держа
вний орган, рішення якого ска
ржується, приймаючи замість
рішення, яке визнається прот
иправним, інше рішення, яке б в
ідповідало закону, та давати
вказівки, які б свідчили про в
ирішення питань, які належат
ь до компетенції такого суб
єкта владних повноважень.
Разом з тим, приймаючи до ув
аги те, що рішення, в якому нед
ійсну частину не можна відок
ремити, ідентифікувати, є нед
ійсним в цілому, судова колег
ія знаходить за необхідне зм
інити постановлені у справі
судові рішення у частині мот
ивів задоволення позову.
Дана обставина надасть под
атковому органу можливість в
изначити в установленому Зак
оном порядку звичайну ціну б
артерної операції з купівлі-
продажу товарно-матеріальни
х цінностей та прийняти нові
рішення (про нарахування под
атку на прибуток та податку н
а додану вартість, з штрафним
и санкціями за цими податкам
и) у звязку з безпідставним
формуванням позивачем валов
их витрат.
Так, нові рішення мають бу
ти прийняті замість визнаних
судом недійсними податкових
повідомлень-рішень.
Керуючись ст. ст. ст. ст. 220-231 Код
ексу адміністративного судо
чинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Держ
авної податкової інспекції у
Комінтернівському районі м.
Харкова задовольнити частко
во.
Постанову Харківсько
го апеляційного господарськ
ого суду від 25.07.2005 р. змінити в ча
стині мотивів задоволення по
зову щодо визнання недійсним
и податкових повідомлень-ріш
ень: № /0 від 19.04.2004 р. та № /0 від
19.04.2004 р., в решті залишити без
змін.
Ухвала набирає законної с
или з моменту проголошення, а
ле може бути переглянута Вер
ховним Судом України з підст
ав та в порядку, передбачених
статтями 236-238 Кодексу адмініст
ративного судочинства Украї
ни.

Головуючий
(підпис) Р
ибченко А.О.

Судді
(підпис)
Брайко А.І.

(підпис) Г
олубєва Г.К.

(підпис)
Конюшко К.В.

(підпис) Ф
едоров М.О.

З оригіналом згідно
Суддя
Риб
ченко А.О.