Справа № 22а-117ас
Суддя: Червинська М.Є.
Дата ухвалення: 2007-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 22 a- 117 ас Головуючий
3 8 Доповідач
ПОСТАНОВА Іменем України

14 лютого 2007 року Апеляційний
суд Донецької області в складі

Головуючої:
Червинської М.Є.

Суддів: Шевченко В.Ю.,
Рецебуринського Ю.Й. При секретарі Мартіросовій А.Б.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на
постанову Селидівського міського суду від 21
листопада 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в
Донецькій області, Селидівського міського відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошової
компенсації за речове майно,

Встановив:

В жовтні 2006 року ОСОБА_1
звернувся з зазначеним адміністративним позовом до суду. Посилався на те, що
проходив службу в органах міліції, звільнився зі служби 17.01.2005 року, на час
звільнення йому не сплачена грошова компенсація за не отримане речове майно,
яке йому належить за законом. Просив стягнути з Селидівського міськвідділу
заборгованість в розмірі 5224,64
гривні, стягнути на відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна внаслідок
такої несплати, 5000 гривень.

Постановою Селидівського міського
суду Донецької області від 21
листопада 2006 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, з Головного управління МВС України
в Донецькій області на користь позивача стягнуто 2559, 36 гривень грошової компенсації предметів форменого
обмундирування, на відшкодування моральної шкоди -

2

500 гривень, в решті
позову відмовлено, з Головного управління стягнутий на користь держави судовий
збір в розмірі 51 гривні.

В апеляційній скарзі Головне
управління МВС України в Донецькій області просить скасувати постанову, в
задоволенні позовних вимог позивачу відмовити, посилаючись на те, що позивач
проходив службу в Селидівському міськвідділі, який є юридичною особою, тому
відсутні підстави для стягнення заборгованості з управління, суд не врахував,
що позивачем пропущені строки позовної давності, суд необгрунтовано стягнув
моральну шкоду.

Суд першої інстанції встановив, що
позивач проходив службу в органах міліції, після звільнення з органів
внутрішніх справ йому не сплачена грошова компенсація за не отримане речове
майно. Оскільки позивач має таке право за законом, суд стягнув заборгованість з
Головного управління МВС України в Донецькій області, стягнув моральну шкоду
яка заподіяна за вини відповідача не виплатою грошової компенсації.

В судовому засіданні представник
відповідача Головного управління МВС України в Донецькій області просив
задовольнити апеляційну скаргу, представник Селидівського MB,
позивач в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання
повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, доводи
представника відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої
інстанції скасуванню з ухваленням нової постанови з наступних підстав:

Відповідно до вимог п.З ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції в частині стягнення
моральної шкоди, стягнення компенсації з Головного управління МВС України в
Донецькій області не відповідають фактичним обставинам справи.

Встановлено, що позивач проходив
службу в органах міліції, 17
січня 2005 року був
звільнений зі служби у відставку за віком.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 27 серпня 1997 року № 925 „Про форму одягу
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та
військовослужбовців внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ"
затверджені зразки форми одягу осіб рядового і начальницького складу органів
внутрішніх справ, норми забезпечення, правила носіння предметів обмундирування,
взуття тощо.

Відповідно до зазначеної постанови
наказом Міністерства внутрішніх справ України від 5.12.2003 року № 1489 затверджено
Положення про забезпечення речовим майном органів внутрішніх справ та
військовослужбовців внутрішніх військ МВС України. Пунктом 3.21. вказаного
Положення передбачено, що при звільненні осіб рядового та начальницького складу
з органів внутрішніх справ, офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців за
контрактом з внутрішніх військ з ними здійснюються розрахунки за речове майно
на день звільнення. При цьому днем звільнення є дата виключення зі """ списків
особового складу наказом начальника органу внутрішніх справ, командира
військової частини. Відповідно до п. 3.26
Положення замість не виданих своєчасно

3

предметів речового майна, на які настали нові терміни
видачі, дозволяється видавати грошову компенсацію.

Встановлено, що позивач звільнений
зі служби, яку проходив в Селидівському міському відділі Головного управління
МВС України в Донецькій області, який є юридичною особою. Апеляційний суд
вважає, що на підставі вказаного Положення й з врахуванням, що відповідач - Селидівський MB
є юридичною особою, саме з Селидівського міськвідділу Головного управління
МВС України в Донецькій області слід стягнути заборгованість по грошовій
компенсації за не отримане речове майно.

Відповідно до довідки, яка видана
позивачу відповідачем на час звільнення заборгованість становила 5224,64 гривні ( а. с. 3). В червні 2005 року та в
листопаді 2006 року
після звільнення позивачу була сплачена заборгованість в розмірі 2665,28 гривень, сума
заборгованості на час вирішення позову становить 2559,36 гривень (а. с. 22).

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку на
звернення до суду за захистом порушеного права апеляційний суд вважає
неспроможними.

Відповідно ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивача звільнено зі служби 11.01.2005
року з 17.01.2005 року, на
день звільнення зі служби відповідач не сплатив йому грошову компенсацію,
частково така заборгованість сплачувалась в червні 2005 року, в
листопаді 2006 року. До
суду з позовом позивач звернувся в жовтні 2006
року. Оскільки відповідач визнавав заборгованість, сплачував її, остання
сплата відбулася після звернення позивача до суду з адміністративним позовом,
підстав для висновку про пропуск строку, встановленого ст. 99 КАС, не має.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2005 року № 1265 внесенні зміни
та доповнення до зазначеного Положення, в тому числі з Положення виключений п. 3.21. Апеляційний суд
вважає, що оскільки позивач звільнений зі служби до прийняття вказаного наказу,
підстав для застосування положень наказу від 30.12.2005 року не має.

Висновки суду першої інстанції в
частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди не можливо визнати
обґрунтованими, оскільки за виниклих між сторонами правовідносин законом не
передбачено відшкодування моральної шкоди. Оскільки позовні вимоги позивача про
відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на законі, постанова суду в
частині стягнення на користь позивача моральної шкоди підлягає скасуванню, в
задоволенні позову позивачу слід відмовити.

Керуючись ст.
ст. 198, п.З ч. 1 ст. 202 КАС України,
апеляційний суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій
області задовольнити частково.

4

Постанову Селидівського міського суду від 21 листопада 2006 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Селидівського міського відділу
Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області,
Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області
задовольнити частково.

Стягнути з Селидівського міського відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь
ОСОБА_1 грошову компенсацію за речове майно в розмірі 2559, 36 гривень (дві тісячі
п"ятьсот п"ятьдесят дев"ять гривень 36 копійок).

В решті позову
відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом місяця з
дня набрання законної сили.