Справа № К-1555/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
травня 2007 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
суддів : Бутенка В.І.
розглянувши порядку письмового касаційного провадження адміністративну
справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність прокуратури Донецької
У січні 2004 року ОСОБА_1. звернувся до суду із вказаною скаргою.
В обґрунтування своїх вимог вказував на те, що він 26 листопада 2003 року
звернувся до прокурора Донецької області із заявою про вчинення у 1999 році
колишнім прокурором м. Маріуполя ОСОБА_2. злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК
України, однак суб'єкт оскарження в порушення вимог ст. 97 КПК України в
триденний строк не прийняв жодного із рішень, встановлених цією статтею.
Посилаючись на те, що такі дії порушують його гарантовані Конституцією
України права, ОСОБА_1. просив визнати неправомірною бездіяльність прокуратури
Донецької області та зобов'язати суб'єкта оскарження розглянути його заяву у
відповідності із вимогами гл. 8 КПК України.
Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 24 лютого 2004
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 03
червня 2004 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1. відмовлено.

Не погоджуючись з цими судовими рішеннями, ОСОБА_1. подав касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

В скарзі він посилається на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції повно встановлено фактичні обставини
справи, проте неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми
процесуального права.

Так, судами встановлено, що ОСОБА_1. звернувся до прокурора Донецької
області із заявою, в якій просив порушити кримінальну справу щодо колишнього прокурора м.
Маріуполя ОСОБА_2. за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК
України, яке, на думку заявника, полягало у зловживанні службовим становищем при
винесенні постанови про скасування постанови слідчого щодо закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_3

На дану заяву начальником відділу управління нагляду прокуратури Донецької
області Бабаковим В.А. листом від 19 грудня 2003 року надана відповідь, у якій
останній зазначає, що підстав для проведення перевірки в порядку ст. 97 КПК
України відносно колишнього прокурора м.
Маріуполя ОСОБА_2. не вбачається.

При цьому судами зроблено необґрунтований висновок про те, що вказана заява
не є заявою чи повідомленням про злочин, а відтак суб'єкт оскарження у
відповідності із Законом України "Про звернення громадян" надав
заявнику письмову відповідь.

Статтею 55 Конституції України
кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Компетенція (юрисдикція) судів щодо розгляду таких справ визначається
процесуальними законами.

Кримінально-процесуальний кодекс України встановлює можливість
оскарження до суду в порядку кримінального судочинства постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи (ст. 236-1), постанови про закриття справи (ст.
236-5), постанови про порушення справи (ст. 236-7).

Згідно із ст. 97 КПК України, по заяві або повідомленню
про злочин прокурор зобов'язаний не пізніше триденного строку прийняти одне з
таких рішень : порушити кримінальну справу; відмовити у порушенні кримінальної
справи; направити заяву або повідомлення за належністю.

Відповідно до ст.ст. 98,99 КПК України, при порушенні
кримінальної справи та відмови в порушенні кримінальної справи виноситься
постанова.

За змістом статей 2, 17 Кодексу адміністративного судочинства України спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження
його рішень, дій чи бездіяльності належать до компетенції адміністративних
судів, крім випадків, коли такі справи підлягають розгляду в порядку
кримінального судочинства.

Оскільки Кримінально-процесуальний кодекс України не
передбачає можливості розгляду в порядку кримінального судочинства спорів про
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, то такі спори належить розглядати
в порядку адміністративного судочинства, а на час ухвалення оскаржених судових
рішень такий порядок був передбачений гл. 31-А ЦПК України (в редакції 1963
року).

За таких обставин, встановивши, що суб'єктом оскарження не дотримано
передбаченої ст. 97 КПК України процедури реагування, судами неправомірно
застосовано до спірних відносин положення Закону України "Про звернення громадян".

Враховуючи те, що судами першої та апеляційної інстанції було повно
встановлено фактичні обставини справи, проте порушено норми матеріального і
процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржені судові рішення
відповідно до положень ст. 229 КАС України підлягають скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення скарги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 229, 230, 232 КАС України, колегія суддів -

п о с т
а н о в и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 24 лютого 2004 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 03 червня 2004 року
скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність прокуратури Донецької області щодо
розгляду заяви від 26 листопада 2003 року ОСОБА_1 про вчинення злочину колишнім
прокурором м. Маріуполя ОСОБА_2.

Зобов'язати прокуратуру Донецької області розглянути заяви від 26 листопада
2003 року ОСОБА_1 та прийняти по ній одне з рішень, передбачених ст. 97
Кримінально-процесуального кодексу України.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду касаційної інстанції може
бути оскаржено до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :