Справа № 22а-83-2007р.
Суддя: Кісіль М.О.
Дата ухвалення: 2007-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22а-83-2007р. Головуючий
Категорія 14,38 Клочко
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27"
лютого 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого Кісіль М.О.

суддів Адаменко Л.В.,
Подороги В.М.

при
секретарі Петренко С.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19
грудня 2006р. по справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції
Фонду у м. Черкаси Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України про оскарження дій суб'єкта
владних повноважень та стягнення страхових виплат, -

встановила:

13 листопада 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відділення виконавчої дирекції в м.Черкаси Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України про оскарження дій суб'єкта владних ' повноважень та стягнення
страхових виплат, посилаючись на те, що 13 січня 1983 року під час роботи на
ВАТ «Черкаська нафтобаза» з ним трапився нещасний випадок на виробництві.

За висновком МСЕК від 26 липня 1989 року йому встановлена
стійка втрата професійної працездатності 100% та перша група інвалідності і
потреба в спеціальному медичному, постійному сторонньому догляді та побутовому
обслуговуванні.

В зв'язку з повною втратою працездатності відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України виплачувало позивачу щомісячно втрачений
заробіток в розмірі 198,08 грн., а також витрати на медичну та соціальну
допомогу в розмірі 581,00 грн. щомісячно.

Постановою НОМЕР_1 відповідач по справі припинив з 01 грудня 2005 року
виплату ОСОБА_1 допомоги та втраченого заробітку. На підставі ст. 38 Закону
України № 1105-ХІУ від 23.09.1999р. «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» та листа НОМЕР_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків «Про

3

загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Вважаючи
такі дії відповідача неправомірними і такими, що суттєво ущемляють його законні
права та інтереси позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати дії
відділення виконавчої дирекції в м. Черкаси Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
неправомірними, скасувати постанову відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України НОМЕР_1., стягнути з відповідача по справі на його користь
втрачений заробіток в розмірі 2178, 88 гривень, а також витрати на медичну та
соціальну допомогу в розмірі 6391 гривню,

- зобов'язати відповідача по справі продовжити виплату втраченого заробітку
та витрати на медичну та соціальну допомогу.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2006
року ухвалено: в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Не
погоджуючись з даною постановою суду представник позивача в своїй апеляційній
скарзі просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні
вимоги ОСОБА_1.

Обговоривши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість
постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також
вимог заявлених в суді, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 січня 1983 року під
час роботи на ВАТ «Черкаська нафтобаза» з позивачем ОСОБА_1 стався нещасний
випадок і за висновком МСЕК від 26.07.1989р. йому встановлена стійка втрата
професійної працездатності 100% та перша група інвалідності, потреба в
спеціальному медичному постійному сторонньому догляду та побутовому
обслуговуванні. В зв'язку з повною втратою працездатності; відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України виплачувало йому щомісячно
втрачений заробіток в розмірі 198,08 грн., а також витрати на медичну та
соціальну допомогу в розмірі 581,00 грн. щомісячно.

В
зв'язку з тим, що ОСОБА_1 18 липня 2001 року був виписаний з м. Черкаси і
виїхав на проживання до держави Ізраїль, постановою НОМЕР_3 відповідач припинив
з 1 грудня 2005 року йому виплати втраченого заробітку та допомоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання України, які спричинили втрату працездатності від
23.09.1999р. № 1105-ХІУ, «Страхові виплати і надання соціальних послуг можуть
бути припинені на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України».

Оскільки зазначений договір між Україною та Ізраїлем
відсутній, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до
висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1., а оскаржувана
постанова відповідає вимогам закону, обґрунтована на зібраних та перевірених по
справі доказах, в межах пред'явленого позивачем позову, відповідає вимогам
матеріального та процесуального права, доводи апелянта не є суттєвими, були
предметом судового розгляду, суд першої інстанції дав їм належну оцінку і вони
не дають підстав, передбачених ст.ст. 201, 202, 204 КАС України для її
скасування або зміни.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 199, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

2

ухвалила:

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову
Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2006 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку протягом місячного строку до Вищого
адміністративного суду України.