Справа № К-10998/06
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2007-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Костенка М.І., Маринчак Н.Є., Усенко Є.А., Шипуліної
Т.М.,

при секретарі Гончаренко Р.С.,

за
участю:

представника
позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_2

на постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 07
червня 2005 року

у справі № 12/5-05

за позовом ОСОБА_1 в інтересах Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у місті Вінниці

про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
ДПІ у м. Вінниці в інтересах СПД - ФО ОСОБА_2 про визнання недійсним
податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 11 жовтня 2004 року

Заявою від 28 лютого 2005 року представник позивача
збільшив позовні вимоги та просив також визнати недійсним податкове
повідомлення - рішення ДПІ у м. Вінниці № НОМЕР_2 від 11 жовтня 2004 року.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 02
березня 2005 року позов задоволено.

Визнано недійсними податкові повідомлення - рішення ДПІ у
м. Вінниці від 11 жовтня 2004 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Стягнуто з ДПІ у м. Вінниці на користь СПД - ФО ОСОБА_2
85, 00 грн. витрат на державне мито та 118, 00 грн. витрат на інформаційно -
технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду
від 07 червня 2005 року рішення господарського суду Вінницької області від 02
березня 2005 року змінено в частині визнання недійсним податкового повідомлення
- рішення ДПІ у м. Вінниці від 11 жовтня 2004 року № НОМЕР_1.

Визнано недійсним податкове повідомлення - рішення ДПІ у
м. Вінниці від 11 жовтня 2004 року № НОМЕР_1 в частині визначення фінансових
санкцій за порушення законодавства у сфері застосування реєстраторів
розрахункових операцій в розмірі 3 600, 00 сумою податкового зобов'язання.

В решті рішення господарського суду Вінницької області
від 02 березня 2005 року залишено без змін.

В касаційній скарзі представник СПД - ФО ОСОБА_2 ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову Житомирського апеляційного господарського суду від
07 червня 2005 року, а рішення господарського суду Вінницької області від 02
березня 2005 року залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав
доводи касаційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що
відповідно до ч. 4 ст. 221 Кодексу адміністративного судочинства не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника
позивача, перевіривши доводи
касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги,
вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у м. Вінниці провела перевірку складу, що належить СПД - ФО ОСОБА_2, за
адресою: АДРЕСА_1, щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу, за результатами якої було складено акт №
НОМЕР_3 від 05 жовтня 2004 року.

В акті перевірки були зафіксовані наступні порушення:

1) п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: не
проведення через реєстратор розрахункових операцій розрахункової операції при
продажу зі складу чотирьох автомобільних шин на суму 720, 00 грн.;

2) ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності», а саме: здійснення торгівельної діяльності без відповідного
торгового патенту.

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Вінниці прийняла податкове повідомлення
- рішення № НОМЕР_1 від 11 жовтня 2004 року, яким відповідно до п. 1 ст. 17
Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг» визначила штрафні (фінансові)
санкції в сумі 3 600, 00 грн., та податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_2
від 11 жовтня 2004 року, яким відповідно до ст. 8 Закону України «Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності» визначила штраф в сумі 8,
00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що
склад товарів, який був об'єктом перевірки, не має торгового залу для покупців,
тобто не є місцем роздрібної торгівлі товарами, а тому вимога про застосування
реєстратора розрахункових операцій на складі товарів та отримання патенту для
здійснення торгівельної діяльності в цьому місці є безпідставним, оскільки
вимоги п. 1 ст. 3 Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст. 3 Закон
України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» поширюються
лише на торгівельну діяльність в пунктах продажу. При цьому суд першої
інстанції в своєму рішення посилався на те, що перевірка, за наслідками якої
прийняті спірні податкові повідомлення - рішення, була проведена з порушення
вимог ст. 16 Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Крім того, рішення суду першої інстанції мотивовано безпідставністю
прийняття податкових повідомлень - рішень відповідно до процедури Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами» стосовно порушень вимог Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та Закону України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності».

Суд апеляційної інстанції, частково змінюючи рішення суду першої інстанції,
виходив з того, що патент № НОМЕР_4 від серпня 2004 року (серія НОМЕР_5)
надавав право СПД - ФО ОСОБА_2 здійснювати торгівлю лише на ринках, в той час,
як факт продажу автомобільних шин був зафіксований на складі, який знаходився
за межами ринку. Посилаючись на те, що Закон України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг» вимагає проводити розрахункові операції при продажу товарів у сфері
торгівлі, а не в конкретному торговому місці, суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про правомірність нарахування позивачу штрафної санкції в сумі 3 600,
00 грн. за порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Однак з таким висновком суду апеляційної інстанції колегія суддів
погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»
суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові
операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані,
опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи
реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових
документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках,
передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

Пунктом 5 ст. 9 вищезазначеного Закону передбачено, що реєстратори
розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу
товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними
особами, оподаткування доходів яких від такої діяльності здійснюється за
фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту відповідно до законодавства
з питань оподаткування прибутковим податком з громадян, якщо такі суб'єкти не
здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив).

Згідно з положеннями п. 1 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів «Про
прибутковий податок з громадян» від 26 грудня 1992 року № 13-92 громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право
самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності,
за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту за певних умов,
визначених в цьому пункті.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що СПД - ФО ОСОБА_2 в
періоді, що перевірявся, згідно патенту № НОМЕР_4 від 16 січня 2004 року серія
НОМЕР_5 був платником фіксованого розміру прибуткового податку з громадян відповідно
до Декрету Кабінету Міністрів «Про прибутковий податок з громадян» від 26
грудня 1992 року № 13-92.

Таким чином, позивач відповідно до п. 5 ст. 9 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» звільнявся від застосування реєстраторів розрахункових
операцій при продажу товарів (наданні послуг), а тому застосування до нього
штрафних санкцій в сумі 3 600, 00 грн. за порушення ним п. 1 ст. 3 Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» є безпідставним, що також підтверджується
постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 03 грудня 2004 року про
закриття справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за
відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 1551
Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому колегія суддів зазначає, що п. 5 ст. 9 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» звільняє суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних
осіб від застосування реєстраторів розрахункових операцій при продажу товарів
(наданні послуг) і не обмежує це звільнення конкретним місцем здійснення
торгівлі.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про
правомірність застосування до СПД - ФО ОСОБА_2 штрафних санкцій в сумі 3 600,
00 грн. за порушення ним п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг» та помилково змінив рішення господарського суду Вінницької області
від 02 березня 2005 року, визнавши недійсним податкове повідомлення - рішення
ДПІ у м. Вінниці від 11 жовтня 2004 року № НОМЕР_1 лише в частині визначення
фінансових санкцій за порушення законодавства у сфері застосування реєстраторів
розрахункових операцій в розмірі 3 600, 00 сумою податкового зобов'язання.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд
касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону
і скасоване або змінене помилково.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ОСОБА_1, яка
подана в інтересах СПД - ФО ОСОБА_2, підлягає задоволенню, постанова
Житомирського апеляційного господарського суду від 07 червня 2005 року підлягає
скасуванню із залишенням в силі рішення господарського суду Вінницької області
від 02 березня 2005 року.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 220, 221, 223, 226, 230, 231,
ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, яка подана в інтересах Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного господарського суду
від 07 червня 2005 року скасувати, а рішення господарського суду Вінницької
області від 02 березня 2005 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Головуючий: (підпис) Л.І. Бившева

Судді: (підпис) М.І. Костенко

(підпис) Н.Є. Маринчак

(підпис) Є.А. Усенко

(підпис) Т.М. Шипуліна

З оригіналом згідно

Суддя Л.І. Бившева