Справа № 22-а-2010/07
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2007-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Володарського, 46 (1 корпус)
Справа 22-а-2010/07 Категорія -
Головуючий 1 інстанції - Шаповал М.М. Доповідач - Ємельянова В.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2007 року

м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду в складі :

Головуючого - судді Ємельянової В.І.

Суддів Шевцової
Н.В.

Філатова Ю.М.

За участю секретаря Волошиної Я.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу
Державного казначейства України на постанову Ковпаківського районного суду м.
Суми від 21 травня 2007 року по
адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України,
Державного казначейства України про стягнення грошової компенсації за
невикористане службове обмундирування, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5,
звернулися до суду з адміністративним позовом, в якому просили стягнути з
Міністерства фінансів України на користь:

- ОСОБА_1 - 9780 (дев'ять тисяч сімсот
вісімдесят) грн.;

- ОСОБА_2 - 9780 (дев'ять тисяч сімсот
вісімдесят) грн.;

- ОСОБА_3 - 9780 (дев'ять тисяч сімсот
вісімдесят) грн.;

- ОСОБА_4 - 12210 (дванадцять тисяч двісті
десять) грн.;

- ОСОБА_5 - 12210 (дванадцять тисяч двісті
десять) грн.

Позивачі в обґрунтування позовних вимог
вказали, що займають посади суддів Сумського районного суду Сумської області і
згідно з законодавством мають право на забезпечення службовим обмундируванням.

З часу призначення на посаду судді і по даний
час службове обмундирування позивачам не видавалось.

Компенсація за невидане службове
обмундирування за 2003 рік стягнута на користь суддів за рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 11 грудня 2003 року.

Отже, на даний час, на їх погляд, підлягає
стягненню компенсація за невидане і невикористане службове обмундирування за
2004 - 2006р. включно. Звернення позивачів до голови суду, управління юстиції,
ТУ ДСА в Сумській області, з цього приводу, залишились без задоволення.

Відповідач - Міністерство фінансів України
проти позову заперечувало та надало відзив на позовну заяву в якому зазначило,
що ч. 12 ст. 44 Закону України від 15.12.1992 р. «Про статус
суддів» встановлено, що судді забезпечуються безоплатним службовим
обмундируванням за нормами, які визначаються Урядом України. При цьому, цією
статтею і іншими статтями даного Закону та інших законів України не
передбачається права суддів на отримання компенсації за невидане службове
обмундирування. Таким чином, вимоги позивачів щодо виплати такої компенсації є
безпідставними.

Міністерство фінансів України вважає, що
звернення позивачів з вимогами саме до цього Міністерства не відповідає вимогам
чинного законодавства, оскільки Міністерство фінансів України у правовідносинах
з позивачами не знаходилось і не знаходиться.

Відповідач Державне казначейство України
проти позову заперечувало. В обґрунтування своєї позиції зазначило, що при
виконанні бюджету за видатками, Державне казначейство України здійснює
розрахунково-касове обслуговування розпорядників коштів Державного бюджету.

Державне казначейство України здійснює
перерахування коштів з рахунку відповідного розпорядника бюджетних коштів за
його дорученням.

Державне казначейство України є окремою
юридичною особою та ніяких порушень відносно позивачів не допускало.

Відповідач Державна судова адміністрація
України проти позову заперечувала та зазначила, що матеріально - технічне забезпечення судів на підставі ст. 19 Закону
України «Про судоустрій України» від
07.02.2002 року покладається на Державну судову адміністрацію України. За ст. 120 зазначеного Закону здійснює
функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо
фінансового забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції. Відносно
особисто суддів ніякого рішення ДСА України не приймає.

Статтею 23 Бюджетного Кодексу України
визначено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна
здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні
призначення встановлюються законом про Державний бюджет України.

ДСА України зазначило, що згідно ст. 99
Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється
річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачі до ДСА України з заявами про
відшкодування вартості невикористаного службового обмундирування не звертались.

Постановою Ковпаківського районного суду м.
Суми від 21.05.2007 року позовні вимоги задоволені, стягнуто з Міністерства
фінансів України на відшкодування компенсації за службове обмундирування за
період 2004 - 2006 років на користь:

- ОСОБА_1 - 9780 (дев'ять тисяч сімсот
вісімдесят) грн.;

- ОСОБА_2 - 9780 (дев'ять тисяч сімсот
вісімдесят) грн.;

- ОСОБА_3 - 9780 (дев'ять тисяч сімсот
вісімдесят) грн.;

- ОСОБА_4 - 12210 (дванадцять тисяч двісті
десять) грн.;

- ОСОБА_5 - 12210 (дванадцять тисяч двісті
десять) грн.

В апеляційній скарзі Державне казначейство
України просить скасувати постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від
21.05.2007 року та за наявності правових підстав кошти стягнути з Державної
судової адміністрації України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені в запереченні на
апеляційну скаргу, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, рішення скасуванню з постановленням нового рішення, яким в позові
про стягнення на користь ОСОБА_1- 9780 грн., ОСОБА_2 - 9780 грн.,
ОСОБА_3 - 9780 грн., ОСОБА_4 - 12210 грн., ОСОБА_5 - 12210 грн. з Міністерства
фінансів України, Головного управління державного казначейства України,
Державної судової адміністрації України відмовити з наступних підстав.

Відповідачі
є центральними органами державної влади, на яких покладені визначені завдання.

Стаття
47 Бюджетного кодексу України передбачає, що Міністерство фінансів України здійснює
загальну організацію та управління виконанням Державного бюджету України,
координує діяльність учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету.

Міністерство
фінансів України є головним органом у системі центральних органів виконавчої
влади із забезпечення реалізації єдиної державної фінансової, бюджетної,
податкової, митної політики, політики у сфері державного внутрішнього
фінансового контролю, випуску та проведення лотерей, розроблення та виробництва
голографічних захисних елементів.

Відповідно статті 48 Бюджетного кодексу
України, в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного
бюджету України, яка передбачає
здійснення Державним казначейством
України:

1) операцій з коштами державного бюджету;

2) розрахунково-касового обслуговування
розпорядників бюджетних коштів;

3) контролю бюджетних повноважень при
зарахуванні надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів;

4) бухгалтерського обліку та складання
звітності про виконання державного бюджету.

Частина 2 статті 125 Закону України «Про
судоустрій України» № 3018 ІІІ від 07.02.2002 року передбачає, що Державна
судова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади, що
здійснює організаційне забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, а також
інших органів та установ судової системи відповідно до цього Закону.

Державна судова адміністрація України діє на
підставі Положення «Про Державну судову адміністрацію України» затвердженого
Указом Президента України N 182/2003 від 03 березня 2003 року.

Відповідно до п. 3 Положення «Про Державну
судову адміністрацію України» одним із основних завдань ДСА України є
здійснення матеріального і соціального забезпечення суддів та працівників
апаратів судів.

Пункт 13 Положення «Про Державну судову
адміністрацію України» передбачає, що ДСА України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через територіальні управління державної судової
адміністрації.

Державна судова адміністрація України є
головним розпорядникам бюджетних коштів.

Безпосереднє фінансування місцевих загальних
судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації
України згідно кошторисів на відповідний бюджетний рік.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає,
що законами України не передбачено повноважень центральних органів державної
вади, щодо безпосереднього особистого забезпечення службовим обмундируванням
суддів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України,
вказані судді суду звернулись до суду з приводу проходження публічної служби.

Разом з тим, позивачі не вказали які дії як
суб'єктів владних повноважень центральних органів влади вони оспорюють.

Отже, звертаючись з позовом до
Міністерства фінансів України,
Державного казначейства України, Державної судової адміністрації України
позивачі не зазначили які норми Законів України порушили центральні органи
влади, як суб'єкти владних повноважень не виплативши компенсацію за службове
обмундирування суддям.

Позивачі
не перебували у трудових відносинах з вказаними установами в період 2004 - 2006
років, не наведено також у позові і інших фактів та доказів порушення прав
позивачів на отримання компенсації за службове обмундирування саме цими
відповідачами.

Також, із матеріалів справи вбачається, що
позивач:

- ОСОБА_1 працює на посаді спочатку судді
Сумського районного суду Сумської області, а потім - голови цього ж суду з
02.04.2002 р., має 2 кваліфікаційний клас (а.с. 9);

- ОСОБА_2 на посаді судді Сумського районного
суду Сумської області - з 02.01.1995 р., має 3 кваліфікаційний клас (а.с. 7);

- ОСОБА_3 - з 21.07.1986 р. на посаді судді
Сумського районного суду Сумської області, має 2 кваліфікаційний клас (а.с. 6);

- ОСОБА_4 - з 24.06.1996 р. на посаді судді
Сумського районного суду Сумської області, має 3 кваліфікаційний клас (а.с. 8);

- ОСОБА_5 - з 17.01.2002 р. на посаді судді
Сумського районного суду Сумської області, має 4 кваліфікаційний клас (а.с.
10).

Позивачі звернулись до суду про стягнення
грошової компенсації за невикористане службове обмундирування за період їх
роботи з 2004 по 2006 роки.

В обґрунтування позовних вимог позивачі
посилались на постанову Президії Верховної Ради України від 15.11.1993 р. «Про
описи і зразки мантії та службового обмундирування суддів України», якою
затверджено опис і зразки службового обмундирування та постанову Кабінету
Міністрів України № 177 від 19.03.1994 р. «Про норми забезпечення службовим
обмундируванням суддів України», якою затверджені норми забезпечення
обмундируванням і терміни його носіння.

Задовольняючи позовні вимоги про
відшкодування працюючим суддям вартості за невидане службове обмундирування за
період 2004 - 2006 років, суд посилався
на постанову Кабінету Міністрів України № 177 від 19 березня 1994 р. «Про норми
забезпечення службовим обмундируванням суддів України».

З такими виводами суду погодитись не можна.
Постановою Кабінету Міністрів України №1393 від 04 вересня 2003р. «Про норми
забезпечення мантіями та суддівськими нагрудними знаками суддів судів загальної
юрисдикції» постанову Кабінету Міністрів України № 177 від 19 березня 1994 р.
«Про норми забезпечення службовим обмундируванням суддів України» визнано
такою, що втратила чинність.

Тому з моменту вступу в законну силу
постанови Кабінету Міністрів України №1393 від 04 вересня 2003р. «Про норми
забезпечення мантіями та суддівськими нагрудними знаками суддів судів загальної
юрисдикції» діють інші норми забезпечення суддів службовим обмундируванням, а
саме: судді забезпечуються мантіями та суддівськими нагрудними знаками.

Отже,
починаючи з 2004 року немає законних підстав забезпечувати суддів іншим
службовим обмундируванням, окрім мантій та суддівських нагрудних знаків суддів
судів загальної юрисдикції України.

Частиною 12 статті 44 Закону «Про статус суддів» встановлено, що судді забезпечуються
безоплатним службовим обмундируванням за нормами, які визначаються Урядом
України, при цьому, цією статтею та іншими статтями Закону не передбачається
права суддів на отримання компенсації за невидане службове обмундирування.

Враховуючи
вищенаведене, а також те, що законом не передбачається здійснення виплат за
рахунок коштів державного бюджету на підставі актів органів виконавчої влади,
вимоги позивачів до вказаних відповідачів не ґрунтуються на законодавстві.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи та
ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права,
в зв'язку з чим скасовує постанову та приймає нову якою в позові відмовляє.

На підставі вище наведеного, керуючись
ст. 195, ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ч.
1 ст. 202, ст. 207 КАС
України, - колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Держаного казначейства України -
задовольнити.

Постанову Ковпаківського районного суду м.
Суми від 21.05.2007р. по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Державної судової адміністрації України,
Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про стягнення
грошової компенсації за невикористане службове обмундирування - скасувати.

Прийняти постанову та відмовити в позові про
стягнення з Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів
України, Державного казначейства України грошової компенсації за невикористане
службове обмундирування ОСОБА_1 - 9780 грн., ОСОБА_2 - 9780 грн., ОСОБА_3 - 9780 грн., ОСОБА_4 - 12210
грн., ОСОБА_5 - 12210 грн.

Постанова набирає чинності негайно і може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом одного місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
(підпис) Судді
(підпис)
(підпис)

В.І. Ємельянова Н.В.
Шевцова Ю.М. Філатов

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя
В.І. Ємельянова