Справа № 22-а-979/2007
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2007-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-979/2007
Головуючий 1 інстанції: Чабаненко В.О.
Категорія:38 Доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2007 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді - Філатова Ю.М.

Суддів :
Шевцової Н.В., Водолажської Н.С.

за участю:

секретаря: Волошиної Я.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду в м.Харкові адміністративну справу за апеляційними
скаргами Головного управління праці та
соціального захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації та Управління праці та соціального захисту
населення Лубенської міської ради на постанову Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 10.05.2007 року по справі № 2-а-43/07

за позовом ОСОБА_1

до Управління
праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради

Головного управління праці та соціального
захисту населення Полтавської обласної
державної адміністрації

Центру
по нарахуванню і виплаті допомоги
та здійснення контролю за правильністю призначення та виплати
пенсій Головного управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації

про невірно
нараховану щорічну допомогу на
оздоровлення ,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду, з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення Лубенської міської ради про невірно нараховану
щорічну допомогу на оздоровлення, посилаючись, що він є ліквідатором аварії на
ЧАЕС 1986р. та після перебування на Чорнобильській АЕС отримав другу групу інвалідності. Просив суд зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення в м. Лубни зробити перерахунок за 2004р. та
2005р. та виплатити недораховану суму на оздоровлення, що складає 2559,80 грн.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги доповнив
та змінив, вимагав зобов'язати Лубенське міське управління праці та соціального
захисту населення здійснити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за
період з 1999р. по 2005р., в сумі 14124грн 30коп. та стягнути з Центру по
нарахуванню і виплаті допомоги та здійснення контролю за правильністю
призначення та виплати пенсій на його користь за період з 1999р. по 2005р.
включно, недораховану щорічну допомогу на оздоровлення в сумі 14124 грн .30
коп.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської
області від 10.05.2007 року по справі № 2-а-43/07 позов задоволений частково. Зобов'язано
Управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради
здійснити перерахунок ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за період 1999-2005
р.р. в сумі 4903,30 гривень. Стягнуто з Центру по нарахуванню і виплаті
допомоги та здійснення контролю за правильністю призначення та виплати пенсії
Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації недовиплачену щорічну допомогу на оздоровлення
за період 1999-2005 р.р. в сумі 4903,30 гривень.

На зазначену постанову суду
Управлінням праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради та
Головним управлінням праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної
адміністрації подано апеляційні скарги,
в якій посилаючись на прийняття судом оскаржуваної
постанови з порушенням вимог норм матеріального права, а саме, ст.48, 62, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
Постанови Кабінету Міністрів від
26 липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам,які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
просять постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

ОСОБА_1 подано заперечення на
апеляційну скаргу , в яких позивач просить
постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від
10.05.2007 року по справі № 2-а-43/07 залишити без змін.

Перевіривши доводи апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції та дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є ліквідатором аварії на ЧАЕС 1986р. 1 категорії, згідно висновку МСЕК
ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності, як особі, що має захворювання
пов'язане з виконанням обов'язків по ліквідації аварії на Чорнобильські АЕС.

В січні 2007 року позивач дізнався,
що згідно Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” йому невірно нараховували
допомогу на оздоровлення.

08.02.2007р.
позивач звернувся із заявою до Управління праці та соціального захисту
населення Лубенської міської ради про перерахунок та виплату недонарахованих
сум відповідно до ст. 48 вищевказаного Закону, але отримав відмову в
перерахуванні виплат на оздоровлення.

Позивачу, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС другої
категорії згідно Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильські катастрофи" нараховували і виплачували
щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за
1999-2005 р.р., відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №836 від 26
липня 1996 року по 26,7 грн., всього за цей період виплатили 181,7 грн.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив
з того, що розмір щорічної допомоги на оздоровлення, встановлений постановою
Кабінету Міністрів України тривалі роки не змінювався і не відповідає розміру
встановленому іншими Законами України, але розмір мінімальної заробітної плати
з якого проводить розрахунок такої виплати, визначається на момент виплати, а
не із розміру мінімальної заробітної плати, яка існує на час розгляду справи в
суді.

Колегія
суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що
позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній
електростанції та інвалідом другої групи.

Оскільки за період з 1999 року по 2005 рік грошова
допомога на оздоровлення виплачувалася позивачу, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особа, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року за №836, а не статті
48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, Дядечка Г.К. звернувся до суду.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Абзацом 2 ч.4 ст.48 Закону України „Про соціальний статус
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, передбачено, що
щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 3 групи виплачується в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат, а інвалідам 2 групи - 5.

Згідно ч.7 ст.48 вищенаведеного закону розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

Зі змісту законів України про встановлення розмірів
мінімальних заробітних плат на 1999-2005 роки не вбачається будь-яких обмежень
щодо можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми ст.48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Слід зазначити, що встановлений ще в 1996 році постановою
КМУ №386 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не
змінювався і не відповідає розміру,
встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні
Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не
приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає саме ст.48 „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” та законодавство щодо розмірів мінімальних
заробітних плат на 1999-2005 роки, а не
Постанова Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року за №836.

За таких обставин та з урахуванням вимог ст.48 Закону
України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, відповідач по справі повинен виплатити позивачу
щорічну допомогу із сум мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Відповідно до Законів України розмір мінімальної
заробітної плати склав у 1999 р. - 74 грн., 2000р. - 74 грн., 2001р. - 118
гри., 2002р. - 140 грн., 2003р. - 185 грн., 2004р. - 205 грн., 2005р. - 262
грн.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням наведених
розмірів мінімальної заробітної плати у 1999-2005 роках, суд першої інстанції
обґрунтовано розрахував недовиплачену позивачу суму компенсації на оздоровлення
у:

1999р.
74 грн. х 5 - 370 - 26,70 - 343,30 грн.

2000р.
74 грн. х5 = 370 - 26,70- 343,30 грн.

2001р.
118 грн. х5 = 590 - 26,70 = 563,30 грн.

2002р.
140 грн. х 5 = 700 - 26,70 = 673,20 грн.

2003р.
185 грн. х 5 - 925 - 26,70 = 898,30 грн.

2004р.
205 грн. х 5 = 820 - 21,50 - 798.50 грн.

2005р.
262 гри. х 5 - 1310 - 26.70 = 1283.30 грн.

Таким чином за вищевказаний період
недовиплачено 4903,30 гривень.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, та прийняв постанову з урахуванням всіх обставин у
справі, правильно застосувавши норми матеріального та процесуального права,
підстав для скасування судового рішення
відсутні.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегія
суддів, також зазначає, що посилання відповідача в апеляційній скарзі на
пропущення позивачем річного строку звернення до суду не заслуговують на увагу,
виходячи з того, що ст.99 КАС України набрала чинності з 01.09.2005 року, в той
час, як спірні правовідносини стосуються періоду до 01.09.2005 року, протягом
якого зазначена норма не діяла.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1
ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги - Головного управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної адміністрації та Управління праці та
соціального захисту населення Лубенської міської ради - залишити без
задоволення, а постанову Лубенського
міськрайонного суду Полтавської області від 10.05.2007 року по справі №
2-а-43/07 - без змін.

Ухвала набирає чинності негайно з моменту
її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом місяця після набрання нею законної сили, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Ю.М.Філатов

Судді: Н.В.
Шевцова

Н.С.Водолажська