Справа № 2а-383/07
Суддя: Бондаренко І.А.
Дата ухвалення: 2007-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія Справа №2а-383/07
ПОСТАНОВА

Іменем України

12
березня 2007 року Бориспільський міськрайонний суд Київської
області у складі:

головуючого
судді І.А. Бондаренко,

при секретарі О.С. Іванину,

розглянув
у відкритому судовому засіданні у м. Борисполі адміністративну справу за
позивом ОСОБА_1 до військової частини А2215 м. Бориспіль про стягнення грошової
компенсації за продовольче майно,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позивною заявою про визнання дій командування в/ч А2215 незаконними та
зобовязати виплатити компенсацію за продовольчий пайок з урахуванням
компенсації у зв"язку з інфляцією через несвоєчасну виплату грошових
коштів у сумі 31178 грн. 50 коп. з 11 березня 2000 року по 31 грудня 2006 року.

Свої
позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 09.11.1996
року по теперішній час проходить дійсну військову службу у
Бориспільсько-Баришівському ОМВК на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на
продовольчому забезпеченні у в/ч
А2215

Позивачем
не проведено остаточного розрахунку за речове майно, яке підлягало видачі
згідно з нормами забезпечення, та продовольчі пайки з 11 березня 2000 року по 31 грудня 2006 року на суму 31178 грн. 50 коп. Так,
відповідно до довідки-розрахунку від 26.02.07
продовольчий пайок за період з 11.03.2000
р. по 31.12.2006 р.
позивачу не нараховувався, не видавався та грошова компенсація замість не
виплачувалася.

Відповідно
до ч. 2 ст. 9 Закону України „ Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зазначена
редакція Закону діяла на момент мого звільнення) військовослужбовці одержують
за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі
пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідач
позовну заяву не визнає в повному обсязі, свої заперечення обґрунтовує тим, що
відповідно до ЗУ «Про
деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» було призупинено дію ч. 2 ст. 98 ЗУ „ Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в частині
одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна.

Дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

ОСОБА_1
з 09.11.1996 року по
теперішній час проходить дійсну військову службу у Бориспільсько-Баришівському
ОМВК на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на продовольчому забезпеченні у
в/ч А2215.

З
позивачем не проведено остаточного розрахунку за продовольче забезпечення, яке
підлягало видачі згідно з нормами забезпечення, з 11 березня 2000 року по 31.12.2006 року на суму 31178 грн. 50 коп. З приводу
видачі речового майна, не отриманого під час проходження служби, позивач
неодноразово звертався до командування військової частини, але йому було
відмовлено у зв'язку з відсутністю на складі необхідної кількості і
різноманітності речового майна. Позивачу також відмовлено у видачі
продовольчого пайка та виплаті грошової компенсації замість речового майна. При
цьому військова частина посилається на те, що Законом України „Про деякі заходи
щодо економії бюджетних коштів" від 17.02.2000
року була призупинена дія ч. 2
ст. 98 Закону
України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за
їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна, що
порушує права гарантовані Конституцією та законами України.

Так,
відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції
України, ч. 1, 2 ст. 16 Закону України
„Про Збройні Сили України" держава забезпечує соціальний захист громадян
України, які перебувають на службі у Збройних Силах України

2

та в інших
військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Військовослужбовцям
гарантується одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового,
продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів
забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і
враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість
громадян України у військовій службі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України „ Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зазначена
редакція Закону діяла на момент мого звільнення) військовослужбовці одержують
за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі
пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Законом України «Про деякі заходи
щодо економії бюджетних коштів» дія ч. 2
ст. 9 зазначеного
Закону, в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх
бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна,
призупинена з 11 березня 2000 року. Як
вбачається зі змісту ч. 2
ст. 9 Закону
України „ Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", її
дія поширюється лише на військовослужбовців під час проходження ними військової
служби. Тому, правова норма щодо призупинення видачі грошової компенсації
замість речового майна не може застосовуватися до військовослужбовців,
звільнених у запас або відставку.

Крім того, частиною 4 статті 9 Закону України „ Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що
порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців
та компенсації замість речового майна та продовольчих пайків встановлюються
Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових
доходів.

Так, на виконання зазначеної норми
Закону була прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444 «Про
речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових
формувань у мирний час», пунктом 27
якої прямо передбачено, що військовослужбовці, звільнені у запас або
відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати
речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію
за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Конституція
України видокремлює деякі категорії громадян України, які потребують додаткових
гарантій держави, зокрема гарантій соціального захисту. До них насамперед
належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у Збройних
Силах України та в інших військових формуваннях, що забезпечують оборону
України, захист ії суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості.

Призупинення Законом України
"Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" видачі продовольчих
пайків та грошової компенсації замість нього для військовослужбовців без
відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права
на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

Конституційний Суд України у своєму
рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень частини шостої статті 22 Закону України
"Про міліцію" та частини сьомої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" від 6 липня 1999 року N 8-рп/99
зазначив, що "служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд
специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що
регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови
праці, пов'язані з постійним ризиком для життя і здоров'я, жорсткі вимоги до
дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної
захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів,
спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її закінчення. Частина п'ята статті 17 Конституції
України покладає на державу обов'язки щодо соціального захисту не тільки таких
громадян, а й членів їхніх сімей".

При цьому, Конституційний Суд
України у рішенні від 20
березня 2002 року № 5-рп/2002 по
справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень
статей 58, 60 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2001 рік" та Верховного Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності) положень пунктів 2, 3, 4, 5, 8, 9 частини
першої статті 58 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2001 рік" і підпункту 1 пункту 1
Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів"
(справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) зазначає, що ці положення
поширюються і на службу в Збройних Силах України.

Крім
того, правова позиція Конституційного Суду України з питань обмеження пільг,
компенсацій і гарантій військовослужбовців та правоохоронніх органів, полягає в
тому, що комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на
забезпечення їх соціального захисту та їхніх сімей (у тому числі забезпечення
форменим одягом, речовим майном та інш.) зумовлений не втратою працездатності,
безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування, а особливістю
професійних обов'язків, пов'язаних з ризиком для життя та здоров'я, певним
обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі права заробляти
матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім'ї рівня життя, вищого за
прожитковий мінімум (Рішення Конституційного Суду України від 06.07.99 № 8-рп/99 у справі
щодо права на пільги; від 20.03.02
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій; від 17.03.04 № 7-рп/2004 у
справі про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронніх
органів).

3

Призупинення дії ч. 2 ст. 9 Закону України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей",
в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням
грошової компенсації замість них та замість речового майна, суперечить статті 2 цього Закону,
яка встановлює, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх
сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. Це положення
узгоджується з вимогами статті 17
Конституції України.

З викладеного випливає, що норми про грошове,
продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців, їх соціальний
захист, встановлені відповідно статтею 16
Закону України „Про Збройні Сили України", статтею 9 Закону України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей",
не можуть бути скасовані чи призупинені без відповідної компенсації.

Згідно з постановою Верховної Ради
України від 28 листопада
2002 року №278 "Про
інформацію Кабінету Міністрів України про хід виконання вимог чинного
законодавства та заходи, які вживаються Кабінетом Міністрів України, щодо посилення
соціального захисту військовослужбовців" будь-які спроби звузити зміст чи
обсяги існуючих прав, обмежити або скасувати встановленні чинним законодавством
соціальні правові гарантії для військовослужбовців є неприпустимим.

Суд вважає що згідно з Конституцією
та законами України виокремлюються певні категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них,
зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними
законами. Звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів
або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не
допускається. Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм
правовідносини також оцінюючи надані сторонами докази, суд вважає вимоги
позивача обгрунтованими та підлягаючими задоволенню у повному обсязі. В зв'язку
з викладеним та на підставі ст.ст. 9,11
Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх родини", ст. 16
Закону України „Про Збройні Сили України", п. 2. наказу Міністра
оборони України від 09.12.02
№ 402 „Про затвердження Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил
України на мирний час", керуючись ст.ст. 10, 11,94, 159,160,161,163 Кодексу
адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини А2215 м.
Бориспіль про визнання дій неправомірними та стягнення заборгованості - задовольнити.

Визнати дії командування військової
частини А2215 м. Бориспіль щодо відмови виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію
за не отримане речове майно та видати продовольчий пайок або грошову
компенсацію замість нього за період проходження військової служби з 11.03.2000 р. по 31.12.2006 р.
неправомірними.

Стягнути з військової частини А2215
м. Бориспіль на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість продовольчого пайка
у сумі 31178 грн. 50 коп.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути
подано протягом 10 -ти днів
з дня проголошення постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом
20 - ти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Київської
області через Бориспільський міськрайонний суд.

СУДДЯ