Справа № 22а-832/07
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2007-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-832/07
ряд. ст. зв. № 37
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 липня 2007р.
м.Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду, у складі:

доповідача у
справі судді Любашевського В.П.

суддів Нос
С.П.

Яворського І.О.

секретаря
судового засідання Гідей К.М.

осіб, які взяли участь у справі:

від позивача -ОСОБА_3., довіреність від
ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_4., довіреність від ІНФОРМАЦІЯ_1.

від відповідача - не прибув

від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору,
на стороні відповідача ОСОБА_1- представник ОСОБА_2., довіреність № НОМЕР_1.

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційні скарги Луцької міської
ради та третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_1.

на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області
від 23.03.2007р. у справі №2а-7/07

за позовом приватної фірми «Дента-Люкс», ОСОБА_3.

до Луцької
міської ради

третьої особи без самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача ОСОБА_1

про визнання незаконним та скасування рішення Луцької
міської ради від 25.10.206р. №7/18 «Про внесення змін до п.97 додатку № 1 до
рішення міської ради від НОМЕР_3та розірвання договору оренди земельної ділянки
за № НОМЕР_2.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - фірма
«Дента-Люкс», ОСОБА_3. просить суд задовольнити його позовні вимоги щодо
визнання недійсним та скасування рішення Луцької міської ради від НОМЕР_4«Про
внесення змін до п.97 додатку № 1 до рішення міської ради від НОМЕР_3«Про
передачу у власність громадян міста земельних ділянок для обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і споруд та ведення садівництва» та розірвання
договору оренди земельної ділянки за № НОМЕР_2.

Постановою
Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.03.2007р. у справі №
2а-7/07 (суддя Савицька Н.В.) позов задоволено повністю. Постанова суду першої
інстанції мотивована тим, що відповідач, приймаючи спірне рішення, порушив
вимоги Законів України «Про оренду землі» та «Про місцеве самоврядування в
Україні», а саме без погодження з позивачем як орендарем земельної ділянки
згідно договору оренди № НОМЕР_2., вніс зміни в даний договір, вилучивши із
користування позивача і передавши у власність гр. ОСОБА_1. - третьої особи у
справі, земельну ділянку наАДРЕСА_1, м. Луцька, площею 999 кв.м. для
обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідач
у справі та третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача, не
погоджуючись з постановою суду першої інстанції, подали апеляційні скарги. В
апеляційних скаргах вказані сторони просять суд апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволені позовних вимог посилаючись
на те, що: даний спір повинен розглядатися господарським судом, оскільки
позивачем та відповідачем у справі є юридичні особи; суд прийняв постанову, яка
не передбачена ст. 162 КАС України; третя особа на стороні відповідача
зазначає, що прийнятою судом першої інстанції постановою порушені її права
власності на землю, яка надана їй згідно спірного рішення, оскільки згідно ст.
140 Земельного кодексу України підставою для припинення права власності на
земельну ділянку - є лише її конфіскація за рішенням суду (в разі вчинення
злочину).

За даних
обставин справи, постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а
апеляційні скарги без задоволення, з наступних підстав:

Відповідно до
ч.5 ст. 116 Земельного кодексу України - надання у користування земельної
ділянки, що перебуває у власності або у
користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 125
Земельного кодексу України - право власності та право постійного користування
на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем
документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування
земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної
ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.
Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Статтею 30
Закону України «Про оренду землі» встановлено, що зміна умов договору оренди
землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

Як убачається із
матеріалів справи, позивач набув права користування на спірну ділянку терміном
на п'ять років згідно з рішенням Луцької міської ради № НОМЕР_6. «Про
затвердження проекту поділу прибудинкової території кадастрового кварталу №
НОМЕР_5» та договору оренди земельної ділянки від 14.04.2004р. (а.с. 9-16).
Вказаний договір зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів
оренди від НОМЕР_2 (а.с. 13).

Судами першої та
апеляційної інстанції не встановлені будь-які обставини, а відповідачем та
третьою особою не надано доказів на підтвердження вилучення (викупу)
відповідачем, в передбаченому Земельним кодексом порядку, у позивача
орендованої спірної земельної ділянки. Також відповідає обставинам справи
висновок суду першої інстанції про те, що при прийняті спірного рішення
відповідачем порушені вимоги ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування», оскільки міська рада не наділена повноваженнями щодо
розірвання договорів оренди в односторонньому порядку. А тому суд першої
інстанції, при прийняті постанови, вірно дійшов висновку, що рішення Луцької
міської ради від НОМЕР_4, яким передано у власність ОСОБА_1. спірну земельну
ділянку, є незаконним.

Одночасно,
викладені сторонами в апеляційних скаргах обставини не є підставами для
скасування постанови суду першої інстанції, оскільки:

-
стороною у справі є фізична особа - третя особа без самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1, а тому справа розглянута з
дотриманням правил підсудності Луцьким міськрайонним судом Волинської області;

- у відповідності до ч.2 ст. 162 КАС України, поряд із
переліченим у даній статті переліком постанов, суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень. А тому суд першої інстанції, визнавши незаконним і
скасувавши рішення Луцької міської ради від НОМЕР_4, діяв в межах своїх
повноважень та у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства
України;

- в
силу ст. 126 Земельного
кодексу - право власності на земельну ділянку і право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів
затверджуються Кабінетом Міністрів України. Як доведено обставинами справи, у
третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_1. відсутній встановленої
форми державний акт на право власності
(користування) спірною земельною ділянкою, таким правом вона також не
користувалася і до прийняття відповідачем рішення від НОМЕР_4.

Поряд із цим,
судом апеляційної інстанції приймається до уваги, що відповідно до ч.3 ст.2 КАС
України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Саме при
прийнятті відповідачем рішення від НОМЕР_4з наданням у власність третій особі
на стороні відповідача - ОСОБА_1. земельної ділянки, без попереднього її
вилучення в установленому законом порядку від позивача, і з порушенням вимог
ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідачем
недотримані зазначені принципи, що є підставою для визнання прийнятого ним
рішення незаконним з скасуванням останнього.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, а тому постанова Луцького
міськрайонного суду Волинської області від 23.03.2007р. у справі № 2а-7/07 підлягає залишенню без змін, а
апеляційні скарги без задоволення.

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст. 160, 198, .200, 206 КАС України, колегія суддів,
-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні
скарги Луцької міської ради та третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_1. на
постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.03.2007р. у
справі №2а-7/07 залишити без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подання касаційної
скарги, безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Повний текст ухвали

виготовлено та підписано

09.07.2007р.

Судді
В.П.Любашевський

С.П.Нос

І.О.Яворський