Справа № 2-а-6907/07
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2007-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
№2 - а - 6907/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16
серпня 2007 року

17:30

м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд

у складі:

головуючого - судді Сапальової Тетяни Валентинівни,

за участю секретаря судового засідання Галянт Ілони Миколаївни,

представника відповідача - Каленюк Тетяни Анатоліївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі
судових засідань адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької області про стягнення недоплаченого підвищення
до пенсії у сумі 10065,72 гривень; визнання неправомірними дій управління щодо
призначення і виплати щомісячного підвищення до пенсії за 2004-2007 роки не в
повному обсязі та зобов'язати відповідача з 1 червня 2007 року виплачувати
позивачу пенсію у розмірі 15% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили
працездатність,

в с т а н о в и
в:

ОСОБА_1
звернулася до суду з вищезазначеними позовними вимогами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є
учасником війни, і має право на пільги, встановлені законодавством України для
ветеранів війни - інвалідів війни, передбачені Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Ст. 12, 13, 14, 15 цього
Закону ( в ред. Закону України № 458/95-ВР від 25.11.1995 р.) передбачено, що
позивач має право на підвищення пенсії у розмірі 400% мінімальної пенсії за
віком та 15% від прожиткового мінімуму осіб, що втратили працездатність з 5
жовтня 2005 року. Позивач вказує, що розмір мінімальної пенсії за віком
визначається ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Тому підвищення пенсії нараховувалось їй всупереч передбаченому
Законом розміру, виходячи з встановленого постановою Кабінету Міністрів України
№ 1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету» розміру 19,91 грн.

Не
погоджуючись з такими виплатами підвищення до пенсії, вважає дії відповідача
неправомірними та просить стягнути недоплачені суми за 2004-2007 роки.

Під
час попереднього судового засідання у
справі, суд виконавши всі процесуальні дії, передбачені ч. ч. 3, 4 ст. 11 КАС
України, перейшов до судового розгляду справи.

У судове засідання позивач не з'явилася, в своїй
позовній заяві просить справу слухати у її відсутності. Позов підтримує в
повному обсязі.

У поданих на
позов запереченнях представник відповідача посилається на те, що підвищення до
пенсії ветеранам війни здійснювалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів
України № 1 від 3 січня 2002 року, виходячи з розміру 19,91 грн., оскільки
зазначена постанова Кабінету Міністрів України є спеціальною нормою, якою
встановлені розміри для нарахування доплат до пенсій, передбачених Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В судовому
засіданні представник відповідача пояснила, що ОСОБА_1. до пенсії виплачується
підвищення як дружині інваліда війни відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

До внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» підвищення до пенсії учасникам війни нараховувалось
позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 3 січня
2002 року, виходячи з розміру 19,91 грн., що підтверджується матеріалами
пенсійної справи. З 1 липня 2007 року членам сімей загиблих (померлих)
ветеранів війни підвищення нараховується та виплачується, виходячи 25%
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Заслухавши
пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає,
що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав.

Судом
встановлено наступне.

Позивач у своїй позовній заяві помилково
вказує на те, що вона має пільги встановлені законодавством для інвалідів війни
та учасників війни.

В судовому засіданні судом встановлено, що
ОСОБА_1 має право на пільги встановлені законодавством України для члені сімей
загиблих (померлих) ветеранів війни
згідно її посвідчення. Представник відповідача цей статус підтвердила.

Позивачу
ОСОБА_1 виплачується підвищення до пенсії як дружині померлого інваліда війни
на підставі посвідчення (а. с. 3).

Відповідно
до ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» (до внесення змін Законом України №2939 від 5 жовтня 2005 року) дружинам померлих ветеранів війни - пенсії
або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка
виплачується замість пенсії, підвищується у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Стосовно
розміру мінімальної пенсії, яка служить базою для обчислення надбавок та
підвищень до пенсій особам, які мають статус ветерана війни, Кабінет Міністрів
України постановою № 1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» встановив, що підвищення до
пенсії, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», починаючи з 01 січня 2002 року, здійснюються виходячи з
розміру 19,91 грн.

Відповідно
до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений ч. 1 ст. 28
цього Закону, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.

Як
вбачається з матеріалів пенсійної справи, доплати до пенсії за 2004-2006 роки нараховувались і
виплачувались позивачу у встановленому законодавством обсязі.

Згідно
із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» №2939-IV від 5
жовтня 2005 року до ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» були внесені зміни, згідно з якими дружинам померлих
інвалідів війни щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість пенсії,
підвищуються у розмірі 25% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Відповідно
до прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №2939-IV від 5
жовтня 2005 року пункт 5 цього Закону набирає чинності з 1 липня 2006 року.

З
урахуванням внесених змін з 1 липня 2006 року позивачу виплачується щомісячно
підвищення до пенсії як дружині померлого інваліда війни, обчислюване з
встановленого законами прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, що підтверджується документами пенсійної справи, оглянутої в
судовому засіданні.

На підставі
вищевикладеного суд вважає, що управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі здійснюючи нарахування та виплату доплат до пенсії за
2004-2007 роки, виходячи з розміру 19,91 грн. відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 1 від 3 січня 2002 року, діяло на підставі, у межах
повноважень передбачених чинними на час
виплат нормативно-правовими актами.

Вимога позивача у частині зобов'язання відповідача і в подальшому виплачувати підвищення до пенсії не
відповідає змісту законодавства. Судове рішення повинно бути наслідком чинного
правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Таким
чином суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 у повному обсязі щодо здійснення перерахунку підвищення до
пенсії.

Судові витрати
компенсуються за рахунок держави, оскільки позивач від сплати судового збору звільнена відповідно до
ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» та п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

Керуючись
ст.ст. 9, 11, 17, 69-72, 94, 158-163, 186, 254 КАС України, суд,

п о с т
а н о в и в:

у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Відшкодування
судових витрат віднести за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне
оскарження або після розгляду апеляційної скарги у випадку її подання будь-якою
зі сторін.

Постанова може
бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції шляхом подання
заяви про оскарження постанови до Вінницького окружного адміністративного суду
в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя