Справа № 22а-30/07
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2007-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а -30/2007 р. Головуючий суддя у 1-ій Категорія статобліку - 42 інстанції - Письменний О.А.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

“21” червня 2007 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Сафронової С.В. (доповідача)

суддів: Поплавського
В.Ю.

Уханенко С.А.

при секретарі

судового засідання: Портненко
Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну
скаргу Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області на постанову
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 грудня 2006 року.

у адміністративній справі № 2а-583/07 за позовом
ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації
у Кіровоградській області “про
визнання незаконним наказу про звільнення у запас та незаконною бездіяльність
ДПА”

в с т а н о в и л а :

В серпні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду
з вищезазначеним позовом, в якому
просив визнати незаконним наказ Державної податкової адміністрації у
Кіровоградській області НОМЕР_1 від 06.06.2006 р. щодо його звільнення у запас
Збройних Сил за п.б ст.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР та зобов'язати відповідача змінити
формулювання підстав звільнення на п.б ст.65 Положення, а також визнати
незаконною бездіяльність Державної податкової адміністрації у Кіровоградській
області щодо невиплати належних йому сум
компенсації за не отримане речове
майно і компенсації за невикористану
щорічну відпустку за період роботи з 01.06.04 року по 01.01.2006 року та
зобов'язати ДПА у Кіровоградській області виплатити компенсацію в сумі 7000
грн. за не отримане речове майно і
компенсацію в сумі 2000 грн. за невикористану щорічну відпустку.

Постановою Ленінського районного
суду міста Кіровограда від 07 грудня 2006 року позов ОСОБА_1 задоволений
частково та визнано незаконним наказ Державної податкової адміністрації у
Кіровоградській області НОМЕР_1 від 06.06.2006 р. з зобов'язанням змінити
формулюванню підстав звільнення за п.б ст.65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР, а також зобов'язанням відповідача виплатити
компенсацію за не отримане речове майно
в сумі 964,05 грн. та нарахувати і виплатити компенсацію за невикористану
відпустку за 2006 рік за 8 діб.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Державна податкова адміністрація у
Кіровоградській області звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судом розглянуто дві
вимоги позивача, які не пов'язані між собою та підлягають розгляду в порядку
різного судочинства, що є порушенням норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови суду,
а також правильність застосування
судом норм матеріального і процесуального права, та правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів приходить до
висновку, що оскаржувана постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних
підстав.

У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.198 та ст.202 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд
скасовує постанову суду та приймає нову
постанову з підстав: неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
невідповідності висновків суду обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно з п.2 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів
поширюється на: спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної служби.

Зважаючи на те, що позивач звертаючись до суду заявляв вимоги стосовно
питань, пов'язаних з процесом проходження служби в Новоукраїнському відділі податкової міліції ДПА та механізму припинення
державно-службових відносин, колегія суддів вважає, що спір повинен
розглядатися в порядку адміністративного судочинства, а тому посилання в
апеляційній скрзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права
безпідставні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно
бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно
до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому засіданні. апленятонтом

Статтею 195 КАС України, суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення

справи.

Оскільки апелянтом в
скарзі ставиться питання лише про вищезгадане порушення судом норм
процесуального права, колегія суддів виходячи з вимог ст.159 та 195 КАС
України, вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того,
що він згідно військового квитка є військовозобов'язаним рядового складу і на
момент звільнення йому виповнився 41 рік, що є граничним віком перебування у
запасі Збройних Сил України, відповідно до вимог ч.1 ст.27 Закону України „Про
загальний військовий обов'язок і військову службу”, якою передбачено
зарахування у запас Збройних Сил України громадян, придатних за станом здоров'я
до проходження військової служби в мирний або воєнний час які не досягли
граничного віку перебування в запасі та ч.1 ст.28 Закону України „Про загальний
військовий обов'язок і військову службу”, якою передбачено граничний вік
перебування у запасі військовозобов'язаних рядового складу - 40 років.

Проте, з висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки при
вирішені спору суд з'ясувавши обставини справи, дав їм неправильну правову
оцінку та помилково не застосував належні до спірних правовідносин норми матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового рішення.

Відповідно до матеріалів справи позивач був прийнятий на службу в УПМ ДПА у
Кіровоградській області наказом ДПА області НОМЕР_2 від 30.04.1997 р. та
наказом ДПА області НОМЕР_3 від 05.07.2004 р. був звільнений. Згідно наказу ДПА
в області НОМЕР_4 від 10.04.2006 р. ОСОБА_1 поновлено на службі в органах
податкової міліції ДПІ у Новоукраїнському районі на посаду старшого
оперуповноваженого сектору боротьби з ухиленням від сплати податків та
виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 02.07.2004 р. по
09.10.2006 р. Компенсація за невикористану щорічну відпустку та не отримане
речове майно ОСОБА_1 не нараховувалася у
зв'язку з відсутністю підстави. Згідно наказу НОМЕР_1 від 06.06.2006 р. ОСОБА_1
звільнено в запас за п.б ст.64 Положення про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР (через хворобу)
та виплачено грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний календарний рік служби та грошову компенсацію за
невикористану відпустку за 2006 рік за 8 діб. На час звільнення позивач мав
спеціальне звання капітана податкової міліції (а.с.9,26)

Враховуючи, що позивач проходив
службу в органах податкової міліції, у спірних правовідносинах суду першої
інстанції слід було керуватися перш за все Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР,
затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. N 114
(з змінами та доповненнями), яким саме і визначається порядок проходження
служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ Української
РСР, їх права і обов'язки, а .

Відповідно
до п.1 розділу 1 Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким
складом органів внутрішніх справ Української РСР, особи, яким присвоєно звання капітана міліції - відносяться до середнього
начальницького складу.

Згідно з п.7 розділу 1
Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР, особи середнього і старшого начальницького
складу, за винятком полковників міліції та полковників внутрішньої служби
перебувають на службі в органах внутрішніх справ до 45 років. Пунктом 8 Положення передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, які досягли встановленого для них пунктом 7
цього Положення віку, підлягають звільненню в запас з постановкою на військовий
облік або у відставку.

Як убачається з матеріалів справи, підставою для звільнення позивача
06.06.2006 р. з органів податкової міліції стали його рапорт та свідоцтво про
хворобу НОМЕР_5 від 26.05.2006 року, а тому з врахуванням вищенаведеного,
колегія суддів вважає, що звільнення позивача за п.б ст. 64 Положенням про
проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ
Української РСР - є законним.

Не може бути залишено в силі постанова суду першої інстанції і в частині
зобов'язання відповідача виплатити позивачу компенсацію за не отримане
речове майно в сумі 964,05 грн. та
нарахувати і виплатити компенсацію за невикористану відпустку за 2006 рік за 8
діб, оскільки суд першої інстанції не навів доказів, на підставі яких дійшов до
зазначеного висновку, не врахував зміст наказу НОМЕР_1 від 06.06.2006 р.
(а.с.9) і відповідь відповідача на запит суду (а.с.26), а також взагалі не
зазначив норму матеріального права, яка б встановлювала права позивача на отримання
грошової компенсації за не отримане речове майно.

Відповідно до п.12 Положенням про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх
справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими
законодавством. Грошова компенсація за не отримане речове майно взагалі не передбачена цим
Положенням.

Враховуючи наведене, у суду
не було підстав для задоволення вимог ОСОБА_1

За таких обставин та керуючись
п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації у Кіровоградській
області - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від
07 грудня 2006 року - скасувати в частині визнання незаконним наказу Державної
податкової адміністрації у Кіровоградській області НОМЕР_1 від 06.06.2006 р.,
зобов'язання Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області
змінити формулюванню підстав звільнення за п.б ст.65 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української РСР, а також зобов'язання Державної
податкової адміністрації у Кіровоградській області виплатити ОСОБА_1
компенсацію за не отримане речове майно
в сумі 964,05 грн.

В позові ОСОБА_1 до управління МВС України в
Дніпропетровській області - відмовити в
частині визнання незаконним наказу Державної податкової адміністрації у
Кіровоградській області НОМЕР_1 від 06.06.2006 р., зобов'язання Державної
податкової адміністрації у Кіровоградській області змінити формулюванню підстав
звільнення за п.б ст.65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР, а також зобов'язання Державної податкової
адміністрації у Кіровоградській області виплатити компенсацію за не отримане
речове майно в сумі 964,05 грн.

В іншій частині постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07
грудня 2006 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Судді

Копія відповідає оригіналу

Суддя