Справа № 22а-116/2007
Суддя: Глущенко Н.Г.
Дата ухвалення: 2007-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а -116 /2007 Головуючий у 1 й інстанції -Руденко М. А.
Категорія- 14/38 Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року Колегія суддів судової* палати у цивільних справах
Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Григорченка Е.І.,
Прозорової М.Л.

при секретарі - Білоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу
за апеляційною скаргою

представника
позивача ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 на постанову
Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2006
року за позовом представника позивачаОСОБА_1 -ОСОБА_2
до Дніпропетровського обласного військового комісаріату про визнання неправомірними дії та зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник
позивача ОСОБА_1.- ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на
рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2006
року, де ставить питання про скасування постанови суду та ухвалення нової про задоволення
позовних вимог, посилаючись на те, що постанова суду ухвалена з порушенням матеріального і
процесуального закону.

Постановою Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 07.11.2006 року відмовлено в задоволенні позову.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу на посаді
начальника предметно-методичної групи - старший викладач кафедри військової підготовки
Дніпропетровського державного технічного університету залізничного транспорту та
був звільнений у запас за пунктом 65, підпункту „б" за станом здоров'я наказом
Міністра оборони України НОМЕР_1 від 30.09.2001р. Наказом начальника кафедри військової
підготовки НОМЕР_2 від 11.10.2001р. позивач виключений зі списків особового

2

складу кафедри з 11.10.2001р., на час звільнення календарна
вислуга років у ЗСУ складає 25 років, /а.с. 6, 7 /

При нарахуванні пенсії позивачу враховувалися наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим
званням, процентна надбавка за вислугу років (40% від посадового
окладу і окладу за військове звання), процентна надбавка за
службу в ЗСУ 40 %, надбавка за таємність /а.с.
12/.

У подальшому позивачу здійснювався перерахунок пенсії на підставі постанови
КМУ №1576 від 25.12.2002р., №1350 від
27.08.2003р., №895 від 13.07.2004р./а.с. 13/.

Оскільки
законодавство, яке діяло до 01.01.2005 року, не передбачало перерахунок раніше призначеної пенсії у зв'язку з
введенням після звільнення військово службовців
нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премії, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову
в позовних вимогах.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін, з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному об'ємі з'ясував права та
обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та, дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке
відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо
обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи
письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, керуючись
діючим законодавством, зокрема ст. ст. 43, 63 Законом України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців і осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" п. 8
постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх
сімей», Указом Президента України №173 від 23.02.2002р. „Про посилення
соціального захисту ;.; військовослужбовців
та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", Указом Президента України №389 від
05.05.2003р. "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної
охорони України за безперервну службу",
прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позовних вимогах.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі представником позивача щодо
перерахунку Д пенсії з урахуванням щомісячної
надбавки у розмірі 100% згідно Указу Президента України №173 від 23.02.2002р., надбавки передбаченої Указом Президента
України №389 від 05.05.2003р., є безпідставними,
оскільки законодавство, яке регулювало питання пенсійного законодавства військовослужбовців та діяло до 1 січня 2005 року,
не передбачало можливості перерахунку раніше
призначених пенсій у зв'язку з введенням після звільнення військовослужбовців
нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які вони не
отримували в період служби, та премії за минулий час, а Закон д України «Про
внесення змін у ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ і деяких інших осіб» від 15 червня 2004 року №
1769 зворотної сили немає.

На ці обставини звернув увагу судів і Пленум Верховного Суду України в п. 8
своєї Постанови від 15 квітня 2005 року за № 4
«Про окремі питання застосування судами України законодавства про
пенсійне забезпечення військовослужбовців (крім

3

військовослужбовців термінової служби), осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ і деяких інших осіб».

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов правильного та
обґрунтованого висновку про відмову в позові в цій частині.

Таким чином, доводи, приведені в апеляційній скарзі представником позивача
є безпідставними, оскільки зводяться до переоцінки доказів, незгоди з
висновками суду по їх оцінці та до особистого
тлумачення апелянтом норм права, яке протирічить діючому законодавству. Інші
доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Доводи представника позивача ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не вирішив позовні вимоги про перерахунок пенсії у
зв'язку з тим, що позивач був звільнений за п. "в" п. 65, тобто за
станом здоров'я, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не є доводами апеляційної скарги, яку розглядає апеляційний суд.

Крім того, зазначені позовні вимоги не були заявлені в суді першої
інстанції в установленому законному порядку
відповідно до ст. 105, 106 КАС України і такої можливості
позивач не позбавлений.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою
скасування або зміну рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги є необгрунтованими, а
рішення суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 195, 198, 200 КАС України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивачаОСОБА_1 -ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 07

листопада 2006 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з цього часу.