Справа № К-7040-06
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді Харченка В.В.,
суддів: Васильченко Н.В., Гончар Л.Я.,
Кравченко О.О., Федорова М.О.., при секретарі Мельник І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області на
рішення Олевського районного суду від 9 вересня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду Житомирської області від 28 жовтня 2005 року, у справі
за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Управління
державного казначейства України в Житомирській області, Управління праці та
соціального захисту населення в Олевському районі Житомирської області та
Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області
про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Олевського
районного суду від 9 вересня 2005 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного
суду Житомирської області від 28 жовтня 2005 року позовні вимоги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до Управління державного казначейства України в Житомирській області,
Управління праці та соціального захисту населення в Олевському районі
Житомирської області та Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі
Житомирської області про стягнення заборгованості задоволені.

Не погоджуючись з
зазначеними рішеннями Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі
Житомирської області звернулося з касаційною скаргою, у якій просить рішення
Олевського районного суду від 9 вересня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду
Житомирської області від 28 жовтня 2005 року скасувати та направити справу на
новий судовий розгляд.

Касаційна скарга
вмотивована порушенням норм матеріального права. Зокрема скаржник стверджує, що
при нарахуванні доплати до пенсії Управління Пенсійного
фонду правильно виходило з положень
Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” № 796-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів
України “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року № 836

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду
України, дослідивши матеріали справи та
доводи касаційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, і це не заперечується відповідачем, що позивачі
проживають у місті Олевську Житомирської області, що віднесено до зони
посиленого радіологічного контролю. Вони отримували доплати до пенсії за період з 2002 по 2005 рік в сумі,
визначеною у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” від 26.07.1996 року № 836.

Відповідно до статті 39 Закону № 796-ХІІ пенсії непрацюючим пенсіонерам,
які проживають на території радіоактивного забруднення у зоні посиленого
радіоактивного контролю, підвищуються на одну мінімальну заробітну плату. При цьому, розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати (частина 7 статті 48 Закону № 796-ХІІ).

Зі змісту статті 1 цього Закону не вбачається будь-яких обмежень щодо
можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми статті 39 Закону № 796-ХІІ, а навпаки, статтею 2 Закону №
372-ІV передбачено обов'язок
Кабінету Міністрів України здійснювати застосування цих норм.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 39 Закону № 796-ХІІ,
Управління Пенсійного фонду повинно було виплатити позивачам доплату до пенсії
за період з серпня 2002 року по серпень 2005 року, виходячи із суми мінімальної
заробітної плати на момент виникнення права на виплату.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла думки, що судами першої та
апеляційної інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, яким дана
належна юридична оцінка, судом обґрунтовано застосовані норми матеріального
права, які регулюють спірні правовідносини і при цьому не допущено порушень
процесуального закону, які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи касаційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Відповідно
до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Олевському районі Житомирської області залишити без задоволення, а
рішення Олевського районного суду від 9 вересня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду Житомирської області від 28 жовтня 2005 року- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім як з підстав, у строки та в порядку, передбаченими ст.ст. 237 -
239 КАС України.

Головуючий /підпис/ В.В.Харченко

Судді /підпис/ Н.В.Васильченко

/підпис/ О.О.Кравченко

/підпис/ Л.Я.Гончар

/підпис/ М.О.Федоров

З оригіналом згідно

суддя Н.В.Васильченко