Справа № 22а-325/07
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2007-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
Головуючий у І інстанції - Гримич М.К.
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
серпня 2007 року Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Глущенко Я.Б.
суддів Бараненка І.І.,
секретарі Маркевичі Т.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Печерського районного суду м. Києва від
29 грудня 2006 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету
Міністрів України, Державного казначейства України про визнання частково
незаконними Постанов Кабінету Міністрів України та стягнення недоплаченої суми
ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними
п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 861 від 25.07.2001 року «Про підвищення розмірів пенсій призначених
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 2 Постанови Кабінету
Міністрів України від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», п. 2 Постанови Кабінету
Міністрів України № 1293 від 27.12.2005 року «Про збільшення розмірів пенсій
деяким категоріям громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині встановлення Урядом базових
сум для визначення розміру пенсій інвалідам 2-ї групи (відповідно 18,10 та
19.91 грн.), інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, оскільки
вони суперечать Законам України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Закону України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні гарантії», Законам України «Про прожитковий
мінімум» за 2002-2005 роки, Закону України «Про Державний бюджет України на
2005 рік» та «Про Державний бюджет України на 2006 рік». Крім того, позивач
просив стягнути з Кабінету Міністрів України, шляхом стягнення з рахунку
неправомірних дій пенсії.
районного суду м. Києва від 29 грудня
2006 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи.
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення,
а постанова суду - без змін з таких підстав.
зі ст.ст. 198 ч.1 п.1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд
першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, яким та наданим доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач
згідно з законодавством України є особою, яка
має право на пільги, встановлені для осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської
Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, судом першої інстанції правомірно зроблено
висновок, що оскільки оспорювані позивачем Постанови Кабінету Міністрів України
від 25.07.2001 року № 861 та від 03.01.2002 року були прийняті та
опубліковані у 2001 та 2002 роках і позивач мав можливість з ними ознайомитися
та оскаржити їх в установленому законом порядку, то позовні вимоги в цій
частині задоволенню не підлягають у зв'язку з пропуском строку звернення до
суду, на застосуванні якого наполягав відповідач.
Згідно ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є самостійною підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову.
Доводи апелянта стосовно того, що статтею 171 КАС України
не встановлено будь-яких строків позовної давності, не впливають на
правомірність висновків суду першої інстанції, оскільки, як вже зазначалося,
саме ст. 99 КАС України встановлено строк, в межах якого має бути поданий даний
адміністративний позов.
Суд першої інстанції також обґрунтовано визначився з
висновком, що оскільки в Постанові КМУ № 1293 від 27.12.2005 року не
встановлюються взагалі будь-які суми як базові, позовні вимоги в цій частині
також не підлягають задоволенню.
Судова колегія вважає за необхідне також зазначити, що вимоги позивача про те, що базова мінімальна пенсія за віком при
нарахуванні пенсії на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» має визначатися згідно із Законом
України “Про прожитковий мінімум”
суперечать законодавству, що підлягає застосуванню до спірних
правовідносин. У свою чергу, Постанова КМУ № 1293 від
27.12.2005 року взагалі не суперечить положенням Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
суд першої інстанції обґрунтовано визначився з висновком про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1.
ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
районного суду м. Києва від 29 грудня
2006 року залишити без змін.
Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
суддя

судді: