Справа № 22-а-975/07
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2007-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 червня 2007 року справа
№ 22-а-975/07

зал судового засідання № 3 у
приміщенні суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Ляшенка Д.В.

Сіваченка
І.В.

при секретарі судового засідання

Грішаєвій
Л.П.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1 - особисто

від відповідача:

не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

ОСОБА_1 м.
Луганськ

на постанову Ленінського районного суду м. Луганська

від

31 січня 2007 року

по адміністративній справі

№ 2-а-41/07 (суддя О.О. Запорожченко)

за позовом

ОСОБА_1 м. Луганськ

до

Луганського
обласного військового комісаріату м. Луганськ

про

визнання дій
відповідача незаконними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок
пенсії

ВСТАНОВИЛА:

Постановою від 31 січня 2007 року (арк.
справи 101-103) Ленінський районний суд м. Луганська відмовив у задоволенні
позову ОСОБА_1 (арк. справи 1-4) щодо визнання незаконними дій посадових осіб
Луганського обласного військового комісаріату в неправильному нарахуванні
пенсії та зобов'язанні відповідача здійснити перерахунок пенсії із врахуванням
премій та надбавок, введення яких спричинило збільшення грошового забезпечення,
а саме здійснити перерахунок раніше призначеної йому пенсії з урахуванням
премії 33,3%, надбавок 40% та 100%, а також надбавки за безперервну службу в
ОВС у розмірі 90% та виплатити недоплачену пенсію у зв'язку із перерахунком з урахуванням
інфляції грошових коштів на день постановлення рішення і зобов'язанні проводити
всі наступні перерахунки пенсії у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення
відповідних категорій військовослужбовців, з мотивів його безпідставності.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі (арк. справи
107-109) просить постанову суду першої інстанції скасувати, направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідач у відповіді на ухвалу доводи,
викладені в апеляційній скарзі, відхилив.

Апеляційний розгляд справи здійснювався
без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до
пункту 2-1 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу
адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, наказом командира
військової частини АО625 від 25 вересня 1996 року НОМЕР_1 (арк. справи 9,18)
був звільнений з дійсної військової служби та виключений із списків особового
складу з 25 вересня 1996 року. З 26 вересня 1996 року йому призначена пенсія за
вислугу років 22 роки 7 місяців 1 день служби на підставі грошового атестату
НОМЕР_2 (арк. справи 33, 91, 94), виходячи з вищезазначених сум (на той час у
карбованцях):

- окладу за військовим званням 11-59;

- посадового
окладу 37-23;

- відсоткової
надбавки за військову службу у розмірі тридцять п'ять % 17-08;

- надбавки у
розмірі 40 % за службу в ЗСУ - 19-52;

- надбавки у
розмірі 50 % за великий обсяг роботи -
24-41;

- премія 33,3% -
36-57.

З 1 липня 1996 року по 1 січня 2006
року відповідачем були здійснені перерахунки пенсії за вислугу років, що не
заперечується позивачем та підтверджується долученими до матеріалів справи
(арк. справи 12 -23, 73-90).

Проблемою даного спору є можливість
перерахунку позивачеві пенсії за вислугу років за певні періоди :

- з 1 грудня
1998 року у зв'язку із введенням для відповідних категорій військовослужбовців,
що проходять військову службу, зазначеної їм щомісячної премії в розмірі 33,3 %
на підставі Указу Президента України від 14 липня 1995 року № 615/95;

- з урахуванням
щомісячної надбавки за службу в Збройних Силах України в розмірі 40%,
встановленої Указом Президента України від 14 липня 1995 року № 847/99 (була
скасована Указом Президента України від 23 лютого 2002 року № 173/2002). Як
вбачається з матеріалів справи, зазначена надбавка була врахована при
призначенні пенсії позивачу.

- з урахуванням
введеної Указом Президента України від 23 лютого 2002 року № 173/2002 надбавки в розмірі
100% грошового забезпечення;

- з урахуванням
щомісячної надбавки в розмірі до 50% за безперервну військову службу в збройних
силах на підставі Указу Президента України від 5 травня 2003 року №
389/2003.

Виходячи з загальноправового принципу
дії норми у часі, колегія суддів зазначає, що призначення пенсії позивачеві
здійснювалось згідно Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших осіб” від 9 квітня 1992 року № 2262-12.

Законодавством з питань пенсійного
забезпечення, яке діяло до 1 січня 2005 року, не було передбачено можливості
перерахунку раніше призначених пенсій у зв'язку із запровадженням після
звільнення осіб, котрі мають право на пенсію згідно із Законом України „Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”, нових щомісячних
додаткових видів грошового забезпечення, яких вони не отримували під час
служби, а також премій.

Закон України „Про внесення змін до
статті 43 Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”
від 15 червня 2006 року № 1769-4 відповідно до пункту 1 Прикінцевих положень не
має зворотної сили, тому вимоги щодо перерахунку пенсії з урахуванням
запроваджених після звільнення зі служби нових щомісячних видів грошового
забезпечення та премій за минулий час, тобто до 1 січня 2005 року, задоволенню
не підлягають.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги
позивача не відповідають чинному законодавству і не підлягають задоволенню,
оскільки щомісячні надбавки, запроваджені для певних категорій осіб, на
включенні яких до складу власного грошового забезпечення наполягає позивач,
відноситься до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії тільки тим особам, які отримували їх під час
проходження служби і звільнені після їх запровадження.

Стосовно включення премії, з моменту її
запровадження, до складу грошового утримання позивача, колегія суддів зазначає,
що вона виплачується відповідно до особистого вкладу у загальні результати
роботи, не є додатковим видом щомісячного грошового забезпечення, внаслідок
чого будь-які підстави до включення премії з моменту її запровадження до
грошового забезпечення позивача відсутні.

З 1 січня 2005 року відповідачем
здійснений перерахунок пенсії за вислугу років виходячи з нової редакції статті 43 Закону України №
1769-4.

Стосовно зобов'язання відповідача
проводити наступні підвищення пенсії, колегія суддів зазначає, що захисту у
судовому порядку підлягають порушені права, а не можливість їх порушення.
Предметом судового розгляду є спір, який
стосовно означеного питання відсутній. З огляду на зазначене, суд першої інстанції
правомірно відмовив у задоволені позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що скаржник не
навів доводів, які б спростували правомірність висновків суду першої
інстанції.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та
постанова прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 24, 167, 184, 195,
196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ленінського районного суду м. Луганська від 31 січня 2007 року у справі №
2-а-41/07 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.
Луганська від 31 січня 2007 року у справі № 2-а-41/07 за позовом ОСОБА_1 до Луганського обласного військового
комісаріату - залишити без змін.

Ухвала постановлена у нарадчій кімнаті
та проголошений її повний текст у судовому засіданні 26 червня 2007 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції.

Головуючий:
Р.Ф. Ханова

Судді:
Д.В. Ляшенко

І.В. Сіваченко

З
оригіналом згідно:

Суддя
Р.Ф. Ханова