Справа № К-2091/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
травня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

суддів : Бутенка В.І.(доповідач),

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

Сороки
М.О.,

Штульмана
І.В.

розглянувши в порядку касаційного письмового провадження адміністративну
справу № 2-743/04 за скаргою ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність ДПІ у місті
Чернівці ,-

в с т а
н о в и л а :

У лютому 2004 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною скаргою.

У скарзі посилалася на те, що у 2003-2004 роках неодноразово зверталась до
ДПІ у місті Чернівці з заявою про відміну ідентифікаційного номеру, проханням
зробити їй у паспорті відмітку про право здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номеру, а також про виключення всієї інформації стосовно неї
з державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових
платежів, проте та ДПІ у місті Чернівці їй у цьому відмовила.

Просила зобов'язати ДПІ у місті Чернівці, залишити за нею раніше
встановлену форму сплати податків та інших обов'язкових платежів, зробити в її
паспорті відмітку про право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номеру, виключити всю інформацію стосовно неї з державного реєстру фізичних
осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, як це передбачено ч.2
ст.1 Закону України "Про внесення змін в Закон України "Про державний
реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів"
від 16 липня 1999 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2004 року вимоги скаржниці задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 21 липня 2004 року рішення районного суду залишено без
змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, ДПІ у місті
Чернівці подала касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та постановити
нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 суди першої та апеляційної
інстанцій обґрунтовано виходили з того, що за змістом ч. 2 ст. 1 Закону України
"Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших
платежів" ( зі змінами внесеними
Законом України від 16 липня 1999 року №1003 ) для
осіб, які через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номеру та офіційно
повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені
форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах
зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номеру, а відповідно із ч. 2 ст. 5 цього
Закону до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номеру та офіційно
повідомляють про це відповідні державні органи.

Посилання про відсутність, на час
розгляду справи, механізму внесення відповідного запису в паспорт громадянина
за умови врегулювання питання обліку платників податків та інших обов'язкових
платежів наведеними правовими нормами не могли бути підставою для невиконання
вимог Закону податковими органами.

Доводи касаційної скарги зроблених судами висновків не спростовують, а тому
підстав для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень не вбачається.

За правилами ч.1 ст. 222, ч.1 ст.224 КАС України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваних
судових рішень то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС України, колегія суддів -

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу державної податкової інспекції у місті Чернівці залишити
без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24
березня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 21 липня
2004 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Згідно ст. ст. 236, 237 КАС України
рішення суду касаційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду
України лише за винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття
таких обставин.

С у д д і :