Справа № 22а-94/07
Суддя: Славгородська Н.П.
Дата ухвалення: 2007-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 22а-94/07 Головуючий по 1
інстанції Андрощук В.В.
Категорія 21 Доповідач
апеляційного суду Славгородська
ПОСТАНОВА
Іменем України

ЗО січня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області у складі: головуючого - Славгородської Н.П., " судців: Базовкіної
Т.М., Мурлигіної ОЛ., при секретарі БобуйокІ.Ф., за участю:

·
позивача ОСОБА_1,

·
представників відповідачів Куліченко Ю.Г., Хлопенко Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну
справу

за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду України (далі - УПФУ) в Заводському
районі

м.
Миколаєва на постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 жовтня
2006 року

за позовом

ОСОБА_1 до УПФУ
в Заводському районі м. Миколаєва,

Південної академії підвищення кваліфікації кадрів

про визнання дій неправомірними по відмові у перерахунку пенсії,
відшкодування

моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2004 р.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФУ в Заводському районі
м. Миколаєва, Південної академії підвищення кваліфікації кадрів про перерахунок
пенсії.

Позивач посилався на те, що в його заробіток не був врахований період
роботи за сумісництвом з 1984 р. по 1985 р. по господарсько-договірним темам в
Миколаївському філіалі інституту підвищення кваліфікації керівних робітників та
спеціалістів суднобудівної промисловості, на теперішній час - Південна академії
підвищення кваліфікації кадрів, що передбачено Законом України „Про наукову і науково-технічну
діяльність" (в редакції Закону від 20 листопада 2003 p.). Був зарахований
лише заробіток за сумісництвом за 1986 р.
В зв'язку з цим, з 1 січня 2004 р. він недоотримає пенсію у сумі 150 грн. 83
коп.

Справа
розглядалася судами неодноразово.

Позивач уточнив свої позовні вимоги, просив визнати неправомірними дії УПФУ
в Заводському районі м. Миколаєва по відмові в перерахунку пенсії і зобов'язати
його провести такий перерахунок, виплатити йому недоотриману пенсію з
компенсацією втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати
повної пенсії, відшкодувати моральну шкоду у сумі 3000 грн. кожним
відповідачем.

Останньою постановою Заводського районного суду міста
Миколаєва від 17 жовтня 2006 р. ухвалено визнати неправомірними дії УПФУ в Заводському
районі м. Миколаєва по відмові в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням
роботи за сумісництвом з 1984 р. по 1985 р.
в Миколаївському філіалі інституту підвищення кваліфікації керівних
робітників та спеціалістів суднобудівної промисловості і зобов'язати його
провести перерахунок пенсії. Стягнути з УПФУ в Заводському

районі м.
Миколаєва на користь позивача недоотриману пенсію за період з січня 2004 р. по
жовтень 2006 р. у сумі 6997 грн. 39 коп. В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній
скарзі начальник УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва, посилаючись на
порушення судом норм процесуального права, просить постанову суду в частині
задоволення позовних вимог скасувати і ухвалити нову постанову про відмову в
задоволенні цих позовних вимог.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача і представників відповідачів, дослідивши
матеріали справи і перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів
даної справи та матеріалів цивільної справи № 2-820 за 2002 р. Заводського
районного суду м. Миколаєва, вбачається наступне.

Позивач отримував пенсію по
інвалідності.

13 вересня 2001 р. УПФУ в Заводському
районі м. Миколаєва було зроблено перерахунок пенсії ОСОБА_1. в зв'язку з
переведенням на пенсію за віком у відповідності до Закону України „Про наукову
і науково-технічну діяльність". Пенсію було обчислено на підставі довідки
про заробітну плату за 60 місяців з 1 червня 1970 р. по 31 травня 1975 p., яка на той час
знаходилася в пенсійній справі. Розмір пенсії складав 145 грн. 07 коп.

Згідно наданих в
УПФУ довідок про заробітну плату позивача за період з 1 липня 1985 р. по 30
червня 1987 р. було проведено перерахунок його пенсії з 1 жовтня 2001 р. і розмір
її склав 181 грн. 39 коп.

У лютому 2002 р. ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва про перерахунок
пенсії, посилаючись на те, що відповідачем не було враховано його навчання в
заочній аспірантурі та не взято до уваги заробітну плату за сумісництвом.

Під час розгляду
судом справи УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва був проведений перерахунок
пенсії ОСОБА_1. з 1
квітня 2002 р. Була врахована заробітна плата за сумісництвом за період з 1
січня по 31 грудня 1986 р. на підставі додатково наданої довідки від
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.44), яка була видана Південною академією підвищення
кваліфікації кадрів на підставі відомості про нарахування заробітної плати по
господарсько-договірним темам за 1986 р. Згідно акту зустрічної перевірки від
ІНФОРМАЦІЯ_2р. відомості про нарахування заробітної плати по вказаним темам за
1984-1985 роки не збереглися (а.с.37), а тому заробітна плата за сумісництвом
за ці роки не була врахована при перерахунку пенсії. Розмір пенсії ОСОБА_1
склав 226 грн. 70 коп. з 1 квітня 2002 р.

На чергове
звернення ОСОБА_1 Миколаївське обласне управління ПФУ своїм листом від 22
лютого 2002 р. повідомило його про здійснення перерахунку пенсії з врахуванням
заробітної плати за сумісництвом (а.с.30). Лист носив загальний характер, без
зазначення за які роки врахована заробітна плата.

Рішенням
Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2002 р. в задоволенні
позову ОСОБА_1 про
перерахунок пенсії було відмовлено (а.с.169-170). Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 2 жовтня 2002 р. зазначене рішення в частині
стягнення недоотриманої пенсії з 1 листопада 2001 р. по 1 квітня 2002 p., тобто
з дня звернення ОСОБА_1 в УПФУ із заявою про перерахунок пенсії до дня
проведення перерахунку, було скасовано і ухвалено нове рішення про стягнення
226 грн. 55 коп. на його користь. В іншій частині рішення суду було залишене
без змін (а.с.26-28).

Відповідно до Закону України від 20 листопада 2003 р.
„Про внесення змін до Закону України „Про наукову і науково-технічну діяльність"
УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва з 1 січня 2004 р. проведено перерахунок
пенсії ОСОБА_1. При
цьому враховано стаж наукової роботи 22 роки 7 місяців 5 днів. Заробітну плату

враховано у
відповідності до ст. 40 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", яка передбачає врахування її за будь які 60
календарних місяців наукової роботи підряд до 1 липня 2000 р. та за весь період
наукової роботи з 1 липня 2000 р. Оскільки ОСОБА_1 не має наукового стажу роботи після 1 липня 2000 р., то йому зараховано
зарплату за основним місцем роботи з 1 червня 1982 р. по 31 травня 1987 р. з
урахуванням показника середньої заробітної плати у галузях економіки України за
рік, що передує року звернення за пенсією, тобто за 2003 р. - 462 грн. 33 коп.
Також врахована заробітна плата за сумісництвом за 1986 р. Розмір його пенсії з
1 січня 2004 р. складав 653 грн. 34 коп.

Пред'являючи
позов і в послідуючому уточнюючі свої позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те,
що йому з 1 січня 2004 р. неправильно проведено перерахунок пенсії, а саме, не
була врахована заробітна плата за сумісництвом за 1984-1985 роки згідно довідки
академії про помісячний розмір заробітної плати, а розмір заробітної плати у
деякі місяці без його згоди був зменшений.

Задовольняючи
позовні вимоги про визнання дій УПФУ неправомірними, про перерахунок пенсії і
стягнення заборгованості по пенсії, суд виходив з того, що УПФУ безпідставно не
врахувало надані позивачем довідки про заробітну плату за сумісництвом з 1984
р. по 1985 p.,
які були видані на підставі особистих рахунків і даних бухгалтерії з
зазначенням про відрахування страхових внесків.

Однак такі
висновки суду не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

У відповідності
до п. 1 ст. 101 Закону України „Про пенсійне забезпечення" 14 вересня 2004
р. УПФУ була проведена перевірка достовірності видачі довідок про заробітну
плату ОСОБА_1 за
період з 1 червня 1982 р. по 31 травня 1987 р. Як вбачається з акту зустрічної
перевірки, у Південній академії підвищення кваліфікації кадрів не збереглися
відомості про нарахування заробітної плати по господарсько-договірним темам за
1984-1985 роки, довідка про заробітну плату була видана лише на підставі
наказів. Збереглася відомість за 1986 р. і зазначений в ній розмір заробітної
плати не в повному обсязі відповідав розміру, зазначеному в довідці про
заробітну плату (а.с.38-39). Підтверджений розмір заробітної плати за 1986 р. і
був врахований УПФУ.

В судовому
засіданні апеляційної інстанції представник Південної академії підвищення
кваліфікації кадрів пояснила, що у зазначений період заробітна плата за
сумісництвом не заносилася до особових рахунків, а лише зазначалася у
відомостях, строк зберігання яких складає 5 років, а тому відомості за
1984-1985 роки відсутні в академії.

Таким чином,
довідка про заробітну плату позивача за сумісництвом за 1984-1985 роки
видавалася на підставі наказів і не підтверджена фінансовими документами, а
тому УПФУ обгрунтовано не прийняв її до уваги.

Що стосується
посилань позивача на зменшення розміру його заробітної плати у деякі місяці, то
представник УПФУ в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснила, що при
перерахунку пенсії застосовувався обмежувальний постановою Кабінету Міністрів
України коефіцієнт, тому врахований розмір заробітної Плати у деякі місяці
відрізнявся від розміру, який зазначений у виданих академією довідках про
заробітну плату, пізніше цей коефіцієнт підвищувався і позивачу була
перерахована пенсія.

Вказані обставини підтверджуються листом УПФУ
ІНФОРМАЦІЯ_3 p., з якого вбачається, що під час розгляду судом даної
справи пенсія позивача три рази перераховувалася у відповідності до постанов
Кабінету Міністрів України та ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей
війни" і з 1 січня 2007 р. становить 758 грн. 86 коп.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_1
про визнання неправомірними дій УПФУ при перерахунку пенсії з 1 січня 2004
р. і стягнення недоотриманої пенсії.

За таких обставин, у відповідності до п. 4 ст. 202 КАС України постанова
суду в частині визнання дій УПФУ неправомірними, покладення на нього
зобов'язання провести перерахунок пенсії та стягнення 6997 грн. 39 коп.
недоотриманої пенсії підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови
про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди не оскаржено.

Керуючись
статтями 195,202,207 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва задовольнити.

Постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від
17 жовтня 2006 р. в частині
позовних вимог про визнання дій неправомірними, про перерахунок пенсії,
стягнення заборгованості по пенсії скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до УПФУ в
Заводському районі м. Миколаєва про визнання дій по відмові в перерахунку
пенсії неправомірними, перерахунку пенсії, стягнення заборгованості по пенсії
відмовити.

В іншій частині
зазначену постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її
проголошення, але протягом одного місяця може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного суду України.