Справа № 2а-2/2007р.
Суддя: Боднарук М.Ф.
Дата ухвалення: 2007-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-2/2007р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ КРАЇНИ

16 березня 2007 року

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді БО ДН АРУ К М.Ф.

при секретарі ГРОМ
Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Ямпіль

цивільну
справу за адміністративним позовом ОСОБА_1
до управління МВС
України у Вінницькій
області, управління

Пенсійного
фонду України у
Вінницькій області про
зобов'язання відповідачів як

суб'єктів владних повноважень прийняти рішення та певні
дії, перерахувати розмір пенсії

та розмір вихідної допомоги з моменту звільнення,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що наказом начальника УМВС
України у Вінницькій областіНОМЕР_1 був звільнений в запас. Вінницьким
управлінням МВС йому була нарахована пенсія за вислугу років. Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він визнаний
інвалідом 3 групи.
Як свідчать довідки розрахунку пенсії за вислугу років йому, як інваліду війни 3 групи підвищено
пенсію лише на 39 гривень 82 копійки. З
розміром зазначеного підвищення він не згодний, і тому змушений звернутись до
суду із даним позовом, і просити суд винести рішення, яким визнати дії УМВС
України у Вінницькій області при перерахунку пенсії протиправними, зобов'язати
здійснити перерахунок пенсії з врахуванням підвищення: - з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року на 200% прожиткового
мінімуму на 2003 рік, у
сумі 684 грн.,
виплачене підвищення як інваліду війни за цей

2

період з розрахунку 39 грн. 82 коп. на місяць; - з 01.01.2004 по 31.12.2004 року на 200%

прожиткового мінімуму затвердженого на 2004 рік, у сумі 724 грн. 46 коп. враховуючи

виплачене підвищення як інваліду
війни за цей період з розрахунку 39
грн. 82 коп. на

місяць; - з 01.01.2005 по 31.12.2005 року на 200% прожиткового
мінімуму, затвердженого

на 2005
рік у сумі 846 грн. 00 коп. враховуючи
виплачене підвищення як інваліду війни за

цей період з розрахунку 39 грн. 82
коп. на місяць; - з 01.01.2006 по 31.12.2006 року на

200% прожиткового
мінімуму, затвердженого на 2006
рік у сумі 930 грн. 00
коп.

враховуючи виплачене підвищення як інваліду війни за цей
період з розрахунку 39 грн. 82

коп. на місяць; зобов'язати управління МВС України у
Вінницькій області здійснювати

відповідний перерахунок пенсії з врахуванням її
підвищення з кожним збільшенням

прожиткового мінімуму згідно з законодавством України,
визнати дії посадовців УМВС у

Вінницькій області (по перерахунку його пенсії) без
урахування 35% доплати
за роботу в

нічний час і 34% пенсійної
доплати неправомірними; зобов'язати провести перерахунок

пенсії по ЗУ №1769-IV на
01.01.2005р. з урахуванням 35%
доплати за роботу в нічний час

і 34% пенсійної доплати і відшкодувати, що утворилась у зв'язку
з цим, недоплату за

2005-2006
роки.

Представник
відповідача управління МВС України у Вінницькій області в судове засідання не
з'явився, про день слухання справи належним чином повідомлений, заперечень суду
надав. Надав суду тільки акт передачі пенсійної справи позивача -головному управлінні
Пенсійного фонду у Вінницькій області.

Представник
відповідача головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області
Блажевська Т.О. позовні
вимоги не визнала і суду пояснила, що вважає, що позивачем пропущено відповідно
до ст..99 Кодексу
адміністративного судочинства України річний термін позовної давності, тому
вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

з

Заслухавши
пояснення сторін, вивчивши надані матеріали справи, суд вважає, що заявлені
позовні вимоги підлягають до задоволення.

Із витягу із
акту огляду у МСЕК (а.с.24) встановлено, що 06 червня 2000
року позивачу встановлена третя група інвалідності, каліцтво пов'язане з
виконанням службових обов'язків, що прирівнюється до інваліда війни.

Згідно ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що
інвалідам війни 3 групи
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога,
що виплачується замість пенсії, підвищуються у розмірі 200 процентів
мінімальної пенсії за віком. Дане право також було врегульовано ст.15 Закону
України від 4 лютого 1994 року «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», що збережено і в Законі
України в редакції від 04.04
2006 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб».

При нарахуванні
надбавки до пенсії позивачу відповідний розрахунок проводився з врахуванням
норм Постанови KM України №1
від 03 січня 2002 року.

Згідно ст..2 Закону України
«Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту» декларується, що
нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які
обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом є недійсними.

Також ст..2 Конституції
України гарантує, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть
бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В статті 19 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється в розмірі мінімального споживчого бюджету. Визначення терміну
мінімального споживчого бюджету встановлено ст.1 Закону України
«Про мінімальний споживчий
бюджет», згідно якого
це набір

4

продовольчих і непродовольчих товарів та
послуг у натуральному і вартісному вираженні,

що
забезпечує задоволення основних
фізіологічних і соціально-культурних потреб

людини.

Законом України
«Про прожитковий мінімум» визначено термін прожиткового мінімуму - це вартісна
величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму
людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального
набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для
задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Стаття 2 вказаного Закону
України зазначає, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком,
визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по
безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог
Конституції України та законів України.

Згідно статті 8 Конституції
України в Україні діє принцип верховенства права, а тому відповідно до п.2
Постанови Пленуму Верховного Суду України №9
від 1 листопада
1996 року
«Про застосування Конституції України при здійснення правосуддя» -Конституція
України, як зазначено в її статті 8,
має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при
розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого
нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних
випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.. Судові рішення мають
ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не
суперечить їй.

За таких
обставин суд приходить до висновку, що позивачеві доплату як інваліду війни
слід було здійснювати з розрахунку 200
процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

5

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про статус ветеранів

війни, гарантії їх соціального захисту» від 5 жовтня 2005 року ч.4
вказаного Закону

змінено та викладено в редакції - інвалідам війни
пенсії або щомісячне довічне грошове

утримання
чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії

підвищуються: інвалідам 1 групи -
у розмірі 50% прожиткового
мінімуму для осіб, які

втратили працездатність, II групи - 40% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили

працездатність, III групи - 30% прожиткового мінімуму
для осіб, які
втратили

працездатність. Відповідно до Прикінцевих положень
вказаного Закону він вступив в дію

з 1
січня 2006 року.

Конституційний
Суд України в своєму рішенні від 01
грудня 2004 року за
№20-рп вказав, що звуження змісту та обсягу існуючих прав шляхом прийняття
законів або внесення змін до чинних законів за ст..22 Конституції України не допускається. Скасування
підвищення пенсій учасникам бойових дій суперечить вимогам ст..2 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» згідно з якою
права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше
законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути
скасовані без їх рівноцінної заміни. А тому суд прийшов до висновку, що
надбавка в розмірі 40% прожиткового
мінімуму не є рівноцінною заміною надбавці, яка повинна була стягуватись на
користь позивача до внесення даних змін до Закону.

Дані
правовідносини врегульовані ст..
13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту».

В зв'язку із
вище викладеним, суд вважає встановленим, що позовні вимоги в даній частині
адміністративного позову підлягають до задоволення у повному об'ємі.

Із наданих
документів встановлено, що позивач на день звільнення із органів внутрішніх
справ мав 22 роки 08 місяців 17 днів вислуги, а
також являвся інвалідом третьої групи, тому йому була призначена пенсія
відповідно Закону України „Про

6

пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб".

Із висновку про
призначення пенсії ОСОБА_1 встановлено, що при призначенні йому пенсії за
вислугу років надбавка від належної суми пенсій йому не була врахована.

Як встановлено в
судовому засіданні із показів позивача, він після того, як мав вислуги 20 років в 1995-1996 року отримував
надбавку від належної суми пенсії, але чомусь в пенсійний перерахунок на 01.01.2005 року дана
надбавка не була включена. Враховуючи дану обставину, а також те, що згідно
пункту 3 Указу
Президента України №926/96
від 4 жовтня 1996 року „Про умови
грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці
працівникам органів внутрішніх справ" особам рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ, які мають право на пенсію за вислугу років
згідно із законодавством і залишені за їхньою згодою та в інтересах справи на
службі, - щомісячну
доплату в розмірі від 25
до 50 відсотків
суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована. Тобто суд вважає встановленим, що
керівництво відповідачів повинно було вирішити питання про призначення чи не
призначення позивачу вказаної надбавки, але дане питання не було вирішено
зовсім.

Відповідно п.6
Постанови Пленуму Верховного Суду України №4
від 15 квітня 2005 року „Про окремі
питання застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення
військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб" -особам
офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за контрактом, а також особам, які мають право на
пенсію згідно із Законом №2262-ХП, та членам їхніх сімей пенсії нараховуються
виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед
звільненням з урахуванням відповідних окладів за посадою, військовим
(спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних
додаткових видів грошового

7

забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення)
та премії в
розмірах, встановлених

законодавством. Тобто суд вважає встановленим, що позивач
мав право на нарахування

надбавки від належної суми пенсії і з вини відповідачів
йому дана надбавка не була

нарахована.
При цьому суд не
може прийняти до уваги
твердження представника

відповідачів в тій частині, що їх належним чином не фінансували,
а тому вони не могли

встановлювати дані надбавки всім працівникам, адже деяким
особам дані надбавки

встановлювались, а іншим ні, тому суд вважає, що дії
керівництва відповідачів в даній

частині є противоправними і такими, що не відповідають
вимогам діючого законодавства.

В зв'язку із
вище викладеним, та враховуючи ті обставини, що позивач після настання вислуги
у 20 років
продовжував працювати, тому суд із врахуванням його позитивних характеристик по
службі, а також, що на день звільнення він відслужив більше 20 років, тому суд
вважає, що керівництво повинно було вирішити питання про призначення надбавки
від належної пенсії у розмірі 34
відсотків, а не 25 відсотків,
тобто мінімальний розмір, та не 50
відсотків, тобто максимальний розмір надбавки, тобто середній відсоток
надбавки від належної суми пенсії.

Оскільки судом
визнаються дії керівництва відповідачів протиправними, тому суд вважає
необхідним задоволити вимоги позивача частково, і в іншій частині
адміністративного позову, а саме зобов'язати відповідачів зробити перерахунок
пенсії з врахуванням 34%
надбавки від належної суми пенсії.

Вирішуючи
питання про нарахування 35
відсотків за роботу в нічний час, суд вважає, що позивачем не надано
достатній даних про те, що саме стільки йому нараховувалось за роботу в нічний
час, а тому суд вважає, що в даній частині позовних вимог необхідно відмовити.

Вирішуючи
питання про поновлення строку, суд вважає за необхідне поновити його.

8

Відповідно постанови Кабінету Міністрів
України №1522 від 2 листопада 2006

року «Про передачу органам Пенсійного фонду України
функцій з призначення і виплати

пенсій деяким категоріям громадян» функції по призначенню
та перерахунку пенсій

передано до головного управління Пенсійного фонду України
у Вінницькій області, тому

суд вважає за необхідне
зобов'язати дане управління
провести перерахунок пенсії

позивачу.

Дана
правовідносини регулюються ст.43 Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб" який діяв під час оформлення пенсії позивача, ст..43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких
інших осіб, ст.З Указу Президента України №926/96
від 4 жовтня 1996 року „Про умови
грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ", п.6 Постанови Пленуму Верховного
суду України №4 від 15 квітня 2005 року „Про окремі
питання застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення
військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб".

Керуючись
ст.158, 159, ч.3
ст.160, 161, 162, 163 Кодексу
Адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати дії
працівників управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій
області по нарахуванню надбавки до пенсії як інваліду війни третьої групи та
при призначенні пенсії по інвалідностіОСОБА_1 -протиправними, а тому вони являються не чинними з дня їх
вчинення.

9

Зобов'язати головне управління Пенсійного
фонду у Вінницькій області, якому

передано функції по призначенню та
виплати пенсій даній категорії громадян, провести

перерахунок
пенсії ОСОБА_1 з 06
червня 2000
року з

урахуванням надбавки до пенсії як інваліду війни в
розмірі 200 відсотків
прожиткового

мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за увесь
даний період з врахуванням

послідуючих
змін прожиткового мінімуму,
а також пенсію по
інвалідності з 34%

надбавкою від належної суми пенсії,
з 01 січня 2005 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова може
бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з часу її
проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження даної постанови
через Ямпільський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ М.Ф.БОДНАРУК