Справа № 22-а-5240/07
Суддя: Денісов А.О.
Дата ухвалення: 2007-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22а-5240/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2007 року м.
Київ

Київський
апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого
судді Денісова А.О.

Суддів: Бистрик
Г.М.

Межевича
М.В.

при
секретарі Мальцевій
К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Верховної
Ради України на постанову Оболонського районного суду міста Києва у справі за
позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправним і скасування
рішення суб'єкта владних повноважень та поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В

Постановою Оболонського
районного суду міста Києва від 19 липня 2007 р. позов задоволено. Постановлено
визнати протиправною та скасувати постанову Верховної Ради України № 1070-V від 24.05.07 р. та поновити ОСОБА_1 на посаді судді
Конституційного Суду України з 24.05.2007 р.

На вказану постанову Верховна Рада України подала
апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати і ухвалите нове
рішення, яким провадження у справі закрити. На думку апелянта постанова
Верховної Ради України "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді
Конституційного Суду України" має конституційно-правову природу і,
прийнявши її, Верховна Рада України у такий спосіб реалізувала передбачені
Конституцією України свої владні повноваження. В судовому засіданні представник
Верховної Ради України заявив про зміну вимог апеляційної скарги і просив скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким направити справу на новий розгляд. На обгрунтування своїх вимог
апелянт посилався на те, що суд першої інстанції безпідставно поклав на
відповідача обов»язок доказування по даній справі. Не залучив до участі в
справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, Конституційний Суд України. Постановляючи
рішення, суд вийшов за межі своїх повноважень, надавши оцінку діям
Верховної Ради України та Конституційного Суду України, суд не мав права
вирішувати питання про працевлаштування чи поновлення на роботі судді
Конституційного Суду України, оскільки ця процедура не входить до компетенції
судових органів.

ОСОБА_1
надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити її без
задоволення, а постанову суду - без змін. На думку позивача суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального права.

Суд
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ч.2 ст.2 КАСУ до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок
судового провадження.

В ч.3
цієї ж статті зазначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно
з п.1 ч.1 ст.17 КАСУ компетенція адміністративних судів поширюється на спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Постановою
Верховної Ради України № 84-У від 04.08.2006 р. ОСОБА_1 був призначений на
посаду судді Конституційного Суду
України. Постановою Верховної Ради України № 1070-У від 24.05.2007 р. ОСОБА_1
був звільнений з посади судді
Конституційного Суду України у зв»язку з порушенням присяги судді.

В своїй
ухвалі від 19.06.2007 р. у справі за конституційним поданням 53 народних
депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності)
Указу Президента України «Про звільнення С.Станік з посади судді
Конституційного Суду України» від 1 травня 2007 року № 370 Конституційний Суд
України, зокрема, зазначив, що постанови Верховної Ради України є підзаконними
актами, а тому вони можуть перевірятися
на відповідність не тільки Конституцій, а й законам України.

В
судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він звернувся до адміністративного суду
з позовом для перевірки постанови Верховної Ради України про звільнення його з
посади судді Конституційного Суду України саме на відповідність її законам
України.

З
огляду на викладене слід визнати, що суд першої інстанції розглянув дану
адміністративну справу в межах наданої йому компетенції.

Відповідно до п.5 ч.5 ст. 126 Конституції України суддя може бути
звільнений з посади за порушення присяги судді.

Стаття
71 КАСУ встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів щодо порушення ОСОБА_1 присяги судді Верховна Рада України суду не
надала. Як вбачається з матеріалів справи підставою для висновку про порушення
ОСОБА_1 присяги судді стало звернення від 10 квітня 2007 року суддів
Конституційного Суду України ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5.
Однак, в тексті вказаного звернення не йдеться про відмову суддів від участі у
розгляді справи, а тільки акцентується увага громадськості України щодо
ненормальних умов, які склалися навколо діяльності Конституційного Суду
України. Автори звернення просили забезпечити гарантоване їм Конституцією
України право на незалежність і недоторканість суддів та убезпечити їх від
незаконного впливу.

Таке ж
занепокоєння ситуацією, яка склалася навколо судів, через декілька днів висловила
Рада суддів України, а згодом і Конституційний Суд України (Рішення від
10.05.2007 р. «Про затвердження тексту офіційної заяви Конституційного Суду
України»).

Викладене
свідчить про фактичне визнання Радою суддів України та Конституційним Судом України
правомірності звернення суддів Конституційного Суду України ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Судом першої інстанції встановлено, і це підтверджується
матеріалами справи, що при вирішенні Верховною Радою України питання про
звільнення ОСОБА_1 з посади судді були порушенні вимоги: ст.211 Регламенту
Верховної Ради України щодо відсутності звернення Конституційного Суду України
до Верховної Ради про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Конституційного Суду
України, а також обов»язкової присутності судді на пленарному засіданні
Верховної Ради України при розгляді питання про його звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 4 і 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України; §
63 Регламенту Конституційного Суду України щодо відсутності інформації про
направлення Конституційним Судом України до Верховної Ради України рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади судді
Конституційного Суду України; § 69 Регламенту Конституційного Суду України про
скликання головою Конституційного Суду України засідання Конституційного Суду з
питання звільнення ОСОБА_1 з посади судді Конституційного Суду України та
одержання висновку постійної комісії з питань регламенту та етики
Конституційного Суду України про достатність підстав для розгляду даного
питання.

Із приєднаної до справи довідки секретаріату Конституційного Суду України
від 12.06.2007 року за № 08-17/75 вбачається, що суддя ОСОБА_1 брав участь у
всіх засіданнях Конституційного Суду України, на яких розглядалася справа за
конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності) Указу Президента України «Про дострокове
припинення повноважень Верховної Ради України » від 02 квітня 2007 року № 264 окрім останнього пленарного засідання 21 травня
2007 року, оскільки на той час він перебував на лікуванні.

Оцінюючи у сукупності зібрані по справі докази, суд першої інстанції дійшов
до правильного висновку, що постанова Верховної Ради України про звільнення
ОСОБА_1 з посади судді Конституційного Суду України була прийнята з порушенням
зазначених вище вимог законів України, необґрунтовано, тобто без урахуванням
усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без урахуванням права
ОСОБА_1 на участь у процесі прийняття рішення, а тому обгрунтованно задовольнив
адміністративний позов.

На
підставі наведеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу Верховної Ради України залишити без задоволення, а
постанову Оболонського районного суду міста Києва від 19 липня 2007 р. - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212
КАСУ.

Головуючий суддя

Судді: