Справа № К-2137/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2007-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

21 червня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.

суддів: Амєліна С.Є., Загороднього А.Ф.,
Федорова М.О., Юрченка В.В.,

секретар: Мудрицька Ю.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини
А3410 в м.Лубни про поновлення на військовій службі, стягнення коштів за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди за її касаційною скаргою на ухвалу
Лубенського міського суду Полтавської області від 22 вересня 2003 року та на
ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 листопада 2003 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2003 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до
військової частини А3410 в м.Лубни про визнання дій командування військової
частини стосовно її звільнення з роботи незаконними, скасування наказу НОМЕР_1
від 12 вересня 2003 року в частині її звільнення в запас, поновлення на службі.
Стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в
розмірі 10000 грн., оскільки таке звільнення вважала незаконним.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 20 листопада 2003 року
залишена без змін ухвала Лебединського міського суду Полтавської області від 22
вересня 2003 року, якою було відмовлено у прийнятті заяви на підставі п.7
ст.136 ЦПК України ( в редакції 1963 року ).

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, представник позивача -
ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду України, який
направив її разом зі справою до Вищого адміністративного суду України.

В касаційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення суду
першої та апеляційної інстанції, справу направити до того ж суду для розгляду,
оскільки суд першої та апеляційної інстанції неправильно застосували норми
матеріального та процесуального права, а саме : не застосований Закону України
«Про загальний військовий обов'язок та військову службу», порушили норми ст.123
ЦПК України, стосовно визначення підсудності.

Заслухавши
доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши доводи касаційної скарги за
матеріалами справи , колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЦПК України ( в
редакції 1963 року ) військовим судам гарнізонів як судам першої інстанції
підсудні цивільні справи пов'язані із захистом прав і свобод
військовослужбовців та інших громадян.

Спірні правовідносини виникли відносно
звільнення позивачки з військової служби у запас. Тому судами правильно на
підставі ст.ст.132,136 ЦПК України відмовлено у прийнятті позовної заяви,
оскільки справи такої категорії не підсудні даному суду та роз'яснено позивачу
про необхідність звернення з даним позовом до військового суду, якому на час
розгляду цього питання була підсудна дана справа.

Оскільки оскаржувані судові рішення
постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, колегія
суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 224, 230 КАС України, колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 20 листопада 2003 року та ухвалу Лубенського
міського суду Полтавської області від 22 вересня 2003 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до військової частини А3410 в м.Лубни про поновлення на військовій
службі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та моральної шкоди -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім випадків, передбачених ст.ст. 237 КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Д.В.
Ліпський

СУДДІ
:
С.Є. Амєлін

А.Ф. Загородній

М.О. Федоров

В.В. Юрченко