Справа № 22-а50-2007р.
Суддя: Лисенко П.П.
Дата ухвалення: 2007-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа N 22-а 50 - 2007 р. Головуючий 1
інстанції Алєйніков В.О.
Категорія - 36. Доповідач
апеляційної інстанції Лисенко
УХВАЛА

іменем України.

22 січня
2007 року. м.
Миколаїв.

Колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Кутової
Т.З. та Данилової О.О.,

із секретарем судового засідання
Гапєєвою Т.В.,

з участю :

позивача ОСОБА_1., у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою
Чайки Віталія Івановича переглянула постанову місцевого Центрального районного
суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2006 року, ухвалену по адміністративній справі
за його ж адміністративним позовом до Відділу фінансових ресурсів і економіки
управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області і
управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про
перерахунок розміру пенсії.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача,
перевіривши у межах оскарження обставини та докази, якими сторони їх
стверджували ,-

установила:

21 травня 2006
року ОСОБА_1 пред'явив зазначений позов.

Його обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року був звільнений з органів
внутрішніх справ у запас за віком.

Йому нарахована пенсія у розмірі 64 гривні 31 копійка, виходячи із
грошового утримання 126 гривень 22 копійки.

Однак, у грошове утримання, із якого нараховувалася
пенсія, не входили надбавки, установлені Указами Президента України від 14
липня 1999 року № 847/99, 23 лютого 2002 року № 173 і 5 травня 2003 року № 389
та премія, нарахування якої передбачено постановою Кабінету Міністрів України
від 22 травня 2000 року № 829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців».

На вимогу перерахувати пенсію, з урахуванням названих надбавок та премії,
відповідач відповів відмовою. Через таке він вимушений був пред'явити цей позов
і просити суд про його задоволення.

З відповіді відповідача позивачеві вбачається, що той
позов не визнає, вважає, що пенсія заявникові нарахована вірно.

Постановою місцевого Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня
2006 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Не згодившись із таким процесуальним документом, ОСОБА_1 його оскаржив і
просив скасувати, оскільки, як на його думку, суд дав неналежну оцінку зібраним
по справі доказам та неправильно застосував норми матеріального права, а саме,
помилково тлумачив чинне пенсійне законодавство щодо співробітників внутрішніх
справ України.

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду
1 інстанції залишити без зміни, оскільки той постановив його з додержанням норм
матеріального й процесуального права.

Вирішуючи спір таким чином, як викладено у оскарженому
рішенні, місцевий суд виходив з того, що надбавки установлені Указами
Президента України від 23 лютого 2002 року № 173 «Про посилення соціального
захисту військовослужбовців та осіб рядового, і начальницького складу органів
внутрішніх справ» й від 5 травня 2003 року № 389 «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України належать до додаткових видів грошового забезпечення і
враховуються при нарахуванні пенсії тільки особам, які отримували їх під час
проходження служби в органах внутрішніх справ і звільненні після їх
запровадження.

А оскільки позивач під час проходження служби цих
надбавок не отримував, бо був звільнений у 1997 році, то вони і не повинні
впливати на розмір його пенсії.

Не отримував він під час служби і премію у розмірі 33,3 % за особистий вклад
в загальний результат роботи, право на встановлення якої надано керівникам
постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829 «Про
грошове забезпечення військовослужбовців», а тому, на думку місцевого суду, і
вона не може бути включена до загального обсягу утримання, із якого позивачеві
нараховується пенсія.

Тим більше, що за п. 7 постанови Кабінету Міністрів
України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та членам їх сімей» вона не носила постійного щомісячного
характеру.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області погоджується з такими обставинами та
правовідношеннями, висновки суду 1 інстанції щодо них і результату вирішення
справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений зі служби в
органах внутрішніх справ України до набрання чинності згаданих Указів
Президента України та постанови Кабінету Міністрів України, а тому, за
загального правила про дію нормативного акту в часі, і, за відсутності прямої
вказівки про придания їм
зворотної сили, їх положення не розповсюджуються щодо нього.

Оскільки саме з цього ж виходив і суд 1 інстанції, то,
підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі були предметом
дослідження місцевим судом і вірно визнані необгрунтованими, оскільки вони
пов'язані з помилковим тлумаченням саме позивачем норм пенсійного
законодавства.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205 - 206 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1. залишити без задоволення, а
постанову місцевого Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2006
року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і з цього
часу протягом 1 місяця може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.