Справа № 22-а-715/07
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2007-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний
суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2007 року
м. Харків

Справа № 22-а-715/07

Категорія:
визнання дій незаконними
Головуючий 1 інстанції: Білоусова Я.О.

Доповідач: Водолажська
Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий
суддя Філатов Ю.М.,

Суддя
Водолажська Н.С., Суддя Шевцова Н.В.

при секретарі
Хоміцькій О.О.

за участю представників:

представника позивача - Крячко А.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ТОВ фірма
«Діоніс» на постанову господарського суду Харківської області від 24.04.2007
року по справі №АС-52/60-07

за
позовом ТОВ фірма «Діоніс»

до Міністерства оборони України

про визнання незаконними дії ,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТОВ Фірма
"Діоніс", звернувся до Господарського суду Харківської області з
адміністративним позовом про визнання незаконними дії Міністерства оборони
України щодо подання позову "Про визнання недійсним договору оренди №
6/1999 ГоловКЕУ МО України від 14.01.1999 р. та додаткової угоди № 95
"д"/ГоловКЕУ МО України від 31.05.01 р. в Господарський суд м. Києва,
як такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства, яке виключало право
Міноборони України бути позивачем на час позову.

Постановою Господарського суду
Харківської області від 24.04.07 р. по справі № АС-52/60-07 в позові було
відмовлено.

Позивач не погодився з постановою
суду та звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду
повністю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга вмотивована
тим, що суд першої інстанції не вирішив справу по суті, відсутня якість
судового рішення, яка полягає в логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому
викладенні змісту рішення, судом проігноровані положення ст. 17 КАС України, не
взяті до уваги надані позивачем докази. Також апелянт наполягає на тому, що
безпідставно відмовивши у задоволенні позову суд тим самим по суті захистив
права на незаконні дії відповідача, чим перевищив свої повноваження.

Відповідач письмові заперечення
проти апеляційної скарги не направив, представник відповідача в судове
засідання не явився. Про час та місце розгляду справи був належним чином
повідомлений.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи судового рішення, апеляційної скарги, надані до матеріалів
справи документи та пояснення представників сторін, судова колегія вважає апеляційну
скаргу такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції при
розгляді справи було встановлено, що відповідно до договору оренди
№6/1999/ГоловКЕУ оренди державного майна, що знаходиться в управлінні
міністерства оборони України, Міністерство Оборони України, в особі начальника
Головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України
генерал-майора Литвиненко Василя Васильовича (орендодавець) передало, а
товариство з обмеженою відповідальністю „Діоніс" в особі директора
Ханюкова Віктора Васильовича (орендар) прийняло в строкове платне користування
нежиле приміщення площею 187,3 кв.м. за адресою м. Харків, проспект Леніна, 22,
що знаходиться на балансі Харківської квартирно-експлуатаційної частини району.

Розпорядженням від 29.12.98 р.
Регіонального відділення ФДМ України по
Харківській області були
затверджені „висновки експерта" про
вартість нежитлового приміщення Харківської квартирно-експлуатаційної
частини району Міністерства оборони України нежилого приміщення площею 187,3
кв.м. за адресою м. Харків, проспект Леніна, 22-а, що надаються в оренду ТОВ
„Діоніс", для розрахунку орендної плати.

Орендодавцем договір підписаний
14.01.99 р., орендарем - 12.01.99 р. Також даний договір 13.01.99 р. був
погоджений начальником КЕУ (МІС ВМС) та 12.01.99 р. Начальником КЕЧ району.
Пунктом 10.1 сторони погодили, що договір укладений строком на 5 років і діє з
01.12.98 р. по 30.11.03 р. Актом приймання-передачі від 14.01.99 р. приміщення
були передані від орендодавця орендарю.

Додатковою угодою № 950/2001
/ГоловКЕУ від 31.05.01 р. до договору оренди сторони, серед іншого, змінили
строк дії договору до 31.12.11 р.

Міністерство оборони України
звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до ТОВ
„Діоніс" про визнання недійсним договору оренди №6/1999/ГоловЕУ від
14.01.99 р., додаткової угоди 95д/ГоловКЕУ від 31.05.01 р. до договору оренди.
Ухвалою господарського суду м. Києва від 25.12.03 р. наведений позов був
прийнятий до розгляду та порушено провадження у справі № 44/29.

Рішенням Господарського суду м.
Києва від 18.03.04 р. по справі № 44/29 позовні вимоги Міністерства оборони
були задоволені повністю. Визнані недійсним
договір оренди № 6/1999/ГоловЕУ від 14.01.99 р. та додаткова угода № 95д/ГоловКЕУ
від 31.05.01 р. до нього, припинивши зобов'язання на майбутнє.

Постановою від 28.04.04 р.
Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ „Діоніс"
було задоволено частково. Визнана недійсною додаткова угода № 95д/ГоловКЕУ від
31.05.01 р. і припинені зобов'язання на майбутнє. Договір оренди №
6/1999/ГоловЕУ від 14.01.99 р. визнано таким, що втратив дію з 30.11.03 р.

Постановою Вищого господарського
суду України від 16.09.04 р. по справі № 44/29 попередні судові рішення
скасовані, а справа направлена на новий розгляд до Господарського суду м.
Києва.

Ухвалою господарського суду м.
Києва від 28.12.04 р. справі присвоєно номер
№ 44/29-3/37. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.05.05 р. позов
Міністерства оборони України залишений без розгляду у відповідності до п. 5 ст.
81 ГПК України (позивач без поважних причин не подав витребувані господарським
судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не
з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення
перешкоджає вирішенню спору).

В подальшому, як наполягає
позивач у позові і підтвердив це наданими документами, між Державною
акціонерною компанією „Національна мережа аукціонних центрів"
(уповноваженою організацією, що діяла від імені Міністерства оборони України на
підставі Договору комісії № 1/18-112 від 11.12.02 р.) (продавець) та
акціонерним товариством „Науково-технологічний інститут транскрипції,
трансляції і реплікації" (покупець) був підписаний договір від 24.01.03 р.
купівлі-продажу нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-:-9, загальною площею
187,3 кв.м., у житловому будинку літ. „А-6", що знаходиться за адресою: м.
Харків, проспект Леніна, буд. 22 та значаться на балансі Міністерства оборони
України як нежитлові приміщення будівлі № 1 військового містечка № 205 по
проспекту Леніна, буд. 22 у м. Харкові.

Також за даними позивача між ПП
„Елада" (продавець) та гр. ОСОБА_1 був підписаний договір від 12.02.03 р.
купівлі-продажу нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-:-9 загальною площею 187,3
кв.м. у житловому будинку літ. „А-6", що
знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Леніна, 22. Як зазначено п. 2
договору нежитлові приміщення, що відчужуються за цим договором, належать
продавцю на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 05.02.03 р. між
акціонерним товариством „Науково-технологічний інститут транскрипції,
трансляції і реплікації" та ПП „Елада".

Як випливає з позову та пояснень
представника позивача в судовому засіданні, позивач вимагав від суду визнати
незаконним дії МО України щодо подання позову до суду стосовно договору, який
був укладений ним і позивачем по даній справі, тобто визнати відсутність у МО
України права на звернення до суду.

Судова колегія вважає необхідним
відмітити, що судом першої інстанції зроблене правомірне посилання на положення
ст. 1 ГПК України, який діяв на час звернення МО України до суду з відповідним
позовом і дана норма встановлювала, що господарського суду за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для
вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання
правопорушенням мають право підприємства, установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та
організації).

Оскільки МО України є установою,
то на нього в повній мірі розповсюджують положення наведеної норми.

Також ГПК України встановлює (встановлював),
що за результатами розгляду позовних заяв відповідно до норм судочинства
господарський суд приймає рішення, яким надає оцінку обґрунтованості заявлених
позовних вимог та наявності порушень прав та інтересів позивача. Крім того, при
прийнятті позову до розгляду, при порушенні провадження по справі та при
прийнятті відповідного рішення господарський суд визначає наявність права у
позивача на звернення з позовом.

Зважаючи на наведені положення,
судом першої інстанції зроблений правомірний висновок стосовно того, що питання
законності та обґрунтованості вимог та визначення обсягу повноважень на
звернення до суду, віднесені до компетенції суду, який розглядає справу по
конкретному спору.

Оскільки справа за позовом МО
України була відповідним чином розглянута і по ній прийняте судове рішення
(ухвала про залишення позову без розгляду), це свідчить про те, що
Господарським судом м. Києва були досліджені обставини, пов'язані з подачею
позову.

Судова колегія вважає доцільним
відмітити, що право на звернення до суду (господарського суду) підприємств,
установ (в даному випадку МО України), організацій, інших юридичних осіб,
громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної
особи визначено законом і це право не може бути обмежено.

Оскільки позовні вимоги ТОВ
„Діоніс", як вказано вище, стосуються саме права МО України на звернення
до суду з позовом в разі, якщо на його думку є необхідність в захисті
порушеного права або інтересів, то такі вимоги суперечать положенням
вищенаведених норм і задоволенню не підлягають.

Зважаючи
на встановлені судовою колегією обставини, підстав для скасування постанови
Господарського суду Харківської області від 24.04.07 р. по справі № АС-52/60-07
не виявлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись
ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну
скаргу ТОВ фірма «Діоніс» залишити без задоволення, а постанову
Господарського суду Харківської області від 24.04.2007 року по справі
№АС-52/60-07 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання
касаційної скарги протягом місяця з моменту виготовлення повного тексу.

Головуючий Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

Н.В. Шевцова

Повний текст ухвали виготовлено та підписано
13.07.2007 року.