Справа № 22а-145/07
Суддя: Фазикош Г.В.
Дата ухвалення: 2007-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 06 » лютого 2007 року м.
Ужгород

Судова колегія палати у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської області у складі:

Головуючої -
Фазикош Г.В., суддів -
Кеміня М.П., Власова
CO., при секретарі -
Талпа СМ.,

з участю

позивача ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, третіх
осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5,
представника третьої особи ОСОБА_3 -
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Ужгороді адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на
рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 червня 2006
року по справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної державної
адміністрації, Управління культури Закарпатської обласної державної
адміністрації, третіх
осіб ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 ,
Ужгородської міської ради, про скасування розпорядження голови
Закарпатської ОДА НОМЕР_1 та за
позовом третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Закарпатської обласної державної
адміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_5, Ужгородської міської ради про визнання
результатів конкурсу недійсними,

встановила:

В квітні 2005 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Закарпатської обласної державної адміністрації,
Управління культури Закарпатської обласної державної адміністрації, в якому
просив визнати недійсним Розпорядження голови облдержадміністрації НОМЕР_1 «Про
організацію конкурсу на кращий ескіз проект монумента Соборності України» як
незаконне та стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 5 тис. грн. В ході
судового розгляду позивач відмовився в вимог щодо стягнення моральної шкоди. 14 квітня 2005 року
Ужгородський міськрайонний суд ухвалив рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив
та визнав неправомірним оскаржуване розпорядження. Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 02
лютого 2006 року
вказане рішення місцевого суду було скасовано в порядку адміністративного
судочинства та направлено на новий розгляд.

Провадження було
відкрито в Ужгородському міськрайонному суді ухвалою від 28 лютого 2006 року в порядку
адміністративного судочинства. В протоколі судового засідання ( а. с. 126-129) посилання на
конкретний процесуальний порядок розгляду справи відсутні.

Справа :№
22а-145/07 Номер
рядка статистичного звіту: 11

Головуючий у першій інстанції:
Ціцак O.B. Доповідач: Фазикош Г.В.

2

16 червня 2006 року Ужгородський
міськрайонний суд ухвалив по справі рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнив,
визнав недійсним Розпорядження голови облдержадміністрації НОМЕР_1 «Про
організацію конкурсу на кращий ескіз проект монумента Соборності України», а в
позові ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання конкурсу на кращий ескізний проект
монумента Соборності України, який відбувся 1 грудня 2003
року таким, що не відбувся, а його результати недійсними - відмовив. Дане
рішення було ухвалено в з посиланням на норми цивільного судочинства.

ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 подали на дане рішення апеляційну скаргу, в якій просять рішення
місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити, а провадження за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до
Закарпатської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_5, Ужгородської
міської ради про визнання результатів конкурсу недійсними - закрити на
підставі ст. 157 ч.І п.1
КАС України як таке, що не підлягає розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

В судовому
засіданні в апеляційній інстанції апелянти скаргу підтримали та просили її
задовольнити. Крім того, представник апелянта пояснила, що настоюючи на
закритті провадження в справі за зустрічним позовом на підставі ст.1 ч.І ст.157
КАС України , апелянти
виходили із того, що справа фактично розглядалась в порядку адміністративного
судочинства, а посилання в рішенні на норми ЦПК є помилковим.

Позивач в
судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав та пояснив, що на його думку,
оскаржуване розпорядження є незаконним, оскільки ним було змінено умови
конкурсу. Зміна умов конкурсу полягала в тому, що призначений конкурс був
повторним.

Представник
відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, та пояснив, що на
його позиція збігається із позицією позивача. Він підтвердив те, що в суді
першої інстанції він фактично визнав позов, хоча і не подавав належно
оформленої письмової заяви щодо цього визнання.

Третя особа
ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав та просив її відхилити.

Заслухавши
пояснення сторін та їх представників, перевіривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія прийшла до наступних висновків.

Як вбачається із
матеріалів справи позивач ОСОБА_1 подав позовну заяву, в якій просив визнати
недійсним як незаконне Розпорядження голови облдержадміністрації, що було
прийнято відповідно до ст. 6
і 39 Закону
України «Про місцеві державні адміністрації», розпорядження Президента України
від 16 січня 2002 року № 11/2002 , доручення
Кабінету Міністрів України від 25
жовтня 2003 року № 14747, листів
Міністерства культури і мистецтв України від 28 жовтня 2003
року № 8-6694/17 та від 5 листопада 2003 року № 8-682/17. Тобто предметом
оскарження є рішення суб'єкта владних повноважень, який здійснював владні
управлінські функції. Таким чином, відповідно до пі ( 1, 7 ) ст. З та ст.18 КАС України
даний спір відноситься до предметної підсудності адміністративних судів.
Враховуючи наведене та п.7 Прикінцевих та перехідних положень КАС України,
даний спір слід було розглядати в порядку адміністративного судочинства, що і
було зроблено судом першої інстанції. Посилання на норми цивільного судочинства
в рішенні місцевого суду за даних обставин є помилковим, оскільки процесуальний
закон не передбачає вільного права суду змінювати порядок розгляду справи.

Помилковим, на думку колегії, є і
сумісний розгляд із основним позовом зустрічних позовних вимог, які були
заявлені третіми особами в даній справі,
оскільки право на подачу

3

зустрічного позову має лише
відповідач, та лише відповідно до норм цивільного судочинства. При цьому судом
першої інстанції було порушено вимоги ч. З ст.21 КАС України про неможливість
об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку
різного судочинства. В даному випадку вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є такими, що можуть
бути прийняті до розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 157 КАС України,
рішення суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження
у справі закривається.

Враховуючи наведене, керуючись п.1 ( 1) ст.157, п.4
ст.198, п.1 ст.203, ст.ст.205-207 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

1. Апеляційну
скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 16
червня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної державної адміністрації , Управління
культури Закарпатської обласної державної адміністрації , третіх осіб
ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_5 ,
Ужгородської міської ради ,
про скасування розпорядження голови Закарпатської ОДА НОМЕР_1 та за позовом
третіх осіб ОСОБА_7, ОСОБА_3 до Закарпатської обласної державної адміністрації,
ОСОБА_1, ОСОБА_5, Ужгородської міської ради про визнання результатів конкурсу
недійсними в частині зустрічного позову -
скасувати, а провадження в цій частині - закрити, роз'яснивши позивачам, що з даними позовними
вимогами вони вправі звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду
України на протязі одного місяця з дня її проголошення.

Головуючий