Справа № К-3413/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Луганської області від 26 серпня 2004 року у справі
за скаргою начальника виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві у м. Свердловську ОСОБА_1 на дії інспектора
праці Територіальної державної інспекції праці в Луганській області, -

встановила:

В квітні 2004 року ОСОБА_1. звернувся до суду із
зазначеною скаргою, в якій вказував на незаконність припису НОМЕР_1., акту
перевірки НОМЕР_1. та протоколу про адміністративне правопорушення НОМЕР_2,
складених інспектором праці Територіальної державної інспекції праці в
Луганській області в ході перевірки, проведеної за заявою громадянина ОСОБА_2.,
якому, в порушення ст. 17 КЗпП України, ст. 29 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування", починаючи з
01.03.2003 р. не було здійснено перерахунку щомісячних страхових виплат на
коефіцієнт реального підвищення заробітної плати - 1,182.

Такі порушення, встановлені приписом Територіальної
державної інспекції праці в Луганській області, скаржник вважав неправомірними,
оскільки на момент перевірки ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2. не було надано до
виконавчої дирекції Фонду ССНВВ в м. Свердловську довідку Управління Пенсійного
фонду про розмір його пенсії, на підставі чого ОСОБА_1. просив скасувати
оскаржувані припис, акт і протокол.

Рішенням Свердловського міського суду Луганської області
від 04 червня 2004 року скаргу ОСОБА_1. було задоволено та визнано незаконним
припис НОМЕР_1., акт перевірки НОМЕР_1. та протокол про адміністративне
правопорушення НОМЕР_2, складений інспектором праці Територіальної державної
інспекції праці в Луганській області.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 26
серпня 2004 року було задоволено апеляційну скаргу суб'єкта оскарження та
скасовано рішення суду першої інстанції. Постановлено нове рішення про відмову
у задоволенні скарги.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної
інстанції, ОСОБА_1. звернувся до
Верховного Суду України з касаційною скаргою в порядку визначеному ЦПК України
1963 року, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив
вказане судове рішення скасувати та залишити в силі рішення Свердловського
міського суду від 04 червня 2004 року.

Листом Верховного Суду України від ІНФОРМАЦІЯ_2. на
підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України зазначену касаційну скаргу зі справою було передано до
Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку касаційного
провадження.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія
суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають
право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття
з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках,
передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств,
установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального
забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у
задоволенні скарги, колегія судів апеляційного суду у відповідності з
Конституційними принципами соціальної захищеності людини і громадянина та на
підставі ч.4

ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" прийшла до обґрунтованого висновку про
неправомірність дій суб'єкта владних повноважень, який порушив права та
інтереси застрахованої особи, не здійснивши вчасно перерахунок щомісячної
страхової виплати з урахуванням коефіцієнту реального зростання заробітної
плати.

Згідно з ч. 3 ст. 211 КАС України, підставами касаційного
оскарження судового рішення є порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що
оскаржуване рішення апеляційного суду постановлене з дотриманням норм матеріального
і процесуального права та відсутні передбачені статтями 227, 229 КАС України
підстави для його скасування, направлення справи на новий розгляд або ухвалення
нового судового рішення.

Доводи касаційної скарги зазначений висновок суду не
спростовують.

Відповідно до ч.3 ст. 2201 КАС України, суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу начальника виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у м. Свердловську
ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду Луганської
області від 26 серпня 2004 року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і оскарженню не підлягає, крім випадків,
передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: