Справа № 2-А-236/07
Суддя: Рижиков В.Г.
Дата ухвалення: 2007-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№2-А-236/07
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
лютого 2007 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в
складі:

головуючого -
судді Рижиков В.Г.

при секретарі
Славич М.В.

з участю позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Мукачево адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини
А-2847 про стягнення грошової компенсації за продовольчого забезпечення

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним
позовом до військової частини А-3432 про стягнення заборгованості компенсації
вартості продовольчого забезпечення, в якому просить суд :

1. Визнати дії командування військової частини А 3432 незаконним.

2. Стягнути з військової частини А 3432 компенсацію за
продовольче забезпечення в сумі 13123
(тринадцять тисяч двісті дві)
грн. 42 коп.

3. Судові
витрати покласти на відповідача -
військову частину А 3432.

Позов мотивує тим, що він, ОСОБА_1 проходив дійсну
військову службу у військовій частині А3432, яка знаходиться на продовольчому
та фінансовому забезпеченні у військовій частині А3432.

Згідно ч. 2
ст. 17 Конституції
України "... Держава
забезпечує соціальний захист громадян України, які знаходяться на службі в
Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх
сімей". До того ж ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" свідчить "...
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки або, по їх бажанню, грошову компенсацію".
А згідно ч. 4 ст. 9 порядок і розміри грошового і матеріального забезпечення
військовослужбовців і компенсації замість продовольчих пайків встановлюються
Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта грошових доходів.

На вимогу вищезгаданих законів, з метою раціонального
забезпечення військовослужбовців продовольством, Кабінетом Міністрів України
була прийнята Постанова № 316 від 12.03.1996 року "Про норми забезпечення
продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України і інших
військових формувань.".

Відповідно до вищезгаданої Постанови до 10.03.2000 року
він забезпечувався продовольчим пайком по нормі № 7 (згідно посади), а з
11.03.2000 року Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних
засобів" від 17.02.2000 року, була припинена дія ч. 2 ст. 9 Закону України
"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців" в частині
отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і речового майна або, по їх
бажанню, грошової компенсації. Але цей пункт не відміняє ч. 1 ст. 9 даного Закону,
який гарантує матеріальне, продовольче і інші види забезпечення
військовослужбовцям. Ніхто не має права обмежувати військовослужбовців і членів
їх сімей в правах і свободах, встановлених законодавством. Отже, у зв'язку з
тим, що дія норми № 7 постанови
Кабінету Міністрів України припинена, мене повинні були перевести на іншу норму
продовольчого забезпечення. Оскільки якнайменшу вартість цих всіх норм
продовольчого забезпечення має норма №
1 (загальновійськова), то його повинні були забезпечувати саме за даною
нормою. Згідно ст. 16 Закону України "Про Збройні Сили України" в
редакції від 05 жовтня 2000 року вказано, що держава забезпечує соціальний і
правовий захист військовослужбовців і осіб, звільнених в запас, а також
гарантує отримання за рахунок держави фінансової, речової, продовольчої і інших
видів забезпечення. Що в черговий раз підтверджує його гарантоване державою
право на забезпечення його продовольством.

На виконання вимог ст. 16 Закону України "Про Збройні Сили України"
постанова Кабінету Міністрів України №426
від 29.03.2002 року
були затверджені норми харчування військовослужбовців і інших військових
формувань.

Також слід вказати на те, що частина 3 статті 22 Конституції
України вимагає:"..
.при ухваленні нових законів або внесенні змін до діючих законів не
допускається зменшення змісту і об'єму існуючих прав і свобод."

Враховуючи вищесказане, він вважає, що порушено його
законне гарантоване державою право на отримання продовольчого забезпечення за
рахунок держави, унаслідок чого у військовій частині утворилася заборгованість
переді ним в сумі -
13202 грн. 42 коп. в
період з 11.03.2000 року.

Судом замінено відповідача по справі, оскільки згідно
листа Командира військової частини А4324 від 12.02.2007 року за №144
правонаступником військової частини А3432 м.Мукачево, що розформована 31.12.2006 року призначена
військова частина А2847, яка знаходиться за адресою м.Стрий Львівської області,
а наказ Командувача Повітряних Сил ЗС України від 09.12.2005 року за №370 про те, що
правонаступником військової частини А3432 є військова частина А-4324, яка
знаходиться за адресою :
с.Липники, Пустомилівського району Львівської області, втратив чинність.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні
вимоги в повному обсязі з наведених вище підстав і просить суд їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.
Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином.

2

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін
по справі та оцінивши всі наявні докази у їх

сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява
підлягає до задоволення за таких підстав.

Правовідносини між сторонами регулюються положеннями
ст.58 Конституції України, ст. 17
Закону України "Про виконання рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини", ст.9 Закону України "Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно чинного законодавства, реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних
на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актів
Законодавства України, не може бути поставлена у залежність від бюджетних
асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як
на причину невиконання. У випадках коли з набуттям чинності певним законом,
його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до
спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у
особи певного права.

Згідно вимогам ч.2 ст.9 Закону України "Про
соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" свідчить
"...військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення,
а також речове майно і продовольчі пайки, або, по їх бажанню, грошову
компенсацію". А згідно ч.4 ст.9 порядок і розмір грошового і матеріального
забезпечення в/службовців і компенсації замість продовольчих пайків встановлюється
Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта грошових доходів.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 проходить
дійсну військову службу в військовій частині А3432 (а.с. 6 ).

Згідно ст.9 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" -військовослужбовці
одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майнові
продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію
замість них.

З довідки військової частини А-3432 від 27.11.2006 року за №1048 вбачається, що
до 10.03.2000 року
заборгованості про продовольчому пайку не існує ( а.с. 8
). В подальшому, по даний час позивач продовольчий пайок не отримував і
заборгованість по продовольчому пайку складає вказану в довідці та в розрахунку
суму (а.с. 7).

Невиплата вказаної суми за весь період з 2000 р. є грубим
порушенням чинного законодавства і його прав як військовослужбовця.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.58 Конституції
України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав людини", ст.9 Закону України "Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей",
ст.ст. 159, 160-164, 167
КАС України, суд, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити. І.Визнати дії командування військової
частини А 3432 незаконним.

2. Стягнути з військової частини А2847 в користь ОСОБА_1
компенсацію за продовольче забезпечення в сумі 13202 (тринадцять тисяч двісті дві) грн. 42
коп.

3. Стягнути з військової частини А2847 в користь державне
мито в розмірі 8 (вісім ) грн. 50 коп.

На постанову суду протягом 10-ти днів може бути подана
заява про її апеляційне оскарження та на протязі 20-ти днів з дня подачі заяви
може бути подана апеляційна скарга.

Головуючий