Справа № К-4814/06
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2007-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007 року м.
Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Сороки М.О.,

Мироненка О.В.,

Штульмана
В.І..

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній
розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до прокуратури Чернівецької
області та прокуратури
Шевченківського району м. Чернівці на неправомірні дії та
відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У лютому 2005 року ОСОБА_1. в інтересах ОСОБА_2.
звернувся до суду із позовом до прокуратури
Чернівецької області та
прокуратури Шевченківського району
м. Чернівці на неправомірні дії та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 3
березня 2005 року позовна заява залишена без руху, а ухвалою цього ж суду від
15 березня 2005 року позовна заява визнана неподаною і повернута позивачеві.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 11
травня 2005 року справа знята з розгляду і повернута до Шевченківського
районного суду м. Чернівці для вирішення питання про прийняття апеляційної
скарги ОСОБА_1. на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15
березня 2005 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить
судове рішення апеляційної інстанції скасувати.

Повертаючи апеляційну
скаргу до суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 293 Цивільного
процесуального Кодексу України 1963 року (чинного на момент постановлення
судового рішення) до апеляційної скарги, поданої представником, додається
довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Судом встановлено, що до
апеляційної скарги ОСОБА_1. довіреність про його повноваження не додана.

Згідно
ч. 3 ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)
підставами касаційного оскарження судового рішення є порушення судом норм
матеріального чи процесуального права.

Відповідно до вимог
ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати
докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені
в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального права та відсутні передбачені ст. 227 КАС України підстави для
його обов'язкового скасування.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
ст. ст. 220, 220-1, 221, 223, 224, 230, 231
КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного
суду Чернівецької області від 11 травня 2005 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судові рішення Вищого адміністративного суду
України, які ухвалені в порядку касаційного провадження, можуть бути оскаржені
лише за винятковими обставинами - з мотивів неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції однієї й тієї самої норми права; визнання судових
рішень міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, такими,
що порушують міжнародні зобов'язання України - протягом одного місяця з дня
відкриття таких обставин шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду
України.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно,

Суддя: