Справа № К-4180/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2007-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Справа № К-4180/06
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. - головуючий,

Амєліна С.Є. - суддя-доповідач,

Гуріна М.І.,

Ліпського Д.В.,

Юрченка В.В.,

при
секретарі Дашківській О.Є.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від
27 грудня 2004 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Краснодонської міської ради Луганської області
про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и л а :

У липні 2004 року ОСОБА_1. звернувся в суд з вказаним
позовом.

Зазначав, що відповідач в порушення вимог статті 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» сплачує щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірах, що не співвідносяться з мінімальною заробітною платою, встановленою
законами України, внаслідок чого за період з 1996 року по 2003 рік недоплачено
7 986,40 грн., які просив стягнути.

Рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської
області від 27 грудня 2004 року, залишеним без змін ухвалою судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Луганської області від 13 квітня 2005 року,
в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач зазначає, що судами
неправильно застосовані положення Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить
скасувати судове рішення та постановити нове рішення про задоволення позову.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про
розгляд справи повідомлені.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального й процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про
те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1. -
інвалід другої групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи і згідно зі статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право
на щорічну допомогу на оздоровлення.

Частиною 4 статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, які стали інвалідами другої групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи була передбачена щорічна допомога на оздоровлення, яка виплачувалася
в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому, згідно з вимогами
частини 7 даної статті розмір мінімальної заробітної плати визначався на момент
виплати. З 2006 року дію приведених норм права призупинено.

Таким
чином, законом була передбачена кратність щорічної допомоги на оздоровлення в залежності від
розміру мінімальної заробітної плати, що склався на відповідний період, і не визначена
можливість встановлення
конкретних сум компенсацій і доплат, зокрема для осіб, які мають право
на щорічну допомогу на оздоровлення.

Законами
України в період 1996-2003років встановлювався розмір мінімальної заробітної плати. Так з 01 березня 1996 року
по 02 вересня 1996 року її розмір становив 1 500 000 крб., з 02 вересня 1996
року по 31 грудня 1997 року - 15 грн., з 01 січня 1998 року по 30 червня 1998
року - 45 грн., з 01 липня 1998 року по
30грудня 1998 року - 55 грн., з 01 січня
1999 року по 31 березня 2000 року - 74 грн., з 01 квітня 2000 року по 30 червня
2000 року - 90 грн. й т.д.

У порушення вимог
статей 15, 30, 62, 202 ЦПК України 1963 року, чинного на час вирішення спору,
суд належним чином не визначилися з правовою нормою,
що регулює спірні правовідносини, не звернув увагу на зазначені
положення закону і, як наслідок, не перевірив можливості застосування положень
постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
огляду на їх невідповідність
нормам Закону щодо розміру щорічної допомоги на оздоровлення.

Суд
апеляційної інстанції на вказані порушення не звернув належної уваги й без
достатніх підстав залишив без змін рішення суду першої інстанції.

За таких обставин постановлені в справі судові рішення
підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд із підстав,
передбачених частиною 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської
області від 27 грудня 2004 року та ухвалу судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Луганської області від 13 квітня 2005 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня їх відкриття.

Судді:

М.І. Цуркан С.Є. Амєлін М.І. Гурін Д.В. Ліпський В.В. Юрченко