Справа № К-5206/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
червня 2007 року м. Київ
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :
суддів - Бутенка В.І.(доповідач),
розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1до Дрогобицької медико-соціальної експертної комісії
про визнання неправомірними дій, -
У листопаді 1996 року ОСОБА_1. звернувся до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що йому в 1985 році
Дрогобицькою МСЕК було підтверджено статус інваліда другої групи Радянської
Армії, внаслідок травми, яку він отримав під час проходження військової служби.
Однак 15.07.1986 року відповідачем визнано його інвалідом третьої групи до
серпня 1987 року, а через рік взагалі позбавили статусу інваліда.
Зазначені рішення МСЕК оскаржувались ним як відповідачу, так і до
вищестоящих інстанцій, проте статусу інваліда йому не відновлено, що змусило
його звернутись до суду із цим позовом для захисту своїх прав.
Просив зобов'язати відповідача відновити йому статус інваліда другої групи
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25
березня 1997 року в задоволені позову відмовлено.

Ухвалою Львівського обласного суду від 26 червня 1997 року касаційну скаргу
ОСОБА_1. задоволено частково, рішення міськрайонного суду скасовано і
провадження у справі закрито. Своє рішення обласний суд мотивував тим, що
позивач оскаржує рішення МСЕК, які були прийняті в той час, коли діяв
позасудовий порядок їх оскарження, і такий порядок ним був використаний, а тому
вважав, що вирішення згаданих вимог не відноситься до компетенції суду.

У 2001 році позивач подав заяву про перегляд за винятковими обставинами
ухвали обласного суду від 26.06.1997 року, у прийнятті якої ухвалою
Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 грудня 2003 року
відмовлено в зв'язку із пропуском строку.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 01 березня 2004 року це
судове рішення скасовано, справу направлено до того ж суду для вирішення питання
про прийняття заяви.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня
2004 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від
30 серпня 2004 року, у прийнятті заяви про перегляд судового рішення за винятковими обставинами відмовлено через
невикористання позивачем всіх передбачених законом судових інстанцій, а саме -
касаційної інстанції.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, ОСОБА_1. подав касаційну
скаргу, в якій просить їх скасувати.

У скарзі він посилається на порушення судами норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1. у вересні 2001 року подав заяву про
перегляд ухвали Львівського обласного суду від 26 червня 1997 року за
винятковими обставинами.

Відповідно до положень гл. 40 "Касаційне оскарження рішення суду і
внесення на нього касаційного подання прокурора" Розділу IV ЦПК України (в
редакції 1963 року), який діяв на час ухвалення оскарженого за винятковими
обставинами судового рішення, сторони та інші особи, які брали участь у справі,
мали право оскаржити судове рішення повністю або частково лише у касаційному
порядку.

При цьому судами касаційної інстанції виступали Верховний Суд Республіки
Крим, обласний, Київський і Севастопольський міські суди, військові суди
регіонів, Військово-Морських Сил - відносно рішень районного (міського) суду,
міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону, а відносно рішень
Верховного Суду Республіки Крим, обласного, Київського і Севастопольського
міських судів, міжобласного суду та військових судів регіонів,
Військово-Морських Сил - Верховний Суд України.

Іншого порядку для оскарження сторонами або особами, які брали участь у
справі, процесуальним законодавством того часу не було передбачено.

Оскарження ж судових рішень, що набрали законної сили, могло бути здійснено
лише в порядку судового нагляду за протестами службових осіб, зазначених у
статті 328 цього Кодексу, до яких відносились Голова Верховного Суду України,
Генеральний прокурор України та їх заступники, голови Верховного Суду
Республіки Крим, обласного, Київського і Севастопольського міських судів та їх
заступники, прокурор Республіки Крим, області, міст Києва, Севастополя та їх
заступники, а також голова військового суду регіону, Військово-Морських Сил,
військовий прокурор (на правах прокурора області), їх заступники

На час вчинення ОСОБА_1. вищевказаної процесуальної дії діяв Цивільний
процесуальний кодекс України 1963 року із змінами, внесеними Законом
України Закону України "Про
внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України" від 21.06.2001
р. N 2540-III, який набув чинності 29 червня 2001 року.

Цим законом було змінено порядок оскарження судових рішень сторонами та
особами, які брали участь у справі, а саме запроваджено перегляд судових рішень
у апеляційному, касаційному порядку та за винятковими обставинами.

Перехідними положеннями цього .Закону було передбачено, що цивільні справи,
які до 29 червня 2001 року надійшли для касаційного розгляду, вирішуються в
порядку, визначеному для розгляду апеляційних скарг.

Справи з протестами на судові рішення, внесені до 29 червня 2001 року,
направлялись до Верховного Суду України для розгляду в касаційному порядку.

Рішення, які станом на 29 червня 2001 року набрали чинності, могли бути
оскаржені в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Таким чином, судові рішення обласних судів, як судів касаційної інстанції
за ЦПК України 1963 року, незалежно від дати їх винесення, могли бути оскаржені
в касаційному порядку відповідно до вимог Закону України "Про внесення
змін до Цивільного процесуального кодексу України" від 21.06.2001 р. N
2540-III.

За таких обставин, встановивши, що позивач не скористався наданим йому
Законом від 21.06.2001 р. N 2540-III правом оскаржити ухвалу обласного суду в
касаційному порядку, судами зроблено вірний висновок про відмову йому в
прийнятті заяви про перегляд судового рішення за винятковими обставинами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судами прийняті законні і
обґрунтовані рішення, під час розгляду справи порушень норм матеріального чи
процесуального права ними допущено не було.

Доводи касаційної скарги зроблених судами першої та апеляційної інстанцій
висновків не спростовують, а тому оскаржувані судові рішення повинні залишатись
без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 222, 223,
224, 230 КАС України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 12 травня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 30 серпня 2004 року без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Згідно ст.ст. 236, 237 КАС України рішення суду касаційної інстанції може
бути оскаржено до Верховного Суду України лише за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :