Справа № 2-а-5027/07
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2007-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул. Островського, 14
тел/факс (0432) 55-15-10, e-mail:
Справа №2-а-5027/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2007 року м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд

в складі головуючого: судді Мельник-Томенко Ж.М.

при
секретарі Пивовар І.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

відповідача 1 - Євчук Г.В. - представник за довіреністю.

Відповідача 2 - Євчук Г.В. - представник за довіреністю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Вінницькій області та комісії УМВС України у
Вінницькій області з питань встановлення статусу учасника Великої Вітчизняної
війни та учасника бойових дій про визнання учасником бойових дій та
зобов'язання вчинення дій -

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про визнання учасником бойових дій та зобов'язання видати
посвідчення учасника бойових дій встановленого зразка.

Позов обґрунтований тим, що позивач подав відповідачу 1 заяву про визнання
його учасником бойових дій в зв'язку з тим, що він виконував завдання в умовах
надзвичайного стану та при збройних конфліктах в складі спеціального підрозділу
в м. Кіровокан Вірменської РСР з 02.12.1988 року по 07.03.1989 року в період
міжнаціонального вірмено-азербайджанського конфлікту.

Відповідач 2 - комісія УМВС України у Вінницькій області з питань
встановлення статусу учасника Великої Вітчизняної війни та учасника бойових дій
в задоволенні заяви позивача відмовила. Позивач вважає таку відмову незаконною,
оскільки на його думку відповідачами не враховано вимоги п.2 ст.6 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Переліку
держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року №63.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити
повністю.

Відповідачі проти позову заперечили, посилаючись на те, що відповідно до
п.2 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» до учасників бойових дій належать особи рядового, начальницького
складу і військовослужбовці МВС колишнього СРСР, які за рішенням Уряду колишнього
СРСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в
цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні
бойової діяльності військ (флотів). Відповідачі вважають, що з документів,
наданих позивачем, не вбачається, що Вірменська РСР була державою, де в
зазначений позивачем періоді, велися бойові дії, а також, що позивач брав
участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечення проти позову
підтримав і просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позов не може задоволений, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать особи рядового,
начальницького складу і військовослужбовці МВС колишнього СРСР, які за рішенням
Уряду колишнього СРСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в
державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи
забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року № 63
«Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» затверджено перелік держав, яким
надавалась допомога за участю військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу органів внутрішніх справ, періодів бойових дій на їх
території. В даному переліку відсутня держава Вірменія, однак в переліку
зазначається «інші країни після грудня 1997 року».

Проте, примітка 6 до вищевказаного Переліку зазначає, що Генеральним штабом
Збройних Сил колишнього Союзу РСР і після 1979 року направлялися військові
фахівці в країни, на території яких велися бойові дії, але Генеральний штаб
Збройних сил України не володіє такою інформацією. Військовим фахівцям у таких
випадках (як далі по тексту зазначається в примітці 6) пільги надавалися на
підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР
про їх особисту участь у бойових діях.

Довідка Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного
університету внутрішніх справ від 22.02.2007 року за № НОМЕР_1 містить
відомості про те, що ОСОБА_1 був відряджений у складі спеціального батальйону
для виконання завдань по охороні громадського порядку у м.Кіровокан Вірменської
РСР з 02.12.1988 року по 07.03.1989 року відповідно до наказу МВС СРСР № 0143
від 19.06.1988 року, розпорядження УНЗ МВС СРСР № 8977 від 26.11.1988 та наказу
Івано-Франківської середньої школи міліції НОМЕР_2 від 26.11.1988 року. Як
вбачається з даних відомостей довідки, позивач перебував в Вірменській РСР в
період з 02.12.1988 року по 07.03.1989 року та залучався до виконання завдань
по охороні громадського порядку.

Доводи позивача щодо того, що він брав участь в бойових діях матеріалами
справи не підтверджуються. А тому, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Заперечення та документи, надані представниками відповідачів містять докази того, що вчинені
суб'єктом владних повноважень дії в порядку, в межах повноважень та у спосіб,
визначений законом.

А тому вимоги ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України щодо
свого обов'язку довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності
відповідачами
виконано.

Керуючись ст.ст. 11, 51, 70, 71, 79, 86, 94, 112, 128, 158, 162, 163, 167,
181, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УМВС України у Вінницькій
області та комісії УМВС України у Вінницькій області з питань встановлення
статусу учасника Великої Вітчизняної війни та учасника бойових дій про визнання
учасником бойових дій та зобов'язання вчинення дій відмовити повністю.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з
дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або у термін, встановлений для подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАС
України, постанова суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Мельник-Томенко
Ж.М.

Постанова в повному обсязі виготовлена 27 серпня 2007
року, оскільки 26 серпня 2007 року припадає на вихідний день.