Справа № К-22364/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

31 травня 2007 року м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у
складі:

головуючого Цуркана
М.І.

судді-доповідача Гуріна
М.І.

суддів Амєліна
С.Є.

Ліпського
Д.В.

Юрченка В.В.

секретар судового засідання Міненко
І.М.

у відсутності сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18.08.2003 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11.12.2003 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління праці і соціального захисту населення
Іллічівської міської ради, управління Пенсійного фонду України в місті
Іллічівську, третя особа управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в Одеській області
про стягнення компенсаційних виплат, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2002 року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до
управління праці і соціального захисту населення Іллічівської міської ради,
управління Пенсійного фонду України в місті Іллічівську, третя особа управління
з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи в Одеській області про стягнення компенсаційних
виплат, передбачених Законом України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”: 1 579, 90 грн. щорічної
допомоги на оздоровлення; 6 835, 47 грн. - додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю; 72 905, 48 грн. - невиплаченої пенсії по інвалідності.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від
18.08.2003 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.12.2003
року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями,
позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення
Іллічівського міського суду Одеської області від 18.08.2003 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 11.12.2003 року, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши застосування судом норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач є потерпілим внаслідок
аварії на Чорнобильській атомній електростанції категорії 1, інвалідом ІІ
групи.

Частиною четвертою статті 48 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” особам, які стали інвалідами II групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи, була передбачена щорічна допомога на оздоровлення, яка
виплачувалася в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. При цьому, згідно з
вимогами частини сьомої даної статті розмір мінімальної заробітної плати
визначався на момент виплати.

Законами України в період 1999-2001 років встановлювався
розмір мінімальної заробітної плати. Так на 1999 рік було встановлено розмір
мінімальної заробітної плати 70 грн., з 01.04.2000 року - 90, 7 грн., з
01.07.2000 року по 31.12.2001 року її розмір становив 118 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 54 “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема по ІІ групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 50 цього ж Закону передбачена щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, зокрема
інвалідам IІ групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенніпозову, у
своєму рішенні посилається на норми статті 3 Закону України “Про встановлення
величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної
плати на 1999 рік” та статті 2 Закону
України “Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2000 рік”, якими
визначено, що до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах
яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата, Кабінету
Міністрів України здійснювати перегляд цих норм виходячи з реальних можливостей
видаткової частини Державного бюджету України на відповідний рік.

Однак, слід зазначити, що встановлений в 1996 році
постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
розмір компенсаційних виплат протягом тривалих років не змінювався і не
відповідав розміру, встановленому законами України.

У порушення вимог статей 86, 159, 161, 163 Кодексу
адміністративного судочинства України суди належним чином не визначилися з
правовою нормою, що регулює спірні правовідносини, не звернули увагу на
зазначені положення закону і, як наслідок, не перевірили можливості
застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року
№ 836 “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” з огляду на їх невідповідність нормам Закону, а тому
колегія суддів вважає за необхідне скасувати всі ухвалені у справі рішення і
направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від
18.08.2003 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11.12.2003
року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала є остаточною і не може бути оскаржена, крім
випадків, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий

(підпис)

М.І. Цуркан

Судді

(підпис)

С.Є. Амєлін

(підпис)

М.І. Гурін

(підпис)

Д.В. Ліпський

(підпис)

В.В. Юрченко

З оригіналом згідно

Суддя М.І.
Гурін