Справа № 2-а-55/07
Суддя: Бечко Є.М.
Дата ухвалення: 2007-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-55/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року Деснянський
районний суд м. Чернігова

у складі:
головуючого судді Бечко Є.М.,

суддів: Харечко Л.К.,
Коверзнєва В.О.

при секретарі Широян
В.В.

за участю
позивача,

представника відповідача Хропатого Б.П.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України,
Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про
стягнення боргу,

встановив:

В листопаді 2006 року позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на його
користь заборгованість з його заробітної плати за період з 01.10.2002 року , яка складається
з ненарахованої надбавки за безперервну службу в розмірі 70%, пенсійної
надбавки в розмірі 50%, премії в
розмірі 33,3% за
особистий внесок в загальний результат роботи, а також різницю між нарахованою
пенсією та сумою страхового відшкодування та збільшивши позовні вимоги, просить
стягнути також різницю в розмірі нарахованих коштів на оздоровлення.

Свої вимоги
обґрунтовує тим, що на момент звільнення 28.12.2005
року його стаж служби в органах МВС календарний складав 23 роки, 2 місяці та 25 днів, а
пільговий стаж складав 25
років 9 місяців 28 днів.

Зазначив також,
що згадані вище надбавки отримував з 15
листопада 2005 року
згідно наказу 295 о/с від 19.12.2005 року, а премію
не отримував взагалі, хоча право на надбавку в розмірі 70% в нього виникло
з набуттям 20-річного стажу, тобто з 01.10.2002
року, також з цього часу він мав би отримувати щомісячну доплату в розмірі
від 25 до 50 відсотків суми
пенсії. Неврахування цих надбавок, на думку позивача, призвело до заниження
розміру суми страхового відшкодування, яке призначалось в зв"язку з його
звільненням зі служби за станом здоров"я та до невірного нарахування
пенсії, а також суми оздоровчих до щорічної відпустки.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав , просив його
задовольнити. Представник відповідача УМВС України в Чернігівській області в
судовому засіданні позов не визнав та пояснив , що призначення та нарахування і виплата

вказаних надбавок та
премій являється правом керівників органів внутрішніх справ і лежить у межах наданих їм
повноважень .

Відповідач
Міністерство внутрішніх справ України в судове засідання представника не
направив, про місце та час розгляду справи сповіщений завчасно і належним
чином, надіслав на адресу суду письмові заперечення в яких, у зв'язку зі
значною завантаженістю працівників юридичної служби МВС України подальший
розгляд зазначеної справи просив здійснити без участі представника МВС України.

Суд вважає за
можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача - Міністерства
внутрішніх справ України.

Заслухавши
пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши докази по справі,
суд вважає, що позов необгрунтований і задоволенню не підлягає.

В судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в УМВС України в
Чернігівській області. Звільнено зі .служби його було також наказом по
особовому складу УМВС України в Чернігівській області. УМВС України в
Чернігівській області с юридичною
особою, має свій розрахунковий рахунок, печатку зі своїм найменуванням,
відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових і особистих немай
нових прав і нести обов'язки, бути позивачем і відповідачем в суді або в
третейському суді.

У зв'язку з цим
МВС України не нараховувало, не призначало та не перераховувало надбавки, не
видавало документи для виплати страхових сум, які згадані у позовній заяві
ОСОБА_1 Зважаючи на зазначене суд вважає, що МВС України у даній справі є
неналежним відповідачем, в зв"язку з чим у задоволенні позовних вимог до
МВС України належить відмовити.

Згідно абзацу 3 підпункту
„а" статті 3 Указу
Президента України від 4
жовтня 1996 року № 926 „Про умови
грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ", керівники органів внутрішніх справ
у межах асигнувань, що виділяються на утримання цих органів, мають право
встановлювати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ,
які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені
за їхньою згодою та в інтересах справи на службі, - щомісячну
доплату в розмірі від 25
до 50 відсотків
суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована.

Крім того згідно
з абзацем 5 статті 3 вищевказаного
Указу Президента України керівники органів внутрішніх справ у межах асигнувань,
що виділяються на утримання цих органів, мають право встановлювати особам
рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надбавку за особливі
умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих
завдань в розмірі до 50 відсотків
окладів грошового забезпечення.

Також на підставі ч. 1 ст. 1
вищезазначеного Указу Президента України керівники органів внутрішніх справ
мають право встановлювати працівникам органів внутрішніх справ України
щомісячні надбавки за безперервну службу в органах внутрішніх справ у відсотках
до грошового забезпечення, які мають високі

результати у службовій діяльності, залежно від стажу служби у відповідних

розмірах.

Крім того, згідно з Указом Президента від 24 квітня 2003 року № 370 Міністрові

внутрішніх справ України надано право встановлювати працівникам органів

внутрішніх справ України щомісячні надбавки за
безперервну службу в органах

внутрішніх
справ у відсотках
до грошового забезпечення,
які мають високі

результати у службовій діяльності, залежно від стажу
служби.

Аналіз цих норм
права свідчить, що встановлення вищевказаної доплати від суми пенсії, а також
надбавок за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання
особливо важливих завдань та за безперервну службу в органах внутрішніх справ і
визначення їх розміру в межах, встановлених законодавством, є правом, а не
обов'язком відповідного керівника органу внутрішніх справ, яке він може
здійснити за умови наявності відповідних асигнувань.

Тому для
задоволення вимог позивача про стягнення недонарахованих по заробітній платі за
період з 01.10.2002 року
надбавки в розмірі 70% за
безперервну службу, пенсійної надбавки в розмірі 50%, 33,3% премії, різниці сум між невірно вирахуваною пенсією та
тою, що буде зазначена у висновку експерта, а також нової суми страхового
відшкодування, яка буде вказана у висновку експерта та оздоровчих до щорічної
відпістки - немає
достатніх законних підстав.

Крім того,
вимога позивача про стягнення різниці страхового відшкодування з відповідачів
не підлягає задоволенню, оскільки страхове відшкодування в порядку страхування
працівників внутрішніх справ здійснюється HACK „Оранта"
і зазначена вимога заявлена до неналежних відповідачів.

Також,
враховуючи, що згадані вище надбавки позивач отримував з 15 листопада 2005 року згідно
наказу 295 о/с від 19.12.2005 року, а пенсія
та страхове відшкодування обчислювалось за останній місяць перед звільненням,
вони ввійшли до розрахунку пенсії, а сума страхового відшкодування носить
фіксований пропорційний характер -
по 85 грн. за
кожний процент втрати працездатності і не залежить від суми грошового утримання позивача.

На підставі
викладеного суд вважає за необхідне у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст.ст.
11, 12, 71, 158-163, 186
Кодексу Адміністративного судочинства України, Указом Президента України від
24.04.2003 року № 370, Указом
Президента України від 04.10.1996
року № 926, суд-

постановив:

у задоволенні
позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про стягнення боргу
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду
Чернігівської області.

Заява про
апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.