Справа № 22а-79/07
Суддя: Сапун О.А.
Дата ухвалення: 2007-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суд України
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22а-79/07 Головуючий у 1-й інстанції: Галушкова Н.В.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„17" січня 2007 року м. Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого: Маловічко С.В.

Суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

При секретарі: Тахтаул О.М.

розглянула у
відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення
Мелітопольської районної державної адміністрації на
постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від «13»
листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації про стягнення разової
грошової допомоги учаснику бойових дій, інваліду війни 2 групи,
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Мелітопольської
районної державної адміністрації про стягнення разової грошової допомоги як
учаснику бойових дій, інваліду війни 2 групи, та відшкодування
моральної шкоди.

Зазначав, що є учасником бойових дій та інвалідом війни 2 групи. Згідно ст.ст. 12, 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" щорічно до 5 травня, як учасник бойових дій та інвалід війни 2
групи має право на отримання разової грошової
допомоги у розмірі п'яти, восьми мінімальних пенсій за віком. Такі виплати протягом 1999-2005 років проводилися не в повному
обсязі. Сума одноразової допомоги, яка повинна
була виплачуватись у 1999-2005 роках, дорівнює за 1999 рік - 124 грн. 50 коп., за 2000 рік - 1082 грн. 80 коп., за 2001рік - 1243 грн. 85 коп., за 2002 рік - 1876 грн., за 2003

рік - 1876 грн., за
2004 рік - 1992 грн. 83 коп., за 2005 рік - 2656 грн. У 2000 році йому було сплачено 40 грн., у 2001 році - 40 грн., у 2002 році - 100 грн., у 2003 році - 100 грн., у 2004 році - 130 грн., у 2005 році - 330 грн. А всього недоплата дорівнює 10111 грн. 98 коп., яку просив стягнути з відповідача на
його користь. Крім того, оскільки несвоєчасними виплатами передбаченої по закону одноразової допомоги йому заподіяно
моральну шкоду, просив стягнути у відшкодування зазначеної шкоди 2000 грн.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 13 листопада
2006 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з Управління праці та
соціального захисту населення Мелітопольської районної
державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заборгованість за 2005 рік по * разовій допомозі, як інваліду війни 2 групи, в сумі 2326 грн.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення
Мелітопольської райдержадміністрації, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального, просить постанову суду
першої інстанції скасувати, у повозі ОСОБА_1
відмовити.

Заслухавши доповідь судці апеляційного суду, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України апеляційний суд відхиляє
скаргу і залишає постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та
інвалідом війни 2 групи, що підтверджено посвідченням
НОМЕР_1.

Згідно ст. 13 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
інваліди війни 2 групи мають право на щорічну
одноразову допомогу до 5 травня в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком.

Право на отримання ОСОБА_1 грошової
допомоги не оспорюється відповідачем. Розмір
грошової допомоги, визначений у ст. 13 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" і суд обґрунтовано виходив саме з цього розміру при розрахунку
боргу.

Згідно зі ст. 22 Конституції України не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав ї свобод при прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Суд правильно застосував ст. 22 Конституції України при вирішенні
позову і визнав, що відсутність коштів на виплату
грошової допомоги не позбавляє інваліда війни права на таку допомогу.

Оскільки Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" не передбачено обмеження таких виплат
наявністю певних коштів чи фінансування, тому доводи скарги в цій частині є
неспроможними.

При цьому суд, у відповідності до положень статей 199,200 КАС України, стягнув суму недоплаченої грошової допомоги в межах річного строку, тобто лише за 2005 рік.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права,
яке призвело чи могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 198,200,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської
райдержадміністарції відхилити.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області
від 13
листопада 2006 року по
цій справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця.