Справа № К-22390/06/07
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2007-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Ліпського Д.В. -
головуючий,

Амєліна С.Є.
- суддя-доповідач,

Гуріна М.І.,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

при
секретарі Проценко О.О.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міського суду Миколаївської області від 20
травня 2003 року та ухвалу судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області від 07 серпня 2003 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Вознесенської виправної колонії №72 Управління Міністерства внутрішніх справ
України в Миколаївській області про стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и л а :

В касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, позивач ставить питання про скасування
судових рішень, якими відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення
компенсації частини грошового забезпечення у зв'язку з порушенням строку його
виплати. Просить постановити нове рішення про задоволення позову.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що
позивач з 1995 року по 30 квітня 2000 року проходив службу у Вознесенській
виправній колонії №72 Управління Міністерства внутрішніх справ України в
Миколаївській області й відповідачем порушувалися строки виплати грошового
забезпечення.

Вважаючи, що
відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів
у зв'язку з порушенням строків їх виплати» суб'єкт владних повноважень
зобов'язаний сплатити компенсацію частини грошового забезпечення, ОСОБА_1 в травні 2003 року звернувся в суд з
позовом.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія
суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

При прийнятті рішень про відмову в задоволенні позову
суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано виходили з того, що Закон
України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати» не поширюється на спірні правовідносини, які
виникли до набрання ним чинності, тобто до 01 січня 2001 року.

Судові рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею
229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування і
ухвалення нового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
рішення Вознесенського міського суду Миколаївської області від 20 травня 2003
року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 07 серпня 2003 року
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття обставин.

Судді:

Д.В. Ліпський С.Є. Амєлін М.І. Гурін М.Г. Кобилянський В.В. Юрченко