Справа № 22а-35
Суддя: Бойко О.В.
Дата ухвалення: 2007-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-35 Головуючий у першій інстанції -Кантур A.M.
Категорія - адміністративна Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 лютого 2007
року Апеляційний суд
Чернігівської бласті у складі:

головуючого судді -
Бойко О.В. суддів - Горобець
Т.В., Квача М.О. при секретарі -
Тарасовець О.І.

за участі
представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача
Барабаша СЮ.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на постанову
Прилуцького міськрайонного суду від 12 вересня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради про визнання незаконними
дій працівників міської ради, зобов'язання повернути вилучене майно та кошти,

встановив:

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просила скасувати постанову Прилуцького міськрайонного суду від 12 вересня 2006 року та прийняти
нову постанову по суті позовних вимог.

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 вересня 2006 року відмовлено
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради про визнання
незаконними дій працівників міської ради щодо вилучення її майна та особистих
речей 01.08.2006 року з
намету фірмової торгівлі Чернігівським пивом фірми „Ашер", зобов'язання
повернути вилучене майно та особисті речі з намету близько на суму 2085 грн., та кошти у сумі 5300 грн., стягнення
судових витрат у сумі 103
грн.40 коп.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 посилається на неправильність постанови
суду, оскільки вона не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам
закону, а саме: суд не взяв до уваги, що не має доказів стосовно повідомлення
її про час демонтажу палатки; що договір оренди палатки за усною згодою сторін
продовжував діяти до 01.08.2006
року; акт вилучення палатки їй не надавався; судом не з"ясовано на
якій підставі працівники відповідача в її
відсутності вилучили товар та передали на зберігання комунальному
підприємству; судом не з"ясовано куди поділись кошти у сумі 5300 грн., в акті, який був
складений при вилученні речей, не вказані деякі речі.

У судовому
засіданні представник апелянта ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, просила її
задовольнити.

Представник
відповідача апеляційну скаргу не визнав, просив в її задоволенні відмовити,
рішення суду 1 інстанції
залишити без змін. Суду пояснив, що відповідач не проводив вилучення майна
позивачки, а тільки по акту передав на зберігання комунальному підприємству
товар, який залишився серед міста після
демонтажу торгової палатки.

Судом 1 інстанції встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Прилуцької міської ради НОМЕР_1 дозволено ОСОБА_2облаштування літнього майданчика
для виносної торгівлі та відпочинку по АДРЕСА_1 без встановлення тимчасових споруд згідно зі схемою за погодженням служб
міста, але вона не отримала документів на оренду земельної ділянки, в
зв"язку з чим не виконала рішення виконкому і не могла здавати дану
земельну ділянку в суборенду своїй дочці -
ОСОБА_1 На підставі викладеного та із-за відсутності будь-яких договірних
відносин між сторонами щодо зберігання товарів, особистих речей, ненаведення
позивачкою та її представником правових підстав та норм закону, які б свідчили
про винність відповідача перед позивачкою
за умисно залишені нею товари та особисті речі, суд відмовив в задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 на підставі рішення
виконкому Прилуцької міської ради №
НОМЕР_2 мала дозвіл на розміщення об"єкта торгівлі по
АДРЕСА_1, термін дозволу діяв до 15.03.2006
року (а.с.З).

Рішенням виконкому Прилуцької
міської ради НОМЕР_1
надано дозвіл ОСОБА_2 на облаштування літнього майданчика для виносної
торгівлі та відпочинку по АДРЕСА_1 (а.с.15).

ОСОБА_2
використовувала земельну ділянку за цієї адресою без правовстановлюючих
документів, за що неодноразово притягувалась до адміністративної
відповідальності (а.с. 16-23).

01.08.2006 року ТОВ
„Ашер" демонтувало палатку, в якій здійснювалась торгівля, майно, яке в
ній знаходилось і залишене без нагляду, по акту від 01.08.2006 року було
передане на зберігання КП „Шкільний".

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1, яка не мала правових
підстав використовувати дану
земельну ділянку для

2

здійснення торгівлі.
Договір суборенди від 25.05.2005 року, на який
посилається апелянт, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ „Ашер".

Не доведено позивачкою і того, що майно, вартість якого вона просить повернути
в зазначеній кількості та сумі, і кошти у сумі 5300 грн. належали саме їй.

Крім того, всі правовідносини
стосовно здійснення підприємницької діяльності, надання дозволу, використання
земельної ділянки мали місце між ОСОБА_2 та відповідачем, ТОВ „Ашер".

Відповідно до
ст. 200
КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову суду -
без змін, якщо визнає, що суд 1
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеірального та процесуального права.

У даному випадку
суд правильно встановив фактичні обставини справи, дав їм належну оцінку, а
тому доводи апеляційної скраги не дають підстав для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст.
196, 198, 200, 206, 212,
254 КАС України, апеляційний суд

Ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду від 12 вересня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складання
ухвали в повному обсязі.