Справа № К-9508/06
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2007-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2007
№ К-9508/06

Вищий адміністративний с
уд України у складі колегії с
уддів:
Карася О.В. (головуючого),

Костенка М.І., Федорова М.О.
, Рибченко А.О., Голубєвої Г.К
.
при секретарі: Міненко О.
М.
представники сторін в судо
ве засідання не зявився, пр
о час і місце розгляду скарги
повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому с
удовому засіданні касаційну
скаргуДПІ у Галицькому ра
йоні м. Львова на рішення Госп
одарського суду Львівської о
бласті від 21.03.2005 та ухвалу Льві
вського апеляційного г
осподарського суду від 19.09.2005 по
справі № 5/154-9/37
за позовом Закрито
го акціонерного товариства «
Львівшляхрембуд»
до Державної по
даткової інспекції у Галицьк
ому районі м. Львова
про зобов'язання
вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
Заявлено позовні вимоги п
ро зобов'язання Державної по
даткової інспекції у Галицьк
ому районі м. Львова (далі Д
ПІ) зарахувати переплату Зак
ритого акціонерного товарис
тва «Львівшляхрембуд» (далі
ЗАТ) в сумі 112 800 грн. та прийн
яти уточнюючу декларацію.
Рішення Господарського су
ду Львівської області від 21.03.2
005, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
господарського суду від
19.09.2005 по справі № 5/154-9/37, позов задо
волено повністю.
Відповідач (ДПІ) звернувся і
з касаційною скаргою на вказ
ані судові рішення і просить
їх скасувати та направити сп
раву на новий розгляд. Касаці
йна скарга обґрунтована тим,
що суд невірно застосував но
рми матеріального права, зок
рема при винесенні рішення с
удом не було зясовано прич
ини відмови зарахування пере
плати Позивачу. І посилаючис
ь на п. 22.3 ст. 22 Закону України «П
ро оподаткування прибутку пі
дприємства», зазначає, що ная
вність всіх необхідних умов
для отримання права на зменш
ення податкових зобовязан
ь платника у даній справі суд
ом досліджена не була.
Також посилаючись на пп. 4.15 п
. 4.1 ст. 4 та пп. 5.2.7 п. 5.2 ст. 5 Закону Ук
раїни «Про оподаткування при
бутку підприємства», Скаржни
к вважає, що подання нової дек
ларації не змінює суми нарах
ованого податкового зобов'яз
ання. А виникнення помилки Ск
аржник вважає один із звітни
х періодів в 2001 році (1- IV) квартал
згідно ст. 15 Закону України «П
ро порядок погашення зобов
язань платників податків пер
ед бюджетами та державними ц
ільовими фондами».
Позивач (ЗАТ) надав заперече
ння на касаційну скаргу, в яко
му зазначив, що в ході розгляд
у справи було досліджено всі
податкові декларації за 2001 рі
к і доведено, що саме в IV кварта
лі 2001 року була допущена помил
ка, яка підлягала виправленн
ю. На підставі зазначених обґ
рунтувань, Позивач просить з
алишити судові рішення без з
мін.
Розгляд справи в попереднь
ому провадженні відкладено у
відкрите судове засідання.

Перевіривши правильність
застосування судами першої
та апеляційної інстанцій нор
м матеріального та процесуал
ьного права, юридичної оцінк
и обставин справи, доводи кас
аційної скарги, заперечення
на неї, колегія суддів вважає
, що касаційна скарга не підля
гає задоволенню з наступних
підстав.
В силу пп 4.2.1. п. 4.2 ст. 4 Закону У
країни від 21.12.2000 № 2181 «Про порядо
к погашення зобовязань пла
тників податків перед бюджет
ами та державними цільовими
фондами» (далі Закон України
№ 2181) - якщо згідно з нормами ць
ого пункту сума податкового
зобовязання розраховуєть
ся контролюючим органом, пла
тник податків не несе відпов
ідальності за своєчасність,
достовірність та повноту нар
ахування такої суми, проте не
се відповідальність за своєч
асне і повне погашення нарах
ованого податкового зобов
язання та має право на оскарж
ення цієї суми у порядку, вста
новленому цим Законом. А згід
но пп. 4.2.2. цього Закону - контрол
юючий орган зобов'язаний сам
остійно визначити суму подат
кового зобов'язання платника
податків у разі якщо:
а) платник податків не подає
у встановлені строки податк
ову декларацію;
б) дані документальних пере
вірок результатів діяльност
і платника податків свідчать
про заниження або завищення
суми його податкових зобов'я
зань, заявлених у податкових
деклараціях;
в) контролюючий орган внасл
ідок проведення камеральної
перевірки виявляє арифметич
ні або методологічні помилки
у поданій платником податкі
в податковій декларації, які
призвели до заниження або за
вищення суми податкового зоб
ов'язання.
Як встановлено судами 08.02.
2002 Позивач подав декларацію з
податку на прибуток підприє
мства у відповідності до ст. 4
Закону України № 2181, в якій бул
о встановлено, що за результа
тами податкової звітності по
податку на прибуток ЗАТ за 2001
рік переплата склала112 800 грн. (р
ядок 31).
При цьому суди, дослідивши ф
актичні обставини справи, вс
тановили, що IV квартал 2001 року
був для Позивача збитковим, т
ому за 2001 рік зобов'язання з по
датку на прибуток складало 39
200 грн. А за 9 місяців 2001 року Поз
ивачем було визначено податк
ове зобовязання у розмірі
150 000 грн. Також Позивачем було п
ерераховано 2 000 грн. як авансо
вий внесок по сплаті податку
на прибуток.
Відповідно, встановивши за
вищення суми податкового зоб
ов'язання, ЗАТ зверталось до Д
ПІ із листами про зарахуванн
я переплати за 2001 рік на суму 112
800 грн. та у звязку із чим 22.12.2004
було подано уточнюючу декла
рацію по податку на прибуток
, яка була направлена Відпові
дачу по пошті. Але 06.01.2005 ДПІ відм
овив у зарахуванні переплати
. Таким шляхом суди встановил
и, що зазначена переплата не б
ула зарахована Позивачу, оск
ільки в листі ДПІ від 06.01.2005 № 163/15-11
1 не зазначалось про порушенн
я порядку складання уточнююч
ої декларації. І відповідно у
ЗАТ не було підстав сплачува
ти суми недоплати та штрафні
санкції за п. 17.2 ст. 17 Закону Укр
аїни «Про порядок погашення
зобовязань платників пода
тків перед бюджетами та держ
авними цільовими фондами», о
скільки мала місце переплата
платежів, а не їх недоплата.

Зазначені обставини відмо
ви у прийнятті уточнюючої де
кларації, суд першої інстанц
ії, керуючись пп 4.2.1. п. 4.2 ст. 4 Зак
ону України № 2181 визнав неправ
омірними і задовольнив позов
. Суд апеляційної інстанції п
овністю підтримав зазначени
й висновок.
Тому, враховуючи встановле
не судами порушення Відповід
ачем норм Закону України № 2181,
суд касаційної інстанції вва
жає правомірним застосуванн
я положень пп 4.2.1.та пп. 4.2.2 п. 4.2 ст.
4 Закону України № 2181 для задов
олення позову, оскільки зміс
том цієї статті не передбаче
но право ДПІ відмовляти у при
йнятті податкової деклараці
ї.
Наведеним спростовуються
доводи касаційної скарги сто
совно неправильного застосу
вання судами попередніх інст
анцій норм матеріального та
процесуального права та невр
ахування строку, встановлено
го ст. 15 зазначеного Закону № 2
181.
З огляду на вищезазначене, в
становлено, що суди першої та
другої інстанцій правильно
дослідили обставини справи т
а винесли рішення та ухвалу з
дотриманням норм матеріальн
ого і процесуального права я
кі не підлягають скасуванню,
відповідно касаційна скарга
не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 160, 220, 221, 223, 224,
230 Кодексу адміністративног
о судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державн
ої податкової інспекції у Га
лицькому районі м. Львова зал
ишити без задоволення.
Рішення Господарського су
ду Львівської області від 21.03.2
005 та ухвалу Львівського апеля
ційного господарськог
о суду від 19.09.2005 по справі № 5/154-9/37 з
алишити без змін.
Ухвала набирає чинності з м
оменту її оголошення та оска
рженню не підлягає.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
М.І. Костенко

М.О. Федоров

А.О. Рибченко

Г.К. Голубєва