Справа № 22ас-22/2007
Суддя: Іванюк М.В.
Дата ухвалення: 2007-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22ас- 22/2007 оскаржуване рішення постановлено під
Категорія 13 головуванням Сауляка Ю.В.
Доповідач : Чуприна В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2007 року Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі :

Головуючого : Чуприни В.О.
Суддів : Іванюка
М.В., Камзалова В.В. При секретарі :
Руденко О.М. За участю :
позивачки ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької
області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення у Ленінському районі м. Вінниці №1 (Центр) на
постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 вересня 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської
районної ради м. Вінниці, Управління праці та соціального захисту населення у
Ленінському районі м. Вінниці №1 (Центр) про стягнення недоплаченої суми
разової щорічної допомоги інваліду війни третьої групи , -

ВСТАНОВИЛА:

31 липня 2006 року ОСОБА_1
звернулася до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги мотивувала тим, що є інваліду війни третьої групи і згідно
ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право
на отримання щорічно до 5
травня разову грошову допомогу у
розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Незважаючи на це, без урахування розмірів мінімальних пенсій, які
встановлювались на 2004,
та 2005 роки,
відповідачем, з посиланням на Закон України «Про державний бюджет України» було
виплачено відповідно: 130
грн., 270 грн,,

Виплачені суми не відповідають
мінімальним розмірам пенсій за віком за вказані роки і тому позивач просив
стягнути з відповідача недоплачену частину разової грошової
допомоги за 2004-2005 роки в
сумі 2571 грн. 15 коп.

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 вересня 2006 року позовні
вимоги задоволено повністю.

2

В апеляційній
скарзі Управління праці та соціального захисту населення у Ленінському районі
м. Вінниці №1 (Центр)
просить скасувати зазначену постанову,
оскільки вона суперечить вимогам закону та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у позові.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з
наступних підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд правильно дійшов висновку щодо неправомірного обмеження права позивача, керуючись при цьому рішенням
Конституційного Суду України № 20-рп від 01.12.2004 р. щодо не відповідності Конституції України та Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» положень частини 2,3
і 4 статті 78 Закону України
«Про державний бюджет на 2004
рік».

Доводи
апеляційної скарги про правильність виплат допомоги позивачці відповідно до
Закон України «Про державний бюджет України на 2004 рік» і Закону України
«Про державний бюджет України на 2005 рік», не можуть бути прийнятні щодо
самої суті та змісту права соціального захисту ветеранів війни, оскільки
відповідно до правової позиції Конституційного Суду України в рішенні № 20-рп від 01.12.2004 р. - звуження змісту
та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до
чинних законів за статтею 22 Конституції не допускається.

Аналогічна
позиція була висловлена і в рішенні Конституційного Суду України від 20.03.2002
р. №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, в якому також
зазначено, що положення частини четвертої статті 28 Закону України «Про бюджетну систему України» щодо заборони законом про
Державний бюджет України вносити зміни до чинного законодавства означає і
неможливість зупинення дії чинних законів в частині встановлення ними пільг, компенсацій
і гарантій, які фінансуються з бюджетів усів рівнів.

Відповідно до
частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» позивачка має право на отримання щорічної разової грошової допомоги в розмірі семи мінімальних пенсій за
віком з розрахунку 2004 рік - 92,47
грн. х 7 = 647,15 грн. і 2005 рік - 332,00 грн. х 7 = 2324,00 грн.

Отже за мінусом
виплачених 400 грн., до
задоволення належить 2571,15
грн.

Оскільки
розпорядником бюджетних коштів на виконання програм соціального захисту на час прийняття судової постанови є Управління
праці та соціального захисту населення у Ленінському районі м. Вінниці №1 (Центр), то за таких обставин даний суб'єкт владних повноважень, а не
спільно ще й Управління праці та соціального захисту населення Ленінської
районної ради м. Вінниці, повинен нести відповідальність за вимогами позивача.

В цій частині постанова суду першої інстанції належить
зміні.

Керуючись ст.ст. 196,
198,201, 205,206 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення у Ленінському районі м. Вінниці №1 (Центр)
задовольнити частково.

Постанову Ленінського
районного суду м. Вінниці від
28

вересня
2006 року змінити, виклавши її резолютивну частину в такій редакції : « Позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Ленінської районної ради м. Вінниці,
Управління праці та соціального захисту населення у Ленінському районі м.
Вінниці №1 (Центр) про стягнення недоплаченої суми разової щорічної допомоги
інваліду війни третьої групи задовольнити частково. Стягнути з Управління праці
та соціального захисту населення у Ленінському районі м. Вінниці №1 (Центр) на користь
ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу за 2004
та 2005 роки в
розмірі 2571 гривен 15 копійок.

В
частині позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Ленінської районної
ради м. Вінниці
.......

відмовити».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого
адміністративного суду України.