Справа № К-7568/06
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2007-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ К-7568/06
ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 року м.
Київ

Вищий
адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Бившевої Л.І., Голубєвої Г.К., Костенка М.І., Маринчак
Н.Є.

при
секретарі Павлушку Р.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу дочірнього підприємства електричних мереж відкритого
акціонерного товариства «Атомсервіс»

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.03.2005р.

у справі № 7/2 господарського
суду Миколаївської області

за позовом дочірнього підприємства електричних мереж відкритого акціонерного
товариства «Атомсервіс»

до Южноукраїнської
об'єднаної державної податкової інспекції Миколаївської області

про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від
03.02.2005 р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 22.03.2005 р., в задоволенні позову про визнання
недійсними податкових повідомлень-рішень Южноукраїнської ОДПІ від 06.08.2004 р.
№ /0, № /0, № /0, від 30.08.2004 р. №
/1, № /1, № /1, від 13.10.2004 р. № /2,
№ /2, № /2, від 20.12.2004 р. № /3, №
/3, № /3 про визначення дочірньому підприємству електричних
мереж ВАТ «Атомсервіс» податкових зобов'язань за платежем із штрафних санкцій,
накладених на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 ст.17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», на загальну суму 186 565,22 грн. відмовлено.

Висновок судів першої та апеляційної інстанцій щодо
відсутності підстав для задоволення позову вмотивований посиланням на
встановлений в судовому процесі факт сплати позивачем самостійно узгоджених сум
податкових зобов'язань з податку на додану вартість за податковими деклараціями
за липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2002 року, січень, березень,
квітень, травень, червень, липень 2003 року, а також за довідками про зміну
задекларованих сум у зв'язку із самостійно виявленими помилками від 22.05.2003
р., від 26.11.2002 р., від 19.12.2002 р., від 18.04. 2003 р., від 24.07.2003 р.
з порушенням граничних строків, встановлених пунктом 5.3 ст.5 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ, а саме із затримкою
сплати податкових зобов'язань в загальній сумі 74 006,20 грн. на 29 календарних днів, в сумі 199
849,50 грн. - на 90 календарних днів, в сумі
278 389,35 грн. - на 267
календарних днів.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної
інстанцій підпункту 4.4.1 пункту 4.4 ст.4, підпункту 17.1.7 пункту 17.1 ст. 17
Закону України від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач просить
залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права. юридичної
оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що фактичною підставою для визначення
позивачу податкових зобов'язань за платежем із штрафних санкцій, накладених на
підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 ст.17 Закону України від 21.12.2000 р., в
сумах 7 400,62 грн., 39 969,90 грн. та 139 194,70 грн., а всього 186 565,22
грн. згідно податкових повідомлень-рішень від 06.08.2004 р. № /0, №
/0 та № /0 відповідно та прийнятими в процедурі
адміністративного узгодження зазначених сум податкових зобов'язань податковими
повідомленнями-рішеннями від 30.08.2004 р. № /1, № /1, №
/1, від 13.10.2004 р. № /2, № /2, № /2,
від 20.12.2004 р. № /3, № /3, № /3 слугувала
затримка позивачем сплати узгоджених сум податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за податковими деклараціями за листопад, грудень 2002 року,
березень, квітень 2003 року, довідкою про зміну задекларованих сум у зв'язку із
самостійно виявленою помилкою від 18.04.2003 р. в загальній сумі 74 006,20 грн.
на 29 календарних днів; за податковими деклараціями за жовтень, листопад,
грудень 2002 року, січень, травень 2003 року, довідками про зміну
задекларованих сум у зв'язку із самостійно виявленою помилкою від 26.11.2002
р., від 19.12.2002 р., від 24.07.2003 р. в загальній сумі 199 849,50 грн. на 90
календарних днів; за податковими деклараціями за липень, серпень 2002 року,
травень, червень, липень 2003 року, довідкою про зміну задекларованих сум від
22.05.2003 р. в загальній сумі 278 389,35 грн. на 267 календарних днів.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі
письмовими доказами та не заперечуються позивачем.

Згідно преамбули Закону України від 21.12.2000 р. №
2181-ІІІ цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який
установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів /обов'язкових
платежів/, включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та
внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій. що
застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру
оскарження дій органів стягнення.

Підпунктом 19.4.11 пункту 19.4 ст.19 цього Закону внесені
зміни в підпункт 7.7.2 пункту 7.7 ст. 7 та пункт 10.2 ст.10 Закону України «Про
податок на додану вартість» з визначенням, що платник податку подає податкову
декларацію з податку на додану вартість органу державної податкової служби за
місцем свого знаходження у строки, передбачені законом для відповідного
податкового періоду, і що відповідальність платників податку за порушення
порядку та строків нарахування та внесення до бюджету податку або порядку
звітності, а також порядок оскарження рішень податкових органів визначаються
законом з цих питань.

Відтак з набранням чинності зазначеним Законом
уніфіковано, зокрема порядок та строки подання податкових декларацій, строки
сплати сум податкових зобов'язань, підстави та розмір відповідальності за
порушення податкового законодавства, в тому числі за порушення граничних
строків сплати узгоджених сум податкових зобов'язань, встановлених пунктом 5.3
ст.5 цього Закону, яка передбачена підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 ст.17 цього ж
Закону у вигляді штрафу в розмірі, диференційованому в залежності від кількості
днів затримки сплати сум податкових зобов'язань.

При цьому застосування пункту 5.3 ст.5 Закону України від
21.12.2000 р. № 2181-ІІІ та абзацу другого підпункту 7.7.1 пункту 7.7 ст.7
Закону України «Про податок на додану вартість», яким встановлений інший строк
сплати податку, повинно здійснюватися згідно правила співвідношення
спеціального та загального законів.

Висновок судів першої та апеляційної інстанцій відповідає
встановленим обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального
права, у зв'язку з чим підстави для задоволення касаційної скарги відсутні,
доводи якої спростовуються вище викладеним.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу дочірнього підприємства електричних
мереж відкритого акціонерного товариства «Атомсервіс» залишити без задоволення,
а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.03.2005р. - без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку,
передбачених статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Усенко
Є.А.

Судді Бившева
Л.І.

Голубєва
Г.К.

Костенко М.І.

Маринчак
Н.Є.

З оригіналом згідно

Суддя Усенко
Є.А.