Справа № 22-а-1481
Суддя: Лащенко В.Д.
Дата ухвалення: 2007-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 22-а -1481 Головуючий
Доповідач Лащенко В.Д.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2007 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі: головуючого -
Лащенка В.Д. суддів - Корзаченко І.Ф., Червінко К.С. при секретарі - Зозулі
Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві
адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 2 листопада
2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного комітету України у справах
національностей та міграції про визнання неправомірними рішення відповідача та
його скасування,

встановила:

У серпні 2006
року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Державного комітету України у
справах національностей та міграції про визнання неправомірними рішення
відповідача та його скасування. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 19 липня
2006 року вона отримала повідомлення управління міграційної служби в Київській
області № 71 про відмову у наданні статусу біженця, де згідно з рішенням
Державного комітету України у справах національностей та міграції № 500 від
21.06.2006 року, на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України "Про
біженців" від 21.01.2001 року їй відмовлено в наданні статусу біженця.
Вважає зазначене рішення незаконним та необгрунтованим, оскільки відповідач не
зробив відповідного аналізу отриманої інформації. Повідомлення про прийняте
рішення не містить пояснень, чому прийнято саме таке рішення, що суперечить ч. 13 ст. 14 Закону.
Уповноважений центральний орган виконавчої влади у справах національностей і
міграції у разі прийняття вищезазначеного рішення зобов'язаний надіслати особі,
стосовно якої прийнято це рішення, письмове повідомлення з викладенням причин
відмови і роз'яснення порядку оскарження.

Міграційні органи України не проводили перевірки наданої
нею інформації про ситуацію в Узбекистані загалом, а також причин, які змусили
її виїхати звідти.

Вона вказувала в заяві про надання статусу біженця, так
як змушена залишити територію Узбекистану, в зв'язку з тим, що вона стала
жертвою переслідування за національною ознакою. Вона постійно зазнавала утисків
з боку населення узбецької національності. Сама вона по національності німкеня.
її чоловік німець і є громадянином Німеччини та проживає в Німеччині. З
бажанням виїзду зверталась до Німецького посольства, але їй відмовлено. Вона не
може почувати себе безпечно в Узбекистані, оскільки не мусульманка і не
узбецької національності. Вона та її мати продали квартиру в Ташкенті і
переїхали до Києва. Якщо вона зараз повернеться до Узбекистану, її

життя і свобода будуть в небезпеці. Подібна відмова в
наданні статусу біженця порушує вимоги ст. 37 Європейської конвенції " Про захист прав людини та основних свобод" від 04.11.1950 рок.

Усі факти перераховані вище свідчать про поверховий
підхід до розгляду її справи та прийняти оскаржуваного рішення, яке приймалось
без врахування та дослідження всіх обставин, що мають юридичне значення
стосуються справи її і дають підстави на отримання нею статусу біженця. Просила
скасувати рішення Державного комітету України у справах національностей та
міграції у відповідності з процедурою, передбаченою Законом, провести перевірку
наведених нею фактів та прийняти правомірне рішення про надання їй статусу
біженця.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду
від 2 листопада
2006 року
ОСОБА_1 відмовлено в позові.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду
скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24
КАС України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення,
дій чи бездіяльність Президента України, Кабінету Міністрів України,
міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного
банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії, члена
цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суду
колегією у складі трьох суддів.

Державний комітет України у справах національностей та
міграції, рішення якого оскаржує позивачка, відповідно до вимог Закону України
„Про біженців" є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої
влади України. З матеріалів справи вбачається, що справа розглянута суддею
одноособово.

Згідно ст. 204 КАС України суд апеляційної інстанції
скасовує постанову чи ухвалу суду і направляє справу на новий розгляд до суду
першої інстанції, справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до
висновку про необхідність скасування постанови суду і направлення справи на
новий розгляд до того ж суду для розгляду колегією у складі трьох суддів.

Керуючись ст.ст. 198,
204, 206 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду
Київської області від 2 листопада
2006 року
скасувати, справу направити на новий розгляд до того ж суду у складі трьох
суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця.

Головуючий

Судді