Справа № 22-а-390Ф/07
Суддя: Моісеєнко Т.І.
Дата ухвалення: 2007-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого - Моісеєнко Т.І.

суддів - Полянської В.О.

- Іщенка В.І.

при секретарі - Піцик Н.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Феодосії справу адміністративної юрисдикції
за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м.Феодосії
Автономної Республіки Крим про визнання дій неправомірними, зобов'язання
вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою
Управління пенсійного фонду України в м.Феодосії на постанову Феодосійського
міського суду від 11 грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в м.Феодосії з вимогою
визнати незаконними дії по відмові включити до пільгового стажу роботи в
районах Крайньої Півночі період її роботи з 27 лютого 1956
року по 28 лютого 1960 року у
подвійному розмірі, та період з 01.03.60
року по 01.08.62 року у
полуторному розмірі. Просила зобов'язати відповідача включити цій стаж при
нарахуванні пенсії з відповідним коефіцієнтом, а також стягнути з відповідача в
відшкодування моральної шкоди 1000
грв.. Вимоги мотивовані тим, що вона з 27 лютого 1956
року по 28 лютого 1960 року працювала в
колегії адвокатів м. Петропавловськ-Камчатський, а з 01.03.1960 року 01.08.1962 року в
Управлінні торгівлі м. Петропавловськ-Камчатський. Відповідно
нормативно-правових актів колишнього СРСР вся територія Камчатської області
прирівняна до районів Крайньої Півночі. Період роботи, на цій території
зараховується до - загального
стажу, як пільговий, а саме до 01.03.1960
року в подвійному розмірі, тобто 1 рік за 2 роки на підставі
Указу Президії Верховної Ради СРСР від 01.08.1945 року «Про пільги для осіб. працюючих в районах Крайньої півночі», а з 01.03.1960 року - з розрахунку 1 рік роботи за 1 рік і 6 місяців, на
підставі Указу Президії Верховної ради СРСР від 10.02.1960 року « Про впорядковування пільг для осіб,
працюючих в районах Крайньої півночі та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої півночі». УПФУ в м.Феодосії відмовило їй у
цих пільгах, посилаючись на те, що нею не наданий строковий трудовий договір
про роботу у районах Крайньої півночі, незважаючи на те. що в її трудовій
книжці міститься запис про роботу у м. Петропавловськ-Камчатський Камчатської
області.

Постановою Феодосійського міського суду АР Крим від 11 грудня 2006 р. позов ОСОБА_1 було
задоволено частково

Справа №
22-а-390Ф/07 Головуючий
у першій інстанції

Лошакова Т.А..

Суддя-доповідач
Моісеєнко Т.І.

Управління
Пенсійного фонду України
в м.Феодосії зобов'язано
провести . ОСОБА_1
з 18.03.2005 року перерахунок
пенсії за віком, з урахуванням пільгового обчислення стажу
у подвійному розмірі
за період роботи
с 27.02.1956 року по 28.02.1960 року у
Петропавловськ - Камчатської
колегії адвокатів. В іншої частині позовних вимог відмовлено.

Суд дійшов
висновку про те. що ОСОБА_1 прибула у м. Петропавловськ-Камчатський у 1956 році по
розподілу після закінчення спеціального середнього навчального закладу і на неї
поширюються пільги по кратному нарахуванню виробничого стажу, встановлені
Указом Президії Верховної Ради СРСР від 01.08.1945
року. Суд визнав, що період роботи позивачки у Петропавловск- Камчатської
колегії адвокатів з 27.02.1956
року по 28.02.1960 року
повинен бути зарахований у подвійному розмірі.

Суд також
встановив, що розпорядженням УПФ України в м.Феодосії від 23.12.2004 року в стаж
роботи ОСОБА_1 в полуторному розмірі зарахований період роботи з 01.03.60 року по 01.08.62 року, що стало
підставою для відмови у задоволенні зазначеної частини її позову.

На постанову
суду від 11 грудня 2006 року Управлінням
пенсійного фонду України в м.Феодосії принесена апеляційна скарга, в який
йдеться про скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Апелянт
вважає, що ОСОБА_1 не доведено тих обставин, що вона в період з 27.02.1956 року по 28.02.1960 року працювала в
районах Крайньої Півночі, оскільки не надано строкового трудового договору , укладеного між
нею і роботодавцем, в якому передбачено, що вона користувалася пільгами,
встановленими для осіб, працюючих у районах Крайньої Півночі.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до
пункту п'ятого розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи в районах
Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі
колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового
стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, яке діяло до 01 січня 1991 року.

Порядок надання
пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої Півночі, було встановлено Указами Президії
Верховної Ради СРСР від 01.08.1945
року «Про пільги для осіб, працюючих в районах Крайньої півночі», від 10 лютого 1960 року «Про
впорядкування пільг для осіб, яки працюють в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26 вересня 1967 року «Про
поширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі»,
Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР
від 10 лютого 1960 року «Про
впорядкування пільг для осіб, яки працюють в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про
порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. . затвердженою
постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967
року № 530/п-28.

Пільгове
обчислювання страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або
письмового трудового договору, або довідки,
в яких зазначено період роботі в
районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої
Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними
нормативно-правовими актами.

У відповідності
з Інструкцією період роботи у зазначених місцевостях зараховувалися до
загального трудового стажу у наступному порядку: за період з 01 серпня 1945 року до 01 березня 1960 року один рік
роботі зараховувався за два роки; за період з 01 березня 1960
року - один рік
роботи зараховувався за один рік і 6
місяців. якщо робітник мав право на пільги у відповідності з Указом
Президії Верховної Ради СРСР від 01
серпня 1945 року.

Пільгове
обчислювання стажу відповідно до зазначених Указів поширювалось на робітників
на підставі документів (трудової книжки, довідки), які б стверджували право на
пільги. Таким документом був і письмовий договір, який укладався із робітниками
і службовцями, що прибували для роботи на Крайній Півночі.

Суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те. що підставою для пільгового
обчислювання стажу в районах Крайньої Півночі можуть бути не тільки письмові
трудові договори, термін зберігання яких в той час дорівнювався п'яти рокам, а
будь які інші документи, що стверджують поширення на особу пільг, передбачених
Указами Президії Верховної Ради СРСР.

Відповідно до
Указу Президії Верховної ради СРСР від 01.08.1945
року „Про пільги для працівників, що працюють в районах Крайньої
Півночі", Постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 року №
148; від 10.11.1967 року № 1029 вся територія
Камчатської області прирівняна до районів Крайньої Півночі.

З матеріалів
справи вбачається, що позивачка з 27.02.1956
року по 01.08.1962 рік
працювала у м. Петропавловськ -
Камчатський Камчатської області РФ,
тобто мала право на пільги відповідно вищезазначених нормативно-правових
актів, що підтверджується записом у трудовій книжці.

Таким чином, суд
першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те. що весь період роботи
позивачки у м. Петропавловськ-Камчатський повинно зараховувати до страхового
стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, яке діяло до 01 січня 1991 року.

З висновками
суду першої інстанції колегія суддів погоджується, находить їх відповідними
вимогам чинного законодавства.

Доводи
апеляційної скарги УПФ України в м.Феодосії не містять безперечних доказів, які
спростовують висновки суду першої інстанції.

Підстав до
задоволення апеляційної скарги і скасування постанови суду першої інстанції
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 195,198. 200,
205,208 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів ,-

УХВАЛИЛА: Апеляційну скаргу Управління Пенсійного
фонду України в
м.Феодосії -відхилити.

Постанову
Феодосійського міського суду АР Крим від 11
грудня 2006 року-залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак

може бути
оскаржена до Вищого Адміністративного суду України протягом одного

місяця.