Справа № 4-2461/05/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2007-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

14 лютого 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.

суддів:
Амєліна С.Є., Гуріна М.І. , Кобилянського М.Г., Юрченка В.В.,

розглянувши
у попередньому розгляді справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника
Лугинської МДПІ Житомирської області за касаційною скаргою Лугинської МДПІ
Житомирської області на рішення Олевського районного суду Житомирської області
від 31 грудня 2003 року та на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від
7 квітня 2004 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2003 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Олевського
відділення Лугинської міжрайонної державної податкової інспекції, посилаючись
на те, що в силу релігійних переконань відповідно до чинного законодавства має
право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, але відповідач
відмовив їй зробити в паспорті відмітку. Вважаючи таку відмову незаконною,
просила зобов'язати відповідача зробити відмітку в її паспорті про право здійснювати
платежі без ідентифікаційного номера.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 7 квітня 2004 року
залишено без змін рішення Олевського районного
суду від 31 грудня 2003 року, яким вимоги скарги ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями відповідач звернувся з
касаційною скаргою до Верховного Суду України, який направив її разом зі справою до Вищого
адміністративного суду України.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої та
апеляційної інстанції, а справу направити на новий судовий розгляд, оскільки
вважає, що суди першої та апеляційної інстанції
неправильно застосували норми матеріального та процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь
судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального закону, правової
оцінки обставин у справі у межах, визначених ч.2 ст.220 КАС України, колегія
суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної
скарги та скасування ухвалених по справі судових рішень.

Відповідно
до ч.2 ст.1 Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових платежів» для осіб, які через свої релігійні або
інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше
встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У
паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Судами
першої та апеляційної інстанції обґрунтовано задоволено вимоги скарги ОСОБА_1
та зазначено, що платник податків в рамках діючого законодавства вправі
виконати свій конституційний обов'язок шляхом сплати податків і зборів без
присвоєння ідентифікаційного номера, обравши альтернативну форму обліку
платників податків.

Посилання
відповідача на те, що суб'єкту оскарження не надано повноважень виключати
фізичних осіб з єдиного Державного реєстру фізичних осіб - платників податків
та інших обов'язкових платежів є безпідставними, оскільки відповідно до Закону
України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів» та Закону України «Про державну податкову службу»,
внесенням змін та уточнень щодо раніше внесених даних, займаються державні податкові
інспекції по районах, районах у містах і містах без районного поділу за місцем
постійного проживання платників.

Оскільки оскаржувані судові
рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального закону,
колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 224, 230 КАС України, колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А :

Касаційну скаргу Лугинської міжрайонної державної податкової інспекції Житомирської області відхилити, а ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 7 квітня 2004 року та рішення Олевського районного
суду від 31 грудня 2003 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність
начальника Лугинської МДПІ Житомирської області - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Д.В. Ліпський

СУДДІ
: С.Є.
Амєлін

М.І. Гурін

М.Г. Кобилянський

В.В. Юрченко