Справа № 22-а-102/07
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2007-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний
суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07"
червня 2007 року
м. Харків

Справа
№ 22-а-102/07

Категорія: виплатити суми
одноразової Головуючий 1 інстанції:
Ярмак О.М.

щорічної грошової допомоги Доповідач:
Водолажська Н.С.

як учаснику війни

Колегія
суддів у складі:

Головуючий
суддя Філатов Ю.М.,

Суддя
Водолажська Н.С., Суддя Шевцова Н.В.

при секретарі
Хоміцькій О.О.

за участю представників:

представника відповідача - Денисенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною скаргою Конотопського міського Управління
праці та соціального захисту населення на постанову Конотопського
міськрайонного суду Сумської області від 23.02.2007 року по справі № 2-а-48/07

за
позовом ОСОБА_1

до
Конотопського міського Управління праці та соціального захисту населення

третя особа Конотопське відділення Державного казначейства в Сумській області

про зобов'язання
виплатити суми одноразової щорічної грошової допомоги як учаснику війни в
розмірі 1973,00 грн. ,-

В С Т
А Н О В И Л А:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Конотопського
міського управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської
ради Сумської області з позовом про зобов'язання виплатити їй суми одноразової
грошової допомоги як учаснику війни в розмірі 1973,0 грн., посилаючись на
положення ст. 14 Закону України «Про статус ветерана війни, гарантії їх
соціального захисту», Закон України «Про державний бюджет України на 2006 рік»,
Постанову КМУ № 250 від 25.03.05 р., Конституцію України.

Ухвалою
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14.02.07 р. по справі №
2-а-48/07 до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на предмет позову було залучене Конотопське
відділення Державного казначейства в Сумській області.

Постановою
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.02.07 р. по справі №
2-а-48/07 позовні вимоги були задоволені
частково і на користь позивачки з Конотопського міського управління праці та
соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області були
стягнуті кошти в сумі 1027,0 грн. недоплаченої щорічної грошової допомоги як
учаснику війни відповідно до Закону України «Про статус ветерана війни,
гарантії їх соціального захисту» за 2006 р. В позові в частині вимог про
стягнення суми недоплаченої щорічної грошової допомоги я учаснику війни за 2005
р. було відмовлено у зв'язку з пропущенням строку звернення до
адміністративного суду.

Відповідач
не погодився з постановою суду і направив апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від
23.02.07 р. по справі № 2-а-48/07 та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних
вимог.

В
обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм матеріального права, а саме ухвалення постанови без
врахування положення ст. 22, ст. 23
Бюджетного кодексу України, з положень якого випливає, що Управління, як
головний розпорядник коштів місцевого бюджету, не може самостійно збільшувати
чи зменшувати розміри будь-яких виплат, а відповідно до ст. 30 Закону України
«Про державний бюджет України на 2006 рік» та Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачені виплати разової грошової
допомоги учасникам війни в розмірі 50,0 грн. Дію ч. 5 ст. 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині
визначення розміру щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни було
зупинено. Інших видатків для виплати щорічної грошової допомоги учасникам
бойових дій не передбачено, тому позивачу проводилися виплати відповідно до
Закону України „Про державний бюджет" на відповідний рік.

Позивачем
надані заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких він посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення суду, просить залишити його змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

В
обґрунтування своєї позиції позивачка зазначила, що вона є учасником війни
і відповідно до ст. 14 Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5
травня їй повинна виплачуватися разова грошова допомога у розмірі трьох
мінімальних пенсій. Мінімальна пенсія за віком складала у 2006 році 50,0 грн. і
сума недоплати їй грошової допомоги становить 1027,0 грн.

Конотопським
управлінням Державного казначейства ГУДКУ у Сумської області заперечень на
апеляційну скаргу не надано, подано заяви про апеляційний розгляд справи у
відсутності представника казначейства.

Перевіривши
доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, рішення суду першої інстанції,
заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником війни, що підтверджується
також посвідченням серії НОМЕР_1, та має право на пільги, встановлені
законодавством України для цієї категорії громадян.

Відповідно
до ст. 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова
допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Згідно
ст. 17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи
банків.

Позивачці
така допомога виплачувалась щорічно, але
не у розмірах встановлених ст.14 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”, а на підставі Закону України "Про
державний бюджет на 2006 рік" - 50 гривень. У зв'язку з чим, суд першої
інстанції дійшов до висновку про порушення відповідачем прав позивача щодо його
соціального захисту.

Крім
того, задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що застосування
при виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 14 Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
положення Законів України „Про Державний бюджет на 2006 рік» суперечить
Конституції України та, відповідно, порушує права позивачки.

При
цьому суд першої інстанції посилався на рішенням Конституційного Суду України
у справі N 1-27/2004 від 1 грудня 2004
року N 20-рп/2004, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України
(є неконституційними), положення Закону України "Про Державний бюджет
України на 2004 рік", зокрема, статті 44, якими встановлено, що у 2004
році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється
учасника війни в розмірі 50,0 грн., тому суд дійшов до висновку, що аналогійні
положення Законів України «Про державний бюджет України на 2006 рік» є також не
конституційними.

Також
суд першої інстанції зазначив, що безпосередньо зміни до ч. 5 ст. 14 Закону
України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту"
щодо зменшення розміру щорічної разової допомоги, не вносилися, а зміни,
внесені п. 18 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Державний бюджет України на
2006 рік" у вказаний закон в частині визначення розміру щорічної разової
грошової допомоги учасникам війни звужують зміст та обсяг існуючих у позивачки
прав. За таких обставин дані зміни та обмеження судом не були прийняті до
уваги.

Проте,
з такими висновками суду колегія суддів погодитися не може. На протязі всього
періоду після набрання чинності Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» до нього, в тому числі і у ст. 14,
неодноразово вносилися зміни.

Зокрема
дія ст. 14 зазначеного Закону неодноразово призупинялась Законами України «Про
Державний бюджет України» на 2002-2006 роки. У зв'язку із зупиненням дії цієї статті законами України «Про
Державний бюджет України» встановлювались певні розміри щорічної разової
допомоги на відповідні роки.

Тобто,
у 2006 р. положенням ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» взагалі не передбачалась виплата щорічної
грошової допомоги, оскільки дія зазначеної статті на підставі внесення до
Закону змін Законом України „Про державний бюджет України на 2006 рік” була
зупинена.

Отже,
виплата щорічної грошової допомоги, як і її розмір, який підлягав виплаті
позивачці, були встановлені не ст. 14 Закон України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», а Законом України „Про державний
бюджет України на 2006 рік».

Відповідно
до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих видатків. Згідно п. 3 та п. 4 ст. 22
Бюджетного кодексу України управління праці та соціального захисту населення,
як головний розпорядник коштів місцевого бюджету, отримує бюджетні призначення
шляхом їх затвердження у Законі про Державний бюджет України чи рішення про
місцевий бюджет.

В ст.
23 Бюджетного кодексу передбачено, що управління праці та соціального захисту
населення може здійснювати з бюджету будь-які бюджетні зобов'язання та платежі
лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються
Законом про Державний бюджет чи рішення про місцевий бюджет.

Отримання
позивачкою щорічної разової допомоги у розмірах, встановлених Законом України
«Про державний бюджет України на 2006 рік», підтверджується наданими
відповідачем доказами та не заперечується позивачем.

Отже,
колегія суддів, вважає, що відповідач, здійснюючи виплати щорічної разової
грошової допомоги у відповідності до розмірів, встановлених Законами України
«Про державний бюджет України», діяв на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачено діючими на час здійснення виплат законами України.

Оскільки
положення ч. 5 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щодо виплати разової щорічної грошової допомоги у розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком не діяли протягом 2006 р. у зв'язку із
змінами, внесеними у зазначений закон Законом України «Про державний бюджет на
2006 рік», тому колегія судді дійшла до висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального права, а саме ст. 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка не підлягала
застосуванню, у зв'язку із зупиненням її дії.

З у
рахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльність відповідача будь-яких прав, свобод та інтересів позивачки не
порушено. Відповідач діяв на підставі, у межах наданих йому повноважень та у
спосіб, що передбачено діючими законами України, але суд застосувавши норму
права, яка не діяла на момент існування спірних правовідносин, дійшов до
невірного висновку про обґрунтованість позову.

Враховуючи
порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 195, ч.3 ст. 198,
ч.4 ст. 202, ч.2 ст. 205, 207 КАС
України, колегія суддів, -

П О С
Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Конотопського
міського Управління праці та соціального захисту населення на постанову
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.02.2007 року по справі № 2-а-48/07- задовольнити.

Постанову Конотопського
міськрайонного суду Сумської області від 23.02.2007 року по справі №
2-а-48/07 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає чинності
негайно з моменту її проголошення, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом одного місяця з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

Н.В. Шевцова