Справа № К-3061/06
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2007-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2007
№ К-3061/06

Вищий адміністративний с
уд України у складі колегії с
уддів:
Карася О.В. (головуючого),

Штульмана І.В., Федорова М.О
., Рибченко А.О., Голубєвої Г.
К.
при секретарі: Міненко О.М.

за участі представника по
зивача: Завалишина Ю.О.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційн
у скаргуДержавної податк
ової інспекції у м. Ужгороді н
а постанову Львівського апел
яційного господарського суд
у від 26.01.2005 по справі № 2/194
за позовом Львівсько
ї державної залізниці
до Державної
податкової інспекції у м. Ужг
ороді
про визнання н
едійсним податкового повідо
млення-рішення
ВСТАНОВИВ:
Заявлено позовні вимог
и (зі змінами) про визнання нед
ійсним податкового повідомл
ення-рішення від 07.06.2004 № /3-1313/23-1/
11078 по податку на прибуток, № 0003672
341/3-1312/23-1/11077 по земельному податку
, № /3-1311/23-1/11076 по штрафним санкці
ям - повністю та податкове пов
ідомлення-рішення від 07.06.2004 № /3-1292/17-1/00267507/10868 по прибутковому по
датку з громадян частково.
Рішенням Господарського с
уду Львівської області від 28.
10.2004, залишеним без змін постан
овою Львівського апеляційно
го господарського суду від 26.
01.2005 по справі № 2/194, позов задово
лено. Визнано недійсними под
аткові повідомлення-рішення
ДПІ у м. Ужгороді від 07.06.2004 №
/3-1313/23-1/11078, № /3-1312/23-1/11077, № /3-1311/23-1/11076 пов
ністю та податкове повідомле
ння-рішення від 07.06.2004 № /3-1292/17-1/0026
7507/10868 частково, в частині 1 051,83 грн
. прибуткового податку та 497,05 г
рн. штрафних санкцій за ним.

Не погоджуючись із пост
ановою Львівського апеляцій
ного господарського суду від
26.01.2005, Відповідач (далі - ДПІ) под
ав касаційну скаргу до Вищог
о адміністративного суду Укр
аїни. Касаційна скарга обґру
нтована тим, що суд невірно за
стосував норми матеріальног
о права, зокрема ст. 12 Закону Ук
раїни «Про плату за землю» та
пп. 2.2.1, 2.2.2 п. 2.2. ст. 2 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємства», оскільки пос
луги з оренди не належать до о
сновної діяльності. І тому Ск
аржник вважає, що структурни
й підрозділ Позивача Ужго
родська дистанція водопоста
чання повинна була сплачуват
и податок на прибуток, одержа
ний від неосновної діяльност
і. При цьому, посилаючись на до
говір оренди нежитлового при
міщення від 01.20.2000 із ПП «Яна» та
ст. 12 Закону України «Про плат
у за землю» наголошує на обов
язковій оплаті Позивачем з
емельного податку на загальн
их підставах та правомірност
і нарахування штрафних санкц
ій за порушення норм регулюв
ання обігу готівки.
І враховуючи все зазначене
в касаційній скарзі, ДПІ прос
ить постанову Львівського ап
еляційного господарського с
уду від 26.01.2005 по справі № 2/194 скас
увати в частині скасування п
одаткових повідомлень-рішен
ь щодо нарахування податку н
а прибуток від неосновної ді
яльності (щодо орендної плат
и), земельного податку на штра
фних санкцій за порушення но
рм з регулювання обігу готів
ки і відмовити в цій частині в
позові.
Позивач (Державне територі
ально-галузеве обєднання «
Львівська залізниця» Мініст
ерства транспорту та звязк
у України) надав заперечення
на касаційну скаргу, в якому з
азначив, що питання нарахува
ння податку на прибуток від н
еосновної діяльності, необхі
дно розглядати за вимогами с
т. 3 Закону України «Про опода
ткування прибутку підприємс
тв», відповідно до яких об'єкт
ом оподаткування є прибуток,
який визначається шляхом зм
еншення суми скоригованого в
алового доходу звітного пері
оду, визначеного згідно з пун
ктом 4.3 цього Закону на: суму ва
лових витрат платника податк
у, визначених ст. 5 цього Закон
у та суму амортизаційних від
рахувань.
Щодо донарахованого земел
ьного податку Позивач зазнач
ив, що податкове повідомленн
я-рішення винесене із розрах
унку за всю земельну ділянку
, в той час як передане в оренд
у приміщення займає лише час
тину цієї земельної ділянки.

Щодо застосування штрафни
х санкцій Позивач заперечив
тим, що вони застосовані до ст
руктурного підрозділу заліз
ниці без права юридичної осо
би, в той час як п. 1 Указу Прези
дента України від 12.06.1995 №436/95 «Про
застосування штрафних санкц
ій за порушення норм з регулю
вання обігу готівки» визначе
но, що суб'єктом відповідальн
ості за порушення визначені
цим Указом є саме юридичні ос
оби.
І враховуючи зазначені в за
переченні спростування каса
ційної скарги, Позивач проси
ть судові рішення залишити б
ез змін, скаргу без задоволен
ня.
Розгляд справи в попере
дньому провадженні відкладе
но у відкрите судове засідан
ня.
Перевіривши правильність
застосування судами першої
та апеляційної інстанцій нор
м матеріального та процесуал
ьного права, юридичної оцінк
и обставин справи, доводи кас
аційної скарги, заперечення
на них, пояснення представни
ка позивача, колегія суддів в
важає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наст
упних підстав.
Як встановлено судами Д
ПІ було направлено Львівські
й державній залізниці в особ
і Ужгородської дистанції вод
опостачання податкові повід
омлення-рішення від 29.10.2003 №/0;
/0; №/0 та Ужгородській дис
танції водопостачання Львів
ської залізниці податкове по
відомлення-рішення від 29.10.2003 №0
000371742/0, згідно з якими Ужгородсь
кій дистанції водопостачанн
я було визначено до сплати по
даткові зобов'язання: 16 325 грн. п
одатку на прибуток (в тому чис
лі 5 435 грн. штрафних санкцій); 210,3
грн. земельного податку (в то
му числі 170 грн. санкцій); 3 867,17 грн
. штрафних санкцій відповідн
о до Указу Президента Україн
и «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з р
егулювання обігу готівки»; 1 5
70,81 грн. прибуткового податку з
громадян (в тому числі 504,36 грн.
штрафних санкцій за ним).
За результатами адміністр
ативного оскарження винесен
о податкові повідомлення-ріш
ення від 07.06.2004 № /3-1312/23-1/11077 по земе
льному податку; № /3-1313/23-1/11078 по п
одатку на прибуток та № /3-1311/
23-1/1076 по штрафних санкціях, повн
істю, а також податкове повід
омлення-рішення від 07.06.2004 № /
3-1292/17-1/00267507/10868 по прибутковому пода
тку з громадян.
Підставою донарахування п
одаткових зобов'язань та нап
равлення податкових повідом
лень-рішень є висновки Акту №
316/23-1/10/ від 27.10.2003 «Про результат
и планової документальної пе
ревірки дотримання вимог под
аткового законодавства Ужго
родської дистанції водопост
ачання Львівської державної
залізниці, код 0026757, за період II п
івріччя 2001 року І півріччя
2003 року», згідно з яким було вс
тановлено порушення норм под
аткового законодавства стру
ктурним підрозділом Позивач
а.
Підставою ж для нарахуванн
я податку на прибуток та земе
льного податку Відповідач за
значив суми за договором оре
нди нежитлового приміщення і
з ПП «Яна» від 01.10.2000 у розмірі 2000
грн. орендної плати за період
з 01.07.2001 по 01.07.2003; 18 000 грн. за період з
01.07.2001 по 01.07.2003 від ТОВ «Геолог» згі
дно з договором оренди б/н від
02.04.2001 бурової установки УРБ - ЗА
М на а/м МАЗ 5334; та 16 300 грн. від зда
чі металобрухту та реалізаці
ї матеріальних цінностей від
повідно до рахунку № 6750 "інші д
ебітори та кредитори".
При цьому суди встановили, щ
о Позивачем проводились розр
ахунки податків з власників
транспортних засобів за 2001 - 2003р
оки, договори оренди, за якими
орендодавець (дистанція вод
опостачання) здійснює аморти
заційні відрахування за пере
дане в оренду майно, розрахун
ки земельного податку.
Так щодо відпуску металобр
ухту, вартість якого було вкл
ючено Відповідачем до складу
валових доходів від неоснов
ної діяльності, суди встанов
или, що металобрухт було пере
дано на адресу іншого структ
урного підрозділу Львівсько
ї залізниці - Локомотивного д
епо Чоп, (вимога б/н від 11.10.2001, дов
іреність ЛТД № 838077 від 11.10.2001). Тобт
о суд першої інстанції встан
овив, що відбулась передача т
оварно-матеріальних цінност
ей в межах юридичної особи, що
не змінює її валові доходи та
валові витрати, із чим погоди
вся суд апеляційної інстанці
ї.
Таким чином суди визначили
сь, що донарахування Відпові
дачем суми валового доходу в
ід неосновної діяльності є п
омилковим, оскільки: визначе
ння об'єкту оподаткування за
договорами оренди здійснено
односторонньо, без врахуван
ня валових витрат структурно
го підрозділу. Декларації пр
о прибуток від основної діял
ьності, в яких платником пода
тку було відображено операці
ї з лізингу (оренди) майна, сві
дчать про відсутність за ним
и об'єкту оподаткування. А пер
едача майна в межах юридично
ї особи без переходу права вл
асності та погашення підприє
мством наявної заборгованос
ті, - не включається до складу
валових доходів у розумінні
Закону України «Про оподатку
вання прибутку підприємств»
.
Тобто судами в силу ст. 3 Зако
ну України «Про оподаткуванн
я прибутку підприємств», за я
кою об'єктом оподаткування є
прибуток, який визначається
шляхом зменшення суми скори
гованого валового доходу зві
тного періоду, визначеного з
гідно з пунктом 4.3 цього Закон
у, на суму валових витрат плат
ника податку, визначених ст. 5
цього Закону, та суму амортиз
аційних відрахувань, нарахов
аних згідно із статтями 8 та 9 ц
ього Закону, вірно визначено
, що податкове повідомлення-р
ішення про визначення податк
ового зобов'язання з податку
на прибуток є неправомірним
.
В частині визнання недійсн
им податкового повідомлення
-рішення щодо нарахування зе
мельного податку, судами, з по
силанням на грошову оцінку з
емельної ділянки, встановлен
о, що подаючи розрахунок земе
льного податку за перевіряєм
ий період, Позивач керувався
ставками земельного податку
, затвердженими рішенням орг
ану місцевого самоврядуванн
я (0,8 відсотків - землі залізнич
ного транспорту). В той же час,
як Відповідачем не з'ясовано
, яку саме частину земельної д
ілянки займає передане в оре
нду приміщення, що впливає на
правомірність та обґрунтова
ність донарахування.
Тому порушення вимог ст. 12 За
кону України «Про плату за зе
млю» судами не встановлено, т
ак як податок за земельні діл
янки, зайняті госпрозрахунко
вими підприємствами, або буд
івлями (їх частинами), передан
ими у тимчасове користування
, сплачується у встановлених
розмірах на загальних підст
авах, що і було доведено судов
ими інстанціями, оскільки фу
нкціональне призначення зем
ель не змінено, як і не змінено
коефіцієнт земель залізничн
ого транспорту.
Також судами встановлено
, що в Акті перевірки зроблено
висновок про порушення поря
дку звітування про використа
ння виданих коштів, не дотрим
ання термін складання та под
ання авансових звітів, чим по
рушено вимоги Положення про
ведення касових операцій у н
аціональній валюті в Україні
, затвердженого постановою п
равління Національного Банк
у України від 19.02.2001 № 72 (перевище
ння встановлених строків вик
ористання виданої під звіт г
отівки в сумі 455,95 грн. та неціль
ове використання одержаної у
банку готівки в сумі 3 753,17 грн.).

На спростування Акту перев
ірки Позивачем було подано д
окази (копії первинних докум
ентів), що підтверджують розм
ір одержаної у банку готівки
та її цільове використання, щ
о підтверджено банківськими
чеками, записом у касовій кни
зі та ордерами №737, 738 №985, №986 від 27.08.
2001. Зазначені докази судами до
сліджено і визнано обґрунтов
аними, із чого зроблено право
мірний висновок про безпідст
авність нарахувань Відповід
ачем штрафних санкцій за пор
ушення обігу готівки.
Окрім цього, штраф за поруше
ння норм з регулювання обігу
готівки, встановлених «Поло
женням про ведення касових о
перацій у національній валют
і в Україні» не відноситься д
о податку або податкового пл
атежу, а тому не є податковим з
обов'язанням та не може стягу
ватись за процедурою передба
ченою Законом України «Про п
орядок погашення зобов'язань
платників податків перед бю
джетами та державними цільов
ими фондами».
При цьому доводи ДПІ, виклад
ені в касаційній скарзі щодо
структурного підрозділу суд
ами правомірно не враховані,
оскільки Ужгородська дистан
ція водопостачання Львівськ
ої залізниці, як структурний
підрозділ без права юридичн
ої особи (довідка ЄДРПОУ, Поло
ження про Ужгородську дистан
цію водопостачання Львівськ
ої залізниці), до якої застосо
вано штрафні санкції за оспо
рюваним податковим повідомл
енням-рішенням, не передбаче
но в якості суб'єкта відповід
альності за порушення норм з
азначеного Указу Президента
України.
В частині визнання податко
вого повідомлення-рішення що
до прибуткового податку з до
ходів громадян та повноти пе
рерахування прибуткового по
датку до бюджету при оподатк
уванні доходів працівників,
виплачених після їх звільнен
ня з основного місця роботи - с
удами встановлено, що звільн
ення відбувалось з поважних
причин. Витягами з трудових к
нижок підтверджено, що перер
аховані в судових рішеннях о
соби не працевлаштувались пі
сля їх звільнення і таким чин
ом доведено, що позивачем пра
вомірно застосовано п. 7.1 Інст
рукції про прибутковий подат
ок з громадян при визначенні
ставки оподаткування доході
в, виплачених після звільнен
ня працівникам, що звільнили
ся з поважних причин. В цій час
тині податкове повідомлення
-рішення Відповідачем не оск
аржувалось.
Аналізуючи наведені в с
удових рішеннях норми права,
які спростовують доводи кас
аційної скарги стосовно непр
авильного застосування суда
ми попередніх інстанцій норм
матеріального права, суд кас
аційної інстанції звертає ув
агу на помилковість міркуван
ь Скаржника щодо нарахування
податку на прибуток та земел
ьного податку які здійснювал
ось без врахування скоригова
ного валового доходу та част
ки займаної земельної ділянк
и відповідно. Штрафні ж санкц
ії які застосовано у формі по
даткового повідомлення-ріше
ння, передбаченого Законом У
країни «Про порядок погашенн
я зобов'язань платників пода
тків перед бюджетами та держ
авними цільовими фондами» до
зобов'язань, що не є податкови
ми зобов'язаннями в розумінн
і цього Закону, судами правом
ірно визнано безпідставним.

З огляду на вищезазначене, в
становлено, що суди першої та
другої інстанцій правильно
дослідили обставини справи т
а винесли рішення та ухвалу з
дотриманням норм матеріальн
ого і процесуального права я
кі не підлягають скасуванню,
відповідно касаційна скарга
не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 160, 220, 221, 223,
224, 230 Кодексу адміністратив
ного судочинства України, су
д, -
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Держа
вної податкової інспекції у
м. Ужгороді залишити без задо
волення.
Рішення Господарського с
уду Львівської області від 28.
10.2004 та постанову Львівського а
пеляційного господарського
суду від 26.01.2005 по справі № 2/194 зал
ишити без змін.
Ухвала набирає чинності з м
оменту її оголошення та оска
рженню не підлягає.

Головуючий
О.В. Карас
ь

Судді
І.В. Шт
ульман

М.О. Федо
ров

А.О. Рибч
енко

Г.К. Голу
бєва