Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2007 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - судді Цуркана М.І.,

суддів:
Амєліна С.Є., Гуріна М. І., Кобилянського М.Г., Юрченка

В.В.,

розглянувши у попередньому розгляді
касаційну скаргу Миколаївського обласного управління юстиції на рішення
місцевого суду міста Вознесенська Миколаївської області від 14 травня 2003 року
та на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 7 жовтня 2003 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України, Міністерства юстиції України, Миколаївського обласного
управління юстиції про стягнення заборгованості по виплаті премії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2002 року ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України, Міністерства юстиції України, Миколаївського обласного
управління юстиції про стягнення заборгованості по виплаті премії. Свої вимоги
мотивує тим, що вона працює секретарем ІНФОРМАЦІЯ_1 і являється державним
службовцем. Премія є складовою частиною її заробітної плати, яка протягом 12
місяців 1999 року та листопад -грудень 2000 року їй не виплачувалась через
неналежне фінансування судів області. Посилаючись на наведене, ОСОБА_1. просила
стягнути з Міністерства фінансів України шляхом списання коштів з розрахункового
рахунку Державного казначейства України заборгованість по заробітній платі в
частині невиплаченої премії, що складає 280 грн. 19 коп.

Рішенням місцевого Вознесенського міського
суду Миколаївської області від 16 грудня 2002 року, яке залишене без змін
ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 7 жовтня 2003 року, вимоги
ОСОБА_1. задоволені.

Не погоджуючись з постановленими судовими
рішеннями, Миколаївського обласного управління юстиції оскаржило їх в
касаційному порядку. Просить скасувати судові рішення, а справу направити
в суд першої інстанції на новий розгляд.

Посилається на те, що суди першої та апеляційної
інстанцій порушили ряд нормативно-правових актів. Зокрема: ст. 33 Закону
України «Про державну службу», Постанови Кабінету Міністрів України «Про умови
оплати праці працівників органів державної виконавчої влади та інших органів» №
35 від 21 березня 1993 року, Постанови Кабінету Міністрів України «Про
впорядкування умов оплати праці працівників органів державної виконавчої влади
та інших органів», ст. 18 Закону України «Про бюджетну систему України».

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши
доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та
процесуального права, правильність правової оцінки обставин у справі, у межах,
визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення без змін з таких
підстав.

Як видно із
матеріалів справи, ОСОБА_1. за час її роботи секретарем за 12 місяців 1999 року
та за листопад-грудень 2000 року не була виплачена премія 280 грн. 19 коп., яка
мала бути нарахована останній відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 Закону України
«Про державну службу» та згідно з положенням «Про преміювання працівників
міських, районних судів, державних нотаріальних контор та управління юстиції»
від 29 квітня 1993 року і наказами голови суду про преміювання.

За таких
обставин, а також враховуючи неконституційність положень ст. 42 Закону України
«Про державний бюджет України на 1999 рік» у частині надання повноважень Кабінету Міністрів України щодо здійснення
обмеження видатків на утримання судових органів і незаконність на цій підставі
Постанови Кабінету Міністрів України «Про обмеження видатків Державного бюджету
України на 1999 рік» від 22 березня 1999 року № 432, в частині скорочення
видатків на утримання судів загальної юрисдикції, суд першої та апеляційної
інстанцій дійшли правильного висновку про невиконання управлінням юстиції в
Миколаївській області вимог діючого трудового законодавства про оплату праці в
частині виплати премії ОСОБА_1. за зазначений період.

Суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що посилання відповідача на
відсутність достатнього фінансування не спростовують висновки про
обґрунтованість вимог ОСОБА_1. та суперечать рішенню Конституційного Суду
України від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 по справі № 1-31/99 про
неконституційність положень законів, що обмежують видатки на отримання судів.

Доводи про
передачу кредиторської заборгованості по оплаті праці Державній судовій
адміністрації України, також не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів
справи видно, що витрати на виплату премій за спірний період взагалі не
враховувались в бухгалтерському обліку як заборгованість. Ніяких доказів на
підтвердження заборгованості з виплати премій державним службовцям, зазначеного
суду, в тому числі і позивачці, Судовій адміністрації України управлінням
юстиції не надано.

Оскільки
судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального
права, підстави для задоволення касаційної скарги відсутні, а самі судові рішення підлягають залишенню без
змін.

Керуючись статтями 221, 220, 223, 224,
230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу Управління МВС України в Сумській області залишити без задоволення, рішення Ковпаківського
районного суду від 8 липня 2003 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської
області від 19 листопада 2003 року - без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ
:
Цуркан М.І.

СУДДІ : Амєлін
С.Є.

Гурін М.І.

Кобилянський М.Г.

Юрченко В.В.