Справа № 22-Ц-3902.
Суддя: Суханова Є.М.
Дата ухвалення: 2007-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 22-Ц-3902. Головуючий у 1-й інстанції-Бортницька В.В.
Доповідач-Суханова Є.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 січня 2007 року колегія
суддів судової палати
з цивільних справ Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого-Юровської Г.В.,

суддів-Суханової Є.М., Яворського М.А.,

при секретарі- Якимець Ю.В.,

розглянула матеріали з апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань у Іванківському районі Київської області
на постанову Іванківського районного суду Київської області від 6 липня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Іванківському
районі Київської області про визнання відмови у прийнятті документів по виданню
виплати втраченого заробітку у зв"язку з ушкодженням здоров"я
незаконним,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Іванківського районного суду Київської області
від 6 липня 2006 року було
частково задоволено позов позивачки.

Визнано неправомірними дії Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків у Іванківському районі Київської
області по відмові у прийнятті заяви та документів ОСОБА_1 для нарахування
виплати втраченого заробітку внаслідок трудового каліцтва.

Зобов"язано відповідача прийняти заяву та документи
на зазначені виплати від ОСОБА_1

Зобов"язано відповідача провести нарахування та
виплату втраченого заробітку ОСОБА_1 у відповідності з рішенням Іванківського
районного суду Київської області від 20.11.2001
року по 168 грн.
щомісячно.

В решті позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з висновками, наведенними в постанові
суду, апелянт-відповідач по справі звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить постанову суду скасувати та ухвалити По справі нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення
сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона
не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Суд, задовольняючи позовні вимоги позивача частково
правильно визначив правовідносини сторін та застосував законодавство, яке їх
регламентує.

Судом, на підставі зібраних по справі доказів було
встановлено, що відповідно до вимог ст. 36
Закону України „Про загальнообов"язковие державне соціальне
страхування" передбачено, що особа, право яких на отримання відшкодування
шкоди було встановлено раніше згідно з законодавством України або СРСР про
відшкодування шкоди, заподіяної працівником внаслідок
травмування на виробництві або
професійного захворювання, пов"язаних з виконанням ними трудових
обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку
відповідно до цього закону.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку, що причиною
інвалідності ОСОБА_1 є професійне захворювання, але ускладнене впливом
наслідків аварії на ЧАЕС, а не інше захворювання, яке пов"язане з роботами
по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, як вказано у відповіді Управління Фонду
від 14.03.2003 року.

При цьому, Фонд при наданні відповіді та посиланні на ст.
34 п. 19 зазначенного
вище закону не взяв до уваги, що нарахування та виплата ОСОБА_1 пенсії у
зв"язку з встановленням їй групи інвалідності пов"язаної з впливом
наслідків аварії на ЧАЕС, не можна прирівнювати до нарахування та виплати
безоплатних та пільгових допомог, забезпечення чи догляду, так як мова йде про
пенсії, виплата яких регулюється Законом України „Про статус та соціальний
захист громадян, що потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи". Тому
суд правильно визнав його невірним по своїй суті та складеним без належної
перевірки представлених Фонду документів при тому, що вони були надані
відповідачу у повному об"ємі, передбаченому ст. 35 Закону України
„Про загальнообов"язкове страхування..."

Апелянт, намагаючись спростувати висновки суду,
посилається на те, що захворювання позивачки виникло внаслідок роботи в період
ліквідації наслідків на Чорнобильський АБС, тому просив постанову суду визнати
незаконним та таким , що
порушує права відповідача. В якості доказів навів факти неодноразового
звернення позивачки до лікарів та на те, що в матеріалах справи є довідки про
те, що її захворювання зв"язано з наведеними обставинами.

Колегія суддів допитавши в судовому засіданні експертів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які складали
довідку по медичній справі ОСОБА_1,в обласній медико-соціальної експертизи
комісії (МСЕК) №1(а.с.26) які підвердили, що захворювання позивачки виникло
внаслідок трудового каліцтва, яке вона отримала, працюючи в місцевій лікарні
Іванківського райну, де була проведена дезенфікація, яка призвела до гострого
отруєнення позивачки хлорофосом, після цього, під впливом наслідків аварії на
ЧАЕС її стан здоров"я ще більш погіршився, тому експерти вважають, що
причиної інвалідності позивача є саме професійне захворювання, а не наслідків
аварії на ЧАЕС.

Виходячи з наведенного,
враховуючи, що право обрання виду пенсії належить позивачу, відповідач
неправомірно відмовив їй в прийнятті належно оформлених документів, а тому, суд
обґрунтовано задовольнив її позовні вимоги, а апелянт не зміг спростувати
висновків суду, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови
суду та задоволення апеляційної скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. 189-194 КАС України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань у Іванківському районі Київської області відхилити. Постанову
Іванківського районного суду Київської області від 6 липня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та.
може бути оскаржена протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий