Справа № 4-2722/05/06/07
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2007-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Справа № 4-2722/05/06
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
січня 2007 року
м.
Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана
М.І. - головуючий,

Амєліна
С.Є. - суддя-доповідач,

Кобилянського М.Г.,

Ліпського Д.В.,

Юрченка
В.В.,

при секретарі Проценко О.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні
адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного
районного суду міста Суми від 20 вересня 2004 року та на ухвалу судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 20 грудня 2004 року
в справі за скаргою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Зарічному
районі міста Суми, Управління праці та соціального захисту населення в
Зарічному районі міста Суми,

в с т а н о
в и л а :

В
касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права, позивач ставить питання про скасування судових рішень,
якими відмовлено в задоволенні позову про визнання нечинними дій та
зобов'язання провести перерахунок пенсії. Просить постановити нове рішення про
задоволення позову.

Судами
першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач з 1988 року отримує
пенсію по вислузі років як працівник льотно-випробного складу цивільної авіації
на підставі статті 53 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

У
2000 році на підставі заяви позивача Управління Пенсійного фонду України у
Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим провело
перерахунок його пенсії за минулий час, при якому допустило помилку -
застосувало коефіцієнт зростання середньої заробітної плати працівників
народного господарства на момент звернення за перерахунком, а не на момент
призначення пенсії, що призвело до завищеня розміру пенсії.

Пізніше
помилка була виправлена відповідачем, розмір пенсії приведено у відповідність
до вимог законодавства.

Позивач
вважає, що суб'єкт владних повноважень незаконно зменшив розмір пенсії, чим
порушив право на пенсію, тому 27 серпня 2002 року звернувся в суд з позовом.

Перевіривши
правильність застосування судами норм процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно
до Постанови Кабінету Міністрів України від 10 лютого 2000 року №264 «Про
порядок обчислення заробітку для призначення пенсій особам льотних екіпажів
повітряних суден» заробіток для обчислення і виплати пенсій зазначеним особам
визначається згідно з пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу
років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418.

Підпунктом
“в” пункту 7 зазначеного Порядку, в редакції, чинній на час проведення
перерахунку пенсії позивача, під час підвищення пенсій відповідно до рішень
Уряду України середньомісячний заробіток, з якого призначається (перераховується)
пенсія відповідно до підпунктів «а» і «б» цього пункту, збільшується на
коефіцієнт зростання середньої заробітної плати працівників народного
господарства за місяць, що передує місяцю, з якого перераховуються пенсії,
порівняно з середньою заробітною платою працівників народного господарства, яка
враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії.

При прийнятті рішень з урахуванням вказаних
норм права суди прийшли до правильного висновку про те, що оскільки у спірний
період Кабінетом Міністрів України не приймались рішення про підвищення розміру
пенсій пенсіонерам із числа колишніх працівників льотно-випробного складу
цивільної авіації, тому у відповідача не було передбачених законом підстав для
проведення перерахунку пенсії позивача. Виправляючи помилку та приводячи розмір
пенсії позивача у відповідність до вимог чинного законодавства суб'єкт владних
повноважень діяв в межах наданої компетенції.

Судові
рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права,
передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав
для їх скасування і ухвалення нового рішення не вбачається.

Керуючись
статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів Вищого адміністративного суду України

у х в а л и
л а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду
міста Суми від 20 вересня 2004 року та ухвалу судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Сумської області від 20 грудня 2004 року - без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України за винятковими обставинами протягом одного місяця з дня
відкриття обставин.

Судді:

М.І. Цуркан С.Є.
Амєлін М.Г.
Кобилянський Д.В.
Ліпський В.В.
Юрченко