Справа № к-11932/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2007-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 року м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного
суду України у складі:

головуючого: судді Фадєєвої Н.М.,

суддів: Бим М.Є., Гордійчук М.П., Чалого
С.Я., шипуліної Т.М.,

при секретарі: Мельник І.М.

за участю сторін: ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Соснівської
районної виконавчої дирекції в м. Черкаси Черкаського обласного відділення
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 29 вересня 2005
року у справі за позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Соснівської районної
виконавчої дирекції в м. Черкаси Черкаського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення суми,
-

встановила:

В
травні
2005 року ПП ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про стягнення з відповідача 12178 грн. 76 коп. на відшкодування
понесених ним в третьому кварталі 2003 року витрат на матеріальне забезпечення
по вагітності та пологах, не покритих страховими внесками.

Постановою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 29 вересня 2005
року скасовано рішення господарського суду Черкаської області від 12 серпня
2005 року та позов приватного підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції
мотивоване положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням», а також тим, що заробітна
плата ОСОБА_2, яка знаходилась з позивачем у трудових відносинах, відповідає
Кодексу законів про працю України, остання працювала на підприємстві позивача
достатньо для отримання допомоги по вагітності та пологах у розмірі 100%
середньої заробітної плати.

Не
погоджуючись з судовим рішеннями по справі суду апеляційної інстанції,
відповідач звернувся з касаційною скаргою, у якій просить його скасувати,
ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В
обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на те, що висновок
суду апеляційної інстанції не відповідає дійсним обставинам справи, оскаржуване
рішення прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В
судовому засіданні касаційної інстанції представник касатора підтримала вимоги
скарги з викладених в ній підстав, позивач та його представник вважали
постанову апеляційного суду законною та обґрунтованою.

Розглянувши касаційну скаргу та
обговоривши її доводи за матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 220 КАС України
суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно вимог ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення
- без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове
рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права. Якщо це не
призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

В ході розгляду справи встановлено,
що згідно поданого 08 жовтня 2003 року відповідачу звіту за формою № 4-ФСС ТВП
про нараховані внески, перерахування та витрати, пов'язані з
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності за 9 місяців 2003 року, приватний підприємець ОСОБА_1 в
третьому кварталі 2003р. здійснив витрати на матеріальне забезпечення по
вагітності та пологах в розмірі 12178,76 грн.

В IV кварталі 2003р. понесені
позивачем витрати не були покриті страховими внесками, тому 15.01.2004р. ним
було подано відповідачеві звіт (форма № 4 - ФСС ТВП) про нараховані внески,
перерахування та витрати, пов'язані з загальнообов'язковим державним соціальним
страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за 2003р., в якому
було зазначено, що заборгованість відповідача на кінець звітного періоду складає
12637,30 грн.

Також наявними у матеріалах справи
доказами підтверджено, що ОСОБА_2 була прийнята на посаду бухгалтера з окладом
в розмірі 2600 грн. на місяць, згідно укладеного трудового договору, на
підставі якого було видано наказ. Заробітна плата ОСОБА_2 встановлена за згодою
сторін та не суперечить вимогам чинного законодавства.

У відповідності зі ст. 9 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням" Фонд соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням,
провадить збір і акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для
фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких
передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює
контроль за використанням цих коштів.

Статтею 10 вказаного Закону
передбачено, що Управління Фондом здійснюють правління та виконавча дирекція
Фонду. В Автономній Республіці Крим, областях та в містах Києві і Севастополі
безпосереднє управління здійснюють правління та виконавча дирекція відповідних
відділень Фонду.

Відповідно до пп. 5 п. 1 ст. 27
вказаного Закону страхувальник має право на додаткове фінансування з коштів
Фонду в разі перевищення суми фактичних витрат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності
та витратами, зумовленими народженням та похованням, над сумою нарахованих
страхових внесків.

Пунктом 6.9 Інструкції про порядок
надходження, обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності передбачено, що якщо витрати, проведені
страхувальником-роботодавцем за звітний квартал, перевищують нараховану суму
страхових внесків та інших платежів, то різниця між сумою витрат і сумою
страхових внесків зараховується в рахунок сплати наступного кварталу. Якщо ж
витрати не можуть бути покриті страховими внесками і в наступному кварталі, то
сума перевищення, з урахуванням очікуваного результату в наступному кварталі,
відшкодовується страхувальнику-роботодавцю органом реєстрації після одержання
від нього звіту за формою N 4-ФСС ТВП за минулий квартал. Відшкодування
страхувальнику-роботодавцю суми перевищення над сумою страхових внесків у
випадках, коли належна сума страхових внесків не покриває витрат, може
провадитись і до одержання звіту за формою N 4-ФСС ТВП при обов'язковому
поданні довідки-розрахунку за підписом керівника, головного бухгалтера,
завіреної печаткою підприємства. Відшкодування здійснюються органом реєстрації
шляхом перерахування відповідних сум на поточний рахунок страхувальника.

Судом апеляційної інстанції правильно скасовано рішення
суду першої інстанції та задоволено позов, оскільки наявними у справі доказами
підтверджується відсутність порушень законодавства з боку позивача та порушення
його права як страхувальника на додаткове фінансування з коштів Фонду витрат в
разі перевищення суми витрат за загальнообов'язковим державним соціальним
страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням, над сумою страхових внесків.

Рішення суду апеляційної інстанцій
викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні
пункти законів України, які регулюють спірні правовідносини та відповідають
чинному законодавству.

При
розгляді справи судом апеляційної інстанції було правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права та дана вірна правова оцінка встановленим
обставинам.

Враховуючи
викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що
прийняте по справі рішення суду апеляційної інстанції скасуванню не підлягає.

Доводи
касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись
ст.ст. 220, 221, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну
скаргу Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі
Соснівської районної виконавчої дирекції в м. Черкаси Черкаського обласного
відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
залишити без задоволення.

Постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 29 вересня 2005
року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: