Справа № 22а-38/07
Суддя: Міцней В.Ф.
Дата ухвалення: 2007-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого: Кімстача П.П.

суддів: Міцнея В.Ф., Галичанського А.Д.

секретаря: Орлецької Я.І.

за участю ОСОБА_3,
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника ОСОБА_1. - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Великокучурівської
сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, третя особа на
стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання частково недійсним рішення
виконавчого комітету сільської ради від 12 квітня 1995 року НОМЕР_1, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Сторожинецького районного суду
Чернівецької області від 1
грудня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2006 року
ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до Великокучурівської сільської ради про
визнання частково недійсним рішення виконавчого
комітету сільської ради від 12 квітня 1995 року НОМЕР_1. Посилалася на те, що рішенням
виконкому Великокучурівської сільської ради від 26 жовтня 1994
року їй було виділено в користування земельну ділянку площею 0,25 га. У
квітні 1995 року вона звернулася до сільської ради із заявою про виділення її
дочці - ОСОБА_5, яка на той час перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, під будівництво
земельну ділянку площею 0,05 га із земельної ділянки, що знаходилася в її
користуванні. Проте її заяву було вилучено та подано до сільської ради іншу
заяву від її імені, в якій зазначено прохання виділити її колишньому зятю -
ОСОБА_3 під будівництво земельну ділянку площею 0,10 га із закріпленої за нею
земельної ділянки. В кінці травня 2005 року вона звернулася до сільської ради і
в червні 2005 року отримала копію цієї
заяви та витяг з рішення виконкому сільської ради

справа 22а - 38/07 Головуючий у 1-й інстанції

категорія 14/37 Яківчик І.В.

Доповідач
Міцней В.Ф.

від 12 квітня 1995 року НОМЕР_1. Пунктом 1/9 цього рішення надано дозвіл ОСОБА_3 на перебудову на
земельній ділянці площею 010 га, виділеної йому з її земельної
ділянки. Оглянувши копію заяви, вона впевнилась, що заява написана не нею, а
іншою особою. Ця обставина підтверджується довідкою експерта. Згоди на
вилучення у неї частини земельної ділянки та виділення її ОСОБА_3 вона не
давала. Просила суд визнати недійсним рішення виконкому Великокучурівської
сільської ради НОМЕР_1 від 12 квітня 1995 року в частині
надання ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,10
га.

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 1 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1. задоволено.

Визнано недійсним рішення виконкому
Великокучурівської сільської ради НОМЕР_1
від 12 квітня 1995 року в частині
надання ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,10
га.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1., посилаючись
на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги
ст.ст.99-103 Кодексу адміністративного судочинства України та чинної на той час
ст.248-5 ЦПК України 1963
року щодо строку оскарження вищевказаного рішення виконкому. На думку
апелянта, ОСОБА_1. було відомо про наявність рішення виконкому від 12 квітня
1995 року НОМЕР_1 ще у 1995 році, оскільки вона після прийняття виконкомом
цього рішення допомагала йому та ОСОБА_5. в спорудженні будинку на спірній
земельній ділянці. Окрім того, в березні 2005
року ОСОБА_5. звернулася до суду з позовом про визнання права власності на
самочинне незакінчене будівництво, поділ його в натурі та виділ долі із майна
колишнього двору. Під час розгляду даної справи ОСОБА_1. звернулася до експерта
науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Чернівецькій області, який провів дослідження
заяви про виділення йому спірної земельної ділянки. Довідка експерта
складена 26 квітня 2005 року, але
ОСОБА_1. звернулася до суду 1 червня 2006 року і тим самим пропустила річний
строк для звернення до адміністративного суду, передбачений ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник підтримали вимоги
апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_1. апеляційну скаргу не визнала, вважає, що постанова
суду є законною і підстав для її скасування немає.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід відхилити, а
постанову суду слід залишити без змін з наступних підстав. Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції вірно виходив з того, що
позивачка не відмовлялася від користування спірною земельною ділянкою і
сільською радою не приймалося рішення про припинення права користування цією земельною ділянкою та її вилучення з метою
передачі у користування ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконкому
Великокучурівської сільської ради від 26
жовтня 1994 року
позивачці було виділено в користування земельну ділянку площею 0,25 га (а.с.5).

Рішенням виконкому
Великокучурівської сільської ради від 12 квітня 1995 року із
вказаної земельної ділянки 0,10
га було виділено ОСОБА_3 (а.с.6).

Судом встановлено, що рішення виконкому про виділення ОСОБА_3 спірної земельної
ділянки було прийнято на підставі заяви, поданої від імені ОСОБА_1.

Як вбачається з довідки експерта від 12
жовтня 2005 року НОМЕР_2, зазначена заява
написана не позивачкою, а іншою особою (а.с.7).

Вказана
обставина апелянтом не заперечується.

Окрім того, відповідно до ст.29 ЗК України в редакції від 1992 року, що
була чинна на час виникнення цих правовідносин, припинення права користування земельною ділянкою у разі
добровільної відмови землекористувача провадиться за його заявою на
підставі рішення відповідної Ради.

Згідно зі ст. 31 цього ж Кодексу вилучення земельних ділянок з метою
передачі їх у користування громадянам, підприємствам і організаціям провадиться
за згодою землекористувачів на підставі рішення відповідних Рад.

Судом встановлено, що позивачка не відмовлялася від користування земельною
ділянкою площею 0,10 га і
рішення про припинення права користування нею та вилучення її з метою передачі
ОСОБА_3 Великокучурівською сільською радою не приймалося.

Доводи апелянта про те, що позивачкою пропущено
строк для звернення до суду з адміністративним позовом, є необгрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1. у червні 2005 року стало
відомо про те, що заява про виділення ОСОБА_3 спірної земельної ділянки
написана не нею і тоді ж вона звернулася до суду з позовом про визнання
недійсним рішення виконавчого комітету сільської ради від 12 квітня 1995 року.

Сторожинецький районний суд, розглянувши справу за даним позовом в порядку
цивільного судочинства, 18
січня 2006 року
ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1..

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 5 квітня 2006 року скасовано рішення районного суду від 18 січня 2006 року і провадження у справі закрито
з тих підстав, що дана позовна заява не може бути розглянута в порядку
цивільного судочинства.

22 травня 2006 року ОСОБА_1.
звернулася до суду з адміністративним позовом до Великокучурівської сільської
ради про визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету сільської
ради від 12 квітня 1995 року НОМЕР_1.

Таким чином, ОСОБА_1. не пропустила передбачений ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства України строк для звернення до суду.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку,
що постанову суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи апеляції не дають підстав для її скасування та
ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 196,
198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької
області від 1 грудня 2006 року у даній
справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання нею
законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/ З оригіналом згідно: