Справа № к-2351/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2007 року м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі

головуючого-судді Бутенка В.І.,

суддів: Лиски
Т.О., Панченка О.І., Сороки М.О., Штульмана І.В.,

при секретарі
Ткаченко О.М.,

за участю представника Генеральної прокуратури України
Солодкої Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку
касаційного провадження адміністративну справу за касаційною скаргою
прокуратури Черкаської області на рішення Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 26 квітня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області
від 20 липня 2005 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної
прокуратури України, прокуратури Черкаської області, Управління Державного
казначейства України в Черкаській області про визнання наказу про звільнення з
роботи незаконним та поновлення на роботі, визнання запису в трудовій книжці та
наказу про позбавлення класного чину незаконними, про стягнення надбавок - за вислугу
років, за виконання особливо важливих робіт, за високі досягнення у праці, та
про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної громадянину
незаконними діями органів прокуратури, -

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Генеральної
прокуратури України, прокуратури Черкаської області, Управління державного
казначейства в Черкаській області про визнання наказу про звільнення з роботи
незаконним, про поновлення на роботі, про визнання запису в трудовій книжці та
наказу про позбавлення класного чину незаконним, про стягнення надбавок за
вислугу років, за виконання особливо важливих робіт, за високі досягнення в
праці, про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяними
незаконними діями органів прокуратури, посилаючись на те, що він працював
ІНФОРМАЦІЯ_1 прокуратури Черкаської області і наказом прокурора Черкаської
області НОМЕР_1 був звільнений із займаної посади з 20.09.1983 року на підставі
п.4 ст. 40 та п.1 ст. 41 КЗпП України.

Наказом прокурора Черкаської області НОМЕР_2, наказ
НОМЕР_3 змінено, згідно якого ОСОБА_1 звільнено з посади з 15 травня 1985 року
за вчинення ганебних вчинків.

23 травня 1983 року відносно нього прокуратурою УРСР
незаконно було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч.2
ст. 125 та ч.2 ст. 84 КК УРСР. Дана кримінальна справа розслідувалась в
декількох областях, неодноразово зупинялось розслідування, поновлювались строки
слідства, йому було пред'явлено звинувачення і обрана міра запобіжного заходу в
вигляді підписки про невиїзд, обвинувачення неодноразово змінювалось на різні
склади злочину, які він не вчинював, накладався арешт на його майно. І лише
постановою Придніпровського районного суду від 31.10.2001 року провадження по
порушеній відносно нього кримінальній справі закрито за відсутністю складу
злочину з посиланням на декриміналізацію діяння в зв'язку з введенням в дію
нового Кримінального кодексу України. Ухвалою Верховного Суду України від
26.03.2004 року постанову Придніпровського районного суду від 31.10.2001 року
змінено і виключено з її мотивувальної частини посилання суду, як на одну з
підстав закриття провадження по кримінальній справі - декриміналізацію діяння,
за яким ОСОБА_1 було пред'явлено звинувачення і справа закрита лише за
підставою відсутністю в його діях складу злочину. Таким чином на протязі більше
15 років органами прокуратури відносно нього незаконно проводилось слідство та
окремі слідчі дії, які обмежували його життя, принижували перед суспільством та
сім'єю, він був позбавлений роботи, підірвали віру в справедливість.
Незаконними діями органів прокуратури йому спричинено матеріальну та моральну
шкоду.

Просив суд визнати незаконними накази прокуратури
Черкаської області НОМЕР_3 та НОМЕР_2 про звільнення його з роботи, а час
протягом якого незаконно було відсторонено від роботи, зарахувати до стажу
державної служби, поновити йому класний чин працівника прокуратури та стягнути
втрачений заробіток з урахуванням відповідних надбавок та моральної шкоди в
сумі 532 930,00 гривень.

Рішенням Придніпровського районного суду від 26 квітня
2005 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано накази НОМЕР_3 та
НОМЕР_2 про звільнення ОСОБА_1 з роботи незаконними та поновлено на посаді
прокурора слідчого відділу прокуратури Черкаської області. Час відсторонення
ОСОБА_1 від роботи зараховано до стажу державної служби. Поновлено ОСОБА_1
класний чин працівника прокуратури - радник юстиції.

Стягнуто з Управління Державного казначейства України в
Черкаській області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування втраченого
заробітку

45 197,14 грн. та 30 000,00 грн. моральної шкоди і судові
витрати по справі в сумі 1413,56 грн. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на
роботі та стягненні середньомісячного заробітку за один місяць допущено до
негайного виконання.

Ухвалою судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області від 20 липня
2005 року частково задоволені апеляційна скарга Управління Державного
казначейства в Черкаській області та апеляційне подання Генпрокуратури України
на вказане рішення Придніпровського районного суду .

Змінено його резолютивну частину: постановлено списати
матеріальну шкоду в сумі 45 197,14 грн., моральну шкоду в сумі 30 000,00 грн.
та судові витрати в сумі 1413,56 грн. на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету
України через Державне казначейство України в порядку визначеному ст. 37 Закону
України „Про Державний бюджет України на 2005 рік", а також виключено з
резолютивної частини судового рішення вказівку про зарахування періоду
відсторонення ОСОБА_1 від роботи з 14 вересня 1983 року до стажу державної
служби.

В іншій частині рішення Придніпровського районного суду
м. Черкас від 26 квітня 2005 року залишено без змін.

В касаційній скарзі представник прокуратури Черкаської
області просить зазначені рішення скасувати,
оскільки суди попередніх інстанцій при розгляді справи допустили
невідповідність свої висновків фактичним обставинам справи та постановили
рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права та постановити
нове рішення, яким ОСОБА_1 відмовити в
позові.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи на
предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення присутніх у судовому
засіданні представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 23 травня 1983 року
відносно ОСОБА_1 прокуратурою УРСР було порушено кримінальну справу за ознаками
злочину, передбаченого ст.ст. 125 ч.2 та 84 ч.2 КК УРСР. Наказом прокурора
Черкаської області НОМЕР_3 ОСОБА_1
звільнено з займаної посади з 20.09.1983 року на підставі п.4 ст. 40 та п.1 ст.
41 КЗпП України.

30 липня 1983 року ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення за
ст. 165 ч.1 КК УРСР і постановою від 14.09.1983 року ОСОБА_1 відсторонений від
роботи. Наказом прокурора Черкаської області НОМЕР_2 наказ НОМЕР_3 змінено і
ОСОБА_1 звільнено з посади з 15 травня 1985 року за вчинення ганебних вчинків
(вчинення злочину) на підставі Положення про заохочення та дисциплінарну
відповідальність прокурорів і слідчих органів прокуратури СРСР.

Порушена кримінальна справа розслідувалась в декількох
областях, неодноразово зупинялась та закривалась провадженням по
нереабілітуючим підставам, але за скаргами позивача постанови були скасовані,
обрана міра запобіжного заходу в вигляді підписки про невиїзд, накладався арешт
на його майно та виконувались інші процесуальні дії.

Постановою Придніпровського районного суду від 31.10.2001
року провадження по порушеній відносно ОСОБА_1 кримінальній справі закрито в
зв'язку з декриміналізацією вчиненого ним діяння та відсутністю в його діях
складу злочину на підставі ст.6 п.2 КПК України та Прикінцевих та перехідних
положень КК України в редакції 2001 року.

Ухвалою Верховного Суду України на спільному засіданні
судової палати у кримінальних справах та Військової судової колегії від 26
березня 2004 року задоволено частково клопотання заступника Генпрокурора
України та ОСОБА_1 і змінено постанову Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 31 жовтня 2001 року відносно ОСОБА_1 та виключено з мотивувальної
частини посилання, як на підставу закриття справи - на декриміналізацію діяння,
передбаченого ч.2 ст. 125 КК України 1960 року.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивач ОСОБА_1 був
незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності, а також незаконно
звільнений правильно поновив його на роботі, з чим погодився суд апеляційної
інстанції, обґрунтовано виключивши з резолютивної частини судового рішення
вказівку про зарахування періоду відсторонення позивача від роботи з 14 вересня
1983 року до стажу державної служби та змінивши її в частині стягнень сум
втраченого заробітку, моральної шкоди і судових витрат.

До названих
правовідносин судом першої інстанції
вірно застосовані правові норми, зокрема "Положення про порядок
відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів
дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затверджене Указом
Президії Верховної Ради СРСР від 18.05.1981 року, Закон України "Про
порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів
дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", так як
правовідносини виникли в 1983 році і завершились після закриття кримінальної
справи, а заходи, що були застосовані відносно ОСОБА_1 - підписка про невиїзд
та відсторонення від роботи, а потім і звільнення з роботи мали свою дію до
2001 року, часу закриття справи судом.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки
сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову
оцінку, суди постановили рішення, що відповідають вимогам закону. Висновки
судів достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи
письмовими доказами

При вирішенні
справи судами правильно застосовані норми матеріального права, порушень норм
процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи,
колегією суддів не встановлено.

Приведені в
касаційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками
судів.

Відповідно до ст.
86 КАС України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати
докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному
і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Перевіривши справу
в повному об'ємі, судова палата приходить до висновку про обґрунтованість
висновків суду та безпідставність приведених в касаційній скарзі доводів.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України, суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 220, 221,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу прокуратури Черкаської області залишити
без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26
квітня 2005 року та ухвалу судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Черкаської області від 20 липня 2005
року - залишити без змін.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від
27.12.2006 року про зупинення виконання рішення
Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2005 року та
ухвали апеляційного суду Черкаської області
від 20 липня 2005 року вважати такою, що втратила чинність.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
оскарженню не підлягає за винятком випадків, передбачених ст. 237 КАС України.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом
згідно

Суддя