Справа № К-9908/06
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2007-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2007 р. №
К-9908/06

Вищий адміністративний суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача Рибченка
А.О.

Суддів: Брайка
А.І.

Голубєвої
Г.К.

Карася
О.В.

Федорова
М.О.

при секретарі судового засідання: Сорокіній Л.В.

за участю представників:

позивача: Гінтєр
К.Ф., дов. № 2639/10 від 05.04.2006 р.

відповідача: не
з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 02.02.2005
р.

у справі № 20-12/390 господарського суду м. Севастополя

за позовом Державної податкової інспекції у Балаклавському районі міста Севастополя

до Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

про визнання суми податкового зобов'язання, -

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Севастополя
звернулась ДПІ у Балаклавському районі м. Севастополя з позовом про визнання
суми податкового зобов'язання СПД ОСОБА_1, яке було їй донараховано з
використанням непрямих методів за 2001р., а саме: донарахований прибутковий
податок з громадян в сумі 8 517,53 грн., податок на додану вартість в сумі 6
163 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 3 081,50 грн., про що
прийняті податкові повідомлення-рішення НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Рішенням господарського суду м. Севастополя
від 29.11.2004 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено в зв'язку з тим, що
позивач не мав права застосовувати непрямі методи визначення відповідачу
податкового зобов'язання за період діяльності 2001 року, тому що підпункт 4.3
статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ
(далі в тексті - Закон України № 2181-ІІІ) набрав чинність тільки з 1 січня
2002 року.

Постановою Севастопольського апеляційного
господарського суду від 02.02.2005 р. рішення суду першої інстанції змінено,
позов задоволено частково, визначено суми податкових зобов'язань СПД ОСОБА_1 по
податку на додану вартість в сумі 6 163 грн. та прибутковому податку з громадян
в сумі 8517,53 грн., в решті частини позову відмовлено.

Постанова апеляційного господарського суду в
частині задоволення позовних вимог мотивована тим, що СПД ОСОБА_1 в 2001 році
своєчасно подавала податкові декларації про доходи і по ПДВ, але при проведенні
контролюючим органом документальної перевірки не підтвердила відомості,
приведені в цих деклараціях, документами обліку в порядку, встановленому
законодавством, а відповідно до пункту 4.3 статті 4 Закону України № 2181-ІІІ
такі обставини є підставою для визначення суми податкового зобов'язання
непрямим методом. Також суд апеляційної інстанції вказав на помилковість
висновку господарського суду м. Севастополя про те, що в зв'язку з набранням
чинності пунктом 4.3 статті 4 з 1 січня 2002 року це виключає можливість
визначення податкових зобов'язань за період, передуючий 1 січня 2002 року.

В частині відмови в задоволенні позовних
вимог про визначення суми податкового зобов'язання по штрафу в сумі 3 081,50
грн. за заниження ПДВ постанова мотивована тим, що позивач розрахував це податкове
зобов'язання без застосування непрямого методу, на законодавчо встановленій
ставці штрафу.

Не погоджуючись з
постановою суду апеляційної інстанцій, СПД ОСОБА_1 оскаржила її в касаційному
порядку.

В касаційній скарзі
скаржник просить скасувати вищевказане рішення суду апеляційної інстанції від
02.02.2005 р. з мотивів неправильного застосування норм матеріального права та
залишити в силі рішення господарського суду м. Севастополя від 29.11.2004 р.

В судове засідання
СПД ОСОБА_1 (скаржник) не з'явилась, не зважаючи на те, що була належно
повідомлена про день, місце і час розгляду справи, що підтверджується
повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, яке мається
в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 4
ст. 221 КАС України, неприбуття сторін або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце касаційного розгляду,
не перешкоджає судовому розгляду справи.

Перевіривши правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що СПД ОСОБА_1 в 2001 році своєчасно
подавала до ДПІ у Балаклавському районі м. Севастополя податкові декларації про
доходи і по ПДВ, але при проведенні контролюючим органом документальної
перевірки не підтвердила відомості, приведені в цих деклараціях, документами
обліку, а саме, не надала до перевірки Книгу обліку придбання, продажу товарів
(робіт, послуг) та Книгу обліку доходів і витрат (форми 10) за 2001 рік,
первинні документи представила не в повному об'ємі.

На підставі
вказаного, 16.03.2004 р. заступником керівника ДПІ у Балаклавському районі м.
Севастополя прийняті податкові повідомлення-рішення НОМЕР_1 та НОМЕР_2 про
розрахунок відповідачу податкових зобов'язань із застосуванням непрямих
методів.

Суд апеляційної
інстанції прийшов до вірного висновку, що обставини не надання документів
бухгалтерського та податкового обліку не дозволили податковому органу
розрахувати суми податкових зобов'язань звичайним шляхом, а відповідно до
підпункту 4.3 статті 4 Закону України № 2181-ІІІ це є підставою для визначення
суми податкового зобов'язання непрямим методом.

Відповідно до
підпункту 4.3 статті 4 Закону України № 2181-ІІІ непрямий метод визначення
податкового зобов'язання може застосовуватись у випадках, коди платником
податків декларацію було подано, але під час документальної перевірки, що
проводиться контролюючим органом, платник податків не підтверджує розрахунки,
наведені у декларації, наявними документами обліку в порядку, передбаченому
законодавством.

Твердження суду
першої інстанції про те, що в зв'язку з набранням чинності пунктом 4.3 статті 4
Закону України № 2181-ІІІ з 1 січня 2002 року визначення сум податкового
зобов'язання за непрямим методом можливо лише з 01.01.2002 р. правомірно
визнано Севастопольським апеляційним господарським судом таким, що не
відповідає нормам матеріального права, оскільки пунктом 19.1 статті 19 Закону
України № 2181-ІІІ визначено лише термін, з якого визначення сум податкового
зобов'язання можливе за непрямим методом, але не містить обмежень щодо
податкових періодів за які визначаються вказаним методом податкові зобов'язання
платника податків.

Також судова колегія
Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної
інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визначення суми
податкового зобов'язання по штрафу в сумі 3 081,50 грн. за заниження ПДВ,
оскільки це податкове зобов'язання було розраховано податковим органом без
застосування непрямого методу, на законодавчо встановленій ставці штрафу, а
згідно підпункту 19.3.6 пункту 19.3 статті 19 Закону України № 2181-ІІІ до 1
січня 2005 р. діяло правило, згідно якого якщо платник податків відмовляється
погоджувати податкове зобов'язання, нараховане податковим органом з
використанням непрямого методу, податковий орган зобов'язаний звернутись до
господарського суду з позовом про визнання такої суми податкового зобов'язання.

Безпідставним є
посилання скаржника на незастосування судом апеляційної інстанції положень
статті 5 Закону України № 2181-ІІІ, оскільки суми податкових зобов'язань нарахованих
ДПІ відповідачу з використанням непрямих методів в порядку підпункту 19.3.6
пункту 19.3 статті 19 Закону України № 2181-ІІІ підлягають визнанню такої суми
господарським судом, а відповідно, розрахунок таких сум податкових зобов'язань
не підлягає адміністративному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 02.02.2005 р.
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий (підпис) Рибченко А.О.

Судді (підпис) Брайко А.І.

(підпис) Голубєва Г.К.

(підпис) Карась О.В.

(підпис) Федоров
М.О.

З оригіналом згідно

Суддя Рибченко
А.О.