Справа № 4-3032/05/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року
м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Штульмана І.В., Лиски Т.О.,
Сороки М.О.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді
апеляційного суду Закарпатської області від 2 листопада 2004 року у
справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії судді Ужгородського
міськрайонного суду, -

встановила:

В липні 2004 року ОСОБА_1 звернувся
до суду в порядку Глави 31-А ЦПК України 1963 року із зазначеною скаргою, в
якій просив визнати незаконними дії Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області та судді цього суду щодо зволікання у розгляді цивільної
справи, допущенні порушень, що стосуються розгляду заяв про відвід судді,
клопотання про забезпечення доказів, відмови у наданні можливості для
ознайомлення з матеріалами справи, видачі тексту аудіо запису, копій
документів, порушенні строків складання протоколів судових засідань, внесення в
протоколи даних, що не відповідають дійсності, не розгляду зауважень на
протокол судового засідання.

Ухвалою судді апеляційного суду Закарпатської
області від 02.11.2004 р. в прийнятті скарги ОСОБА_1 відмовлено з тих підстав,
що вона не підлягає розглядові у судах, оскільки зі змісту скарги було
встановлено, що вона стосується актів і дій судді, пов'язаних зі здійсненням
правосуддя.

В касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення норм процесуального права та невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи, просив вказане судове рішення скасувати, а
матеріали за скаргою направити до того ж суду для вирішення питання по суті.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 211 КАС України,
підставами касаційного оскарження судового рішення є порушення судом норм
матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 2201,
суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Так, судом було встановлено, що
заявник звернувся зі скаргою, якою фактично оскаржуються процесуальні дії суду,
пов'язані зі здійсненням правосуддя, оскарження яких передбачено процесуальним
законодавством України.

У відповідності з роз'ясненнями
викладеними в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ
за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, юридичних, посадових і службових осіб у сфері
управлінської діяльності, які порушують права та свободи громадян" №13 від
03.12.1997 р., не можуть оскаржуватися до суду в порядку, передбаченому гл.
31-А ЦПК, рішення, дії чи бездіяльність службових осіб органів дізнання,
попереднього слідства, суду, прокуратури, органів, уповноважених розглядати
справи про адміністративні правопорушення, щодо яких кримінально-процесуальним,
цивільним процесуальним законодавством, законодавством про адміністративні
правопорушення встановлено інший порядок судового оскарження.

Посилання заявника щодо
невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи спростовується його
ж доводами викладеними в касаційній скарзі,
згідно яких він помилково вважає, що тривалий розгляд справи, відмова у наданні
можливості ознайомлення з матеріалами справи та інші дії можна віднести до
сфери управлінської діяльності, в той час коли вказані дії здійснюються в
рамках судового процесу, врегульованого відповідним процесуальним законом.

Оскільки ОСОБА_1 оскаржувались дії
суду, пов'язані зі здійсненням правосуддя, то відмовляючи в прийнятті його
скарги апеляційний суд діяв згідно чинного на момент звернення законодавства.

Зазначений висновок підтверджується
роз'ясненнями наданими Конституційним Судом України в своєму рішенні від 23
травня 2001 року

N 6-рп/2001 пунктом 4.2 якого
визначено, що відповідно до частини першої статті 124 Конституції України
правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя
судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129
Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і
судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним
процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які
стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття
справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в
касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать
до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно
до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і
дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм
процесуального права та відсутні передбачені

ст. 227 КАС України підстави для
його обов'язкового скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 2201,
223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення.

Ухвалу судді апеляційного суду
Закарпатської області від 2 листопада 2004 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її підписання та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених
ст. 237 КАС України.

Судді: (підписи)

З оригіналом
згідно

Суддя