Справа № 22а-212007р.
Суддя: Сулятицька М.М.
Дата ухвалення: 2007-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 лютого 2007 р. м. Чернівці

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у
складі:

головуючого: Чміля І.Х.

суддів: Заводян К.І., Сулятицької
М.М.

секретар: Владічан О.А.

за участю:
позивача ОСОБА_1, представників
відповідача -Константин О.В. та
Бужор Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в Герцаївському районі про перерахунок пенсії, виплату неотриманої пенсії та стягнення пені за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Герцаївського районного суду від 11 квітня 2005 року,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2004 р. ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в
Герцаївському районі про перерахунок пенсії, виплату неотриманої пенсії та
стягнення пені.

Зазначав, що у
червні 1998 року
йому була призначена пільгова пенсія за віком. Він подав довідку про його
заробітну плату за 5 років,
яка складала в місяць 415 руб., та інші документи, що підтверджують його трудовий стаж.

Вважав, що йому
неправильно було зараховано тільки ЗО років, 6 місяців трудового стажу, зокрема, неправильно обчислений
стаж роботи на Крайній Півночі, навчання у професійно - технічному
училищі та не враховано право на надбавку на утриманця.

Гарантована йому
при СРСР пенсія повинна складати 162
руб., що відповідно до курсу долара США -
1511 грн. У зв'язку з цим він недоотримав 107
257,85 грн. пенсії.

Справа № 22а-21 2007 р. Головуючий у І інстанції

Категорія: Акостакіоає О.Т.

Доповідач: Сулятицька М.М.

Виплата пенсії не в повному розмірі здійснена з вини
відповідача, тому з нього підлягає стягненню пеня в сумі 491 428 грн.

В ході розгляду
справи ОСОБА_1 збільшив розмір позовних вимог.

Просив зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Герцаївському
районі обчислити повний стаж 45
років, донарахувати та виплатити недоотриману пенсію разом з штрафними
санкціями в сумі 1 266
182 грн. В судовому засіданні суду першої інстанції просив стягнути з
відповідача недоотриману пенсію та пеню в розмірі 3 124 016,65 грн.

Рішенням Герцаївського районного суду від 11 квітня 2005
р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати
та постановити нове рішення, яким задовольнити його вимоги, а також зобов'язати
відповідача занести в його пенсійну облікову картку всі відомості про трудовий
стаж, умови праці, його неповнолітню дочку, провести перерахунок пенсії зі
всіма надбавками, замінити пенсійне посвідчення, видати посвідчення Ветеран
праці, перерахувати на його розрахунковий рахунок пенсію.

Посилався на те, що судом не взято до уваги, що при
обчисленні пенсії не застосовано положення ч.3 ст.1 Тимчасової Угоди між Урядом
України і Урядом Російської Федерації від 15
січня 1993 p., відповідно до
яких при призначенні пенсії застосовується законодавство тієї Сторони, яким
передбачено більше пільг.

При обчисленні трудового і страхового стажу не були застосовані норми
законів, міжнародних угод, які слід було застосовувати.

При призначенні пенсії не враховано тієї обставини, що на
його утриманні є неповнолітня дочка, тому він має право на надбавку на
утриманця.

Представники управління Пенсійного
фонду України в Герцаївському районі вважають, що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а рішення суду без змін, з тих підстав, що при обчисленні
трудового і страхового стажу, призначенні і перерахунку пенсії ОСОБА_1
застосовано положення Тимчасової Угоди, пенсійне законодавство України.
Пенсійні права позивача не були порушені.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача про зміст оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної
скарги, вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, перевіривши
матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без
задоволення.

Постановляючи рішення, суд правильно виходив з того, що при обчисленні стажу роботи, призначенні та
перерахунку пенсії права позивача, на які він посилався, не були
порушені, тому відмовив у задоволенні позову.

Висновки суду
відповідають фактичним обставинам справи.

Так, по справі встановлено, що за заявою ОСОБА_1 йому
була призначена пенсія за віком на пільгових умовах як особі, яка досягла 55
років і пропрацювала в районах Крайньої Півночі не менше 15 календарних років згідно ч. 1 ст. 1 Тимчасової Угоди між Україною і
Російською Федерацією про

2

гарантії
прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої
Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року.

Ст.4 цієї Тимчасової Угоди передбачено, що при обчисленні пенсії або її частини, яка відповідає тривалості трудового
стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які
прирівняні до районів Крайньої Півночі, до 1 січня 1991
року, на підставі ст.1 цієї Тимчасової Угоди на території України
визначення загального трудового стажу роботи, середньомісячного заробітку і
розміру пенсії здійснюється згідно з її законодавством.

Так як Законом України "Про пенсійне забезпечення" не було
передбачено пільгове обчислення стажу роботи, відпрацьованого в районах
Крайньої Півночі до 1.01.1991
р., то трудовий стаж на Крайній Півночі, відпрацьований ОСОБА_1
до 1.01.1991 p., був правильно
визначений в одинарному розмірі (рік за
рік). Середньомісячний заробіток та розмір пенсії ОСОБА_1 здійснено
згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Доводи апелянта про те, що при призначенні йому пенсії необхідно було
застосувати законодавство Російської Федерації згідно ч.3 ст.1 Тимчасової Угоди
є безпідставним. Такі правила застосовувались при визначенні виробленого у
районах Крайньої Півночі і місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої
Півночі, трудового стажу після 01.01.1991 року, так як згідно ч.1 ст.3
Тимчасової Угоди при призначенні пенсії у відповідності
зі ст. 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи
Російської Федерації відшкодовували витрати на виплату цієї пенсії у тій
частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах
Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі,
починаючи з 1 січня 1991 року.

З часу призначення пенсії до 31.12.2003 року ОСОБА_1
отримував максимальний розмір пенсії, який неодноразово збільшувався відповідно
до прийнятих постанов Кабінету Міністрів України.

До 31.12.2003 року
згідно ст.98 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ОСОБА_1
здійснювався перерахунок пенсії на підставі додатково поданих документів. Однак
розмір отримуваної пенсії не змінювався, так як був максимальним.

Відповідачем обґрунтовано зараховано до стажу
роботи ОСОБА_1, що дає право на пенсію, період навчання його у
Просікурянському УМСХ №10
Глибоцького району з 01.03.1960
р. по 01.02.1961 p., тобто 11 місяців. Вказане
підтверджено довідкою Глибоцького ПТУ -22
від 10.10.2003 року НОМЕР_1. Запис у трудовій
книжці про те, що стаж його роботи до вступу в Борковський з/с склав 1 рік не
підтверджено належними доказами.

У зв'язку з набранням чинності з 01.01.2004 року Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"
ОСОБА_1 з 01.01.2004 року було проведено перерахунок
страхового стажу та пенсії. Так, згідно п.5 Прикінцевих положень цього Закону тимчасово,
до прийняття

3

відповідного
закону, період роботи до 1
січня 1991 року в
районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої
Півночі, колишнього Союзу РСР, зараховується до страхового стажу в порядку і на
умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991
року.

Зазначений Закон зворотної дії не має, тому ОСОБА_1 на підставі трудових
договорів та відповідно до нормативно правових актів СРСР щодо пільг особам,
які працювали в районах Крайньої Півночі було проведено перерахунок пенсії з
урахуванням трудового стажу роботи в районах Крайньої Півночі з розрахунку півтора
року за один відпрацьований рік з 01.01.2004
р. Розрахунок заробітку та перерахунок пенсії здійснено згідно ст.ст. 27, 40, 43 Закону України
"Про державне пенсійне страхування" з врахуванням страхового стажу 40 років 10 місяців 12 днів, в тому
числі 22 роки 10 місяців 16 днів роботи на
Крайній Півночі.

Апелянт не навів аргументованих доводів щодо неправильності обчислення
страхового стажу, середнього заробітку та перерахунку пенсії.

Вимоги позивача щодо пільг відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" є безпідставними.

Відповідно до зазначеної норми Закону такими
пільгами користуються працівники, зайняті повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за Списком №1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України,
і за результатами атестації робочих місць.

Позивач на таких роботах не працював, а тому відповідач не застосовував до
нього положення ст.ст. 13,
100 цього Закону.

Ст. 21, ч.1, п «а»
Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачена надбавка до пенсії за
віком непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних
членів сім'ї.

Відповідно до п.15 Переліку надання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій документом, що посвідчує перебування на
утриманні непрацездатного члена сім'ї, є довідка уповноважених органів з місця
проживання, в тому числі, органів місцевого самоврядування про знаходження
непрацездатного на утриманні пенсіонера.

Позивач не надав документів про те, що його неповнолітня
дочка є членом його сім'ї і перебуває на його утриманні. Рішення суду про
стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини та виконавчий
лист, виданий на підставі цього рішення суду, спростовує той факт, що дочка
ОСОБА_1 є членом його сім'ї і перебуває на його утриманні.

Згідно ч.3 ст. 195 КАС
України суд апеляційної інстанції не може розглядати
позовні вимоги, які не були заявлені в суді першої інстанції. З цих міркувань
вимоги апелянта, зазначені в доповненні до апеляційної скарги знаходяться за
межами позовних вимог і не підлягають розгляду судом апеляційної інстанції.

З огляду на наведене, рішенням суду відповідає
встановленим обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права.
Підстав для його скасування немає.

4

Керуючись п.1 ч.1 ст. 199, ст. 200 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Герцаївського районного суду від 11 квітня 2005 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з дня складення повного тексту ухвали.

Головуючий:
/підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: