Справа № 22-а-73/2007р.
Суддя: Білецький О.М.
Дата ухвалення: 2007-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-73
/ 2007 р. Головуючий у 1-й інстанції - Бакланов Р.В.
Категорія - 22 Суддя-доповідач - Білецький О.М.
УХВАЛА

іменем України

6 лютого 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської
області в складі:

головуючого - Білецького О.М.

суддів - Рибалки В.Г., Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового
засідання - Кияненко Н.М.

та осіб, які беруть участь у справі - представника позивача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Лебединського районного суду Сумської області від 5
грудня 2006 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сумського обласного військового комісаріату про
порушення конституційних прав та свобод, визнання дій
неправомірними, зобов'язання перерахунку пенсії і грошової допомоги,

встановила:

Постановою Лебединського районного суду від 05 грудня 2006 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить цю постанову
скасувати і ухвалити нову постанову про задоволення його адміністративного
позову в повному обсязі.

Вислухавши
пояснення, дослідивши матеріали та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з
таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 у званні ІНФОРМАЦІЯ_1 був звільнений з військової служби на пенсію у зв'язку зі скороченням
штатів і наказом НОМЕР_1 від 31 грудня 1992 року командира військової частини №44154 він був виключений із списків
особового складу. Його вислуга складає 22 роки.

З 1 січня 1993 року позивачу призначено пенсію за вислугу років як
пенсіонер Міністерства оборони України.

В відповідно до змін у пенсійному законодавстві, відповідач неодноразово
проводив перерахунок розміру пенсії позивача.

Зокрема, з 1
липня 1999 року було перераховано пенсію відповідно до Указу Президента України
від 29 січня 1999 року №98/99.

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону
України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців..."
та п.7 Постанови КМУ № 393 від 17 липня 1992 року, пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Законом,
обчислюються з урахуванням таких видів грошового
забезпечення: відповідного окладу за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням, окладу за військове звання,
процентної надбавки за вислугу років, надбавки за вчене звання, вчену ступінь, кваліфікацію і умови
служби. Такі вимоги норм Закону діяли до 01 січня 2005 року.

При цьому розмір додаткових видів грошового забезпечення визначається ( за
вибором тих, хто звернувся за пенсією), за 24 останні календарні місяці служби
підряд або за будь-які 60 календарних місяців служби підряд, незалежно від
наявних перерв у службі.

Таким чином, в
базовий розрахунок були включені посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і
особливі умови служби.

2

Указом
Президента України № 847/99 від 14 липня 1999 року з 01 вересня

1999 року військовослужбовцям (крім
військовослужбовців строкової служби) була встановлена щомісячна надбавка за
службу в Збройних Силах України в розмірі 40% посадового окладу.

Указами
Президента України № 173 від 23 лютого 2002 року і №
389 від 05 травня

2003 року було
передбачено, відповідно, надбавку в розмірі 100% грошового забезпечення

(окладів та
надбавки за вислугу років) і надано право Міністрові Оборони встановлювати

військовослужбовцям,
які мають високі результати, щомісячні надбавки за безперервну службу

у відсотках до
грошового забезпечення, у т.ч. понад 25 років - 90%.

З наведеного
вбачається, що позивач, який не отримував під час служби зазначених надбавок,
як додаткових видів грошового забезпечення, оскільки звільнився зі служби в
1992 році, не має права на перерахунок пенсії з їх врахуванням.

Місцевий суд
прийшов також до вірного висновку про відсутність правових підстав для
включення до складу грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія і
премії, яку не отримував позивач.

Виходячи зі
змісту п.3
Постанови КМУ № 829 від 22 травня 2000 року та розділу 34 Положення про порядок
виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України,
затвердженого наказом Міністра Оборони № 75 від 05 березня 2001 року, якими
надано право командирам військових частин преміювати військовослужбовців та
позбавляти премій за певних умов, передбачених відповідною Інструкцією, премії
не є тим постьійним додатковим видом грошового забезпечення, з урахуванням
якого до 01 січня 2005 року повинна була бути обрахована пенсія.

Вірність висновків
суду підтверджується і наявністю Постанов КМУ № 1576 від 25 жовтня 2002 року, №
1350 від 27 серпня 2003 року та № 895 від 13 липня 2004 року, які передбачали
для осіб, у складі грошового забезпечення яких не було додаткових видів грошового забезпечення (крім відсоткової надбавки
за вислугу років) підвищення рівня раніше призначених їм пенсій,
відповідно на 10%, 20%, 40%. Ці постанови були застосовані і до позивача.

Його доводи щодо
дискримінації на 50% на отримання пенсії за 2005 рік суперечать положенням
ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців..." і прикінцевим
положенням в редакції Законів від 15 червня 2004 року № 1769-IV та від 16 грудня

2004 року №2255-IV.

Виходячи з
наведеного, відсутні й правові підстави для перерахунку виплаченої при
звільненні грошової допомоги, яка є одноразовою виплатою й індексації не
підлягає.

Таким чином,
постанова суду першої інстанції, ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому
підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись
ст.ст.195,198,200,205,206 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Лебединського районного суду Сумської області від 05 грудня
2006 року - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом
одного місяця

з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого

адміністративного суду України.