Справа № 4-2075/05/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2007-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
Головуючого - судді Ліпського Д.В.,
суддів: Амєліна С.Є.,Гуріна М.І.,Кобилянського М.Г.,Юрченка В.В.,
секретар: Замега Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на
висновок та рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України за її касаційною скаргою та її представника
ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м.Києва від 11 грудня 2003 року
та на ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 15 березня 2004 року, -
У листопаді 2003 року ОСОБА_1
звернулась до суду зі скаргою на висновок Вищої кваліфікаційної комісії суддів
України від 21 квітня 2003 року та рішення від 5 вересня 2003 року. Свої вимоги
позивач мотивувала тим, що з 1993 року вона є ІНФОРМАЦІЯ_1 Індустріального суду
м.Дніпропетровська та 12 березня 2003 року її повноваження ІНФОРМАЦІЯ_1
закінчилися і нею була подана заява про обрання ІНФОРМАЦІЯ_1 безстроково. 21
квітня 2003 року, на підставі характеристики, виданої головою Індустріального
суду м.Дніпропетровська, відповідач неправомірно вирішив відмовити у задоволенні
подання Голови Верховного Суду України, щодо рекомендації для обрання її
ІНФОРМАЦІЯ_1 безстроково на яке вона подала скаргу. Рішенням відповідача від 5
вересня 2003 року у задоволенні її скарги на рішення від 21 квітня 2003 року
відмовлено. Вважаючи висновок та рішення відповідача неправомірними і такими,
що порушують її права просила скасувати висновок Вищої кваліфікаційної комісії
суддів України від 21 квітня 2003 року та рішення Вищої кваліфікаційної комісії
суддів України від 5 вересня 2003 року.
Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від
15 березня 2004 року залишено без змін рішення Печерського районного суду
м.Києва від 11 грудня 2003 року, яким в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеними рішеннями суду позивач та її представник звернулися з
касаційними скаргами до Верховного Суду України, який направив їх разом зі
справою до Вищого адміністративного суду України.
В касаційній скарзі позивач та її
представник просять скасувати рішення Печерського районного суду м.Києва від 11
грудня 2003 року та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 15 березня 2004 року,
а справу направити на новий розгляд, оскільки суди першої та апеляційної
інстанцій порушили норми матеріального та процесуального права, а саме : суди
не визначили коло нормативно-правових актів, якими повинна була керуватися
комісія, порушили вимоги ст.ст. 171, 202-1, 203, 301, 314 ГПК України; висновок
ВККСУ підписаний не тим складом членів кваліфкомісії, які брали участь в
засіданні та не підписаний одним з членів цієї комісії, допущені порушення
Конституції України та Конвенції про захист прав людини.
доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши доводи касаційної скарги за
матеріалами справи , колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами
встановлено, що 21 квітня 2003 року, на підставі ст. 128 Конституції України та
ст. 61 Закону України «Про судоустрій України», висновком Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України подання Голови Верховного Суду України про дачу
рекомендації, щодо можливості обрання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено без
задоволення та відмовлено їй у дачі рекомендації. Не погоджуючись з цім
висновком ОСОБА_1 звернулася зі скаргою до голови Вищої кваліфікаційної комісії
суддів України, в якій просила скасувати цей висновок і
призначити їй повторний (додатковий) іспит. На підставі ст. 84 Закону України
«Про судоустрій України» рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 5 вересня 2003 року їй відмовлено у
ч. 6 ст. 95 Закону України «Про судоустрій України» рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, з питань кваліфікаційної комісії атестації може
бути оскаржено до суду лише у разі порушення встановленого законом порядку
задоволенні скарги суди виходили з того, що висновок і рішення Вищої
кваліфікаційної комісії суддів України
прийнято без порушення порядку розгляду цих питань, що є підставою для відмови
в задоволенні скарги.
скарзі позивач та її представник посилаються на порушення судами норм
матеріального та процесуального права, які були зазначені в апеляційній скарзі
та були предметом розгляду апеляційної
інстанції. Судом апеляційної інстанції встановлено, що доказів, які б вказували
на порушення суб'єктом оскарження встановленого порядку розгляду питань
кваліфікаційної атестації, позивач не надала і в матеріалах справи їх немає.
норм Закону України «Про судоустрій України», які регулюють діяльність та
повноваження Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, при розгляді скарги на рішення цієї комісії суди не можуть
перевіряти та давати оцінку рівню професійних знань ІНФОРМАЦІЯ_1, його
особистим та моральним якостям. Відповідно до ст. 94 цього Закону саме до
повноважень кваліфікаційної комісії віднесено вирішення зазначених питань, а
тому, посилання ОСОБА_1 на допущену судами неповноту з'ясування вказаних
аспектів її ІНФОРМАЦІЯ_2 діяльності не ґрунтується на законі.
ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати
докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені
в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
обставин, висновок суду першої та апеляційної інстанції про те, що при вирішенні
питання про відмову в рекомендації ОСОБА_1 для обрання ІНФОРМАЦІЯ_1
Індустріального районного суду м.Дніпропетровська безстроково та про відмову в
задоволенні її скарги на рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України , суб'єктом оскарження було дотримано
встановленого законом порядку розгляду цих питань, є обґрунтованим.
Враховуючи те, що посилання касаторів в касаційних скаргах на
порушення судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого
підтвердження при розгляді даної справи, а судами повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм
належна оцінка у рішенні, яке належним чином
мотивоване і за своїм змістом та формою відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону, касаційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230 КАС України,
колегія суддів -
Касаційні скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 15 березня 2004 року та
рішення Печерського районного суду м.Києва від 11 грудня 2003 року по справі за
скаргою ОСОБА_1 на висновок та рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає та
набирає законної сили з моменту проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Д.В.
Ліпський

судді : С.Є. Амєлін

М.І. Гурін

М.Г. Кобилянський

В.В.
Юрченко