Справа № К-9797/06
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2007-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Костенка М.І., Маринчак Н.Є., Усенко Є.А., Шипуліної
Т.М.,

при секретарі Павлушко Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим

на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від
21 лютого 2005 року

у справі № 2-10/9174-2004

за позовом Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної
Республіки Крим

до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1

про стягнення штрафних санкцій

та за зустрічним позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної
Республіки Крим

про визнання недійсним рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2004 року ДПІ у м. Ялта АР Крим звернулось до
суду з позовом до СПД - ФО ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій в сумі 9 953,
11 грн. як таких, що добровільно не сплачені.

У
вересні 2004 року СПД - ФО ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до
ДПІ у м. Ялта АР Крим про визнання недійсним повідомлення - рішення № НОМЕР_1
від 21 травня 2003 року та рішення № НОМЕР_2 від 26 вересня 2003 року.

Рішенням
господарського суду АР Крим від 02 листопада 2004 року зустрічний позов задоволено.
Визнано недійсними рішення ДПІ у м. Ялта АР Крим № НОМЕР_1 від 21 травня 2003
року та № НОМЕР_2 від 26 вересня 2003 року. Стягнуто з ДПІ у м. Ялта АР Крим на
користь СПД - ФО ОСОБА_1 85, 00 грн. державного мита та 118, 00 грн. витрат на
інформаційне - технічне забезпечення. В задоволенні первісного позову
відмовлено.

Постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2005 року
рішення господарського суду АР Крим від 02 листопада 2004 року змінено та
викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позов
задовольнити частково. Стягнути з СПД - ФО ОСОБА_1 на користь Державного
бюджету України 8 953, 11 грн. В решті позову відмовлено. Зустрічний позов
задовольнити частково. В позовних вимогах про визнання недійсним податкового
повідомлення - рішення ДПІ у м. Ялта АР Крим № НОМЕР_1 від 21 травня 2003 року
в частині застосування фінансових санкцій в сумі 9 526, 00 грн. відмовити.
Визнати недійсним рішення ДПІ у м. Ялта АР Крим № НОМЕР_1 від 21 травня 2003
року в частині визначення штрафних санкцій в сумі 9 526, 00 грн. сумою
податкового зобов'язання СПД - ФО ОСОБА_1 Визнати недійсним рішення ДПІ у м.
Ялта АР Крим № НОМЕР_2 від 26 вересня 2003 року про застосування фінансових
санкцій в сумі 1000, 00 грн. Стягнути з СПД - ФО ОСОБА_1 на користь держави
державне мито в сумі 89, 53 грн. Стягнути з ДПІ у м. Ялта АР Крим на користь
СПД - ФО ОСОБА_1 витрати на сплату державного мита в сумі 42, 50 грн. і 59, 00
грн. витрат на інформаційне - технічне забезпечення судового процесу». Стягнуто
з СПД - ФО ОСОБА_1 на користь держави за апеляційне оскарження державне мито в
сумі 66,01 грн.

В
касаційній скарзі ДПІ у м. Ялта АР Крим просить частково скасувати постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2005 року та
постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ДПІ у м. Ялта АР
Крим про стягнення штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1000, 00 грн.,
застосованих рішенням № НОМЕР_2 від 26 вересня 2003 року.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо
дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судами
було встановлено, що ДПІ у м. Ялта АР Крим провела перевірку з контролю за
здійсненнями розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівково обороту
суб'єктами підприємницької діяльності, за результатами якої було складено акт №
НОМЕР_3 від 03 травня 2003 року. Перевіркою було встановлено, що сума готівки
на місці розрахунків на 1 837 ,20 грн. перевищує суму, що зазначена у
розрахунковій книжці, у зв'язку з чим ДПІ у м. Ялта АР Крим на підставі п. 1
ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосувала до СПД - ФО
ОСОБА_1 фінансову санкцію у сумі 9 186, 00 грн. Крім того, актом перевірки №
НОМЕР_3 від 03 травня 2003 року встановлено, що при продажу товарів не була
виписана та видана квитанція, у зв'язку з чим ДПІ у м. Ялта АР Крим на підставі
п. 3 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосувала до
СПД - ФО ОСОБА_1 фінансову санкцію у сумі 340, 00 грн.

На
підставі зазначеного акту ДПІ у м. Ялта АР Крим винесла повідомлення - рішення
№ НОМЕР_1 від 21 травня 2003 року, яким визначено фінансові санкції в сумі 9
526, 00 грн.

19
вересня 2003 року ДПІ у м. Ялта АР Крим провела перевірку з контролю за
здійсненнями розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу
суб'єктами підприємницької діяльності, за результатами якої було складено акт №
НОМЕР_4. Перевіркою було встановлено здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями вітчизняного виробництва за цінами, що є нижчими
мінімальних, у зв'язку з чим ДПІ у м. Ялта АР Крим на підставі ч. 2 ст. 17
Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосувала до
СПД - ФО ОСОБА_1 фінансову санкцію в сумі 1 000, 00 грн. На підставі
зазначеного акту ДПІ у м. Ялта АР Крим прийняла рішення про застосування
фінансових санкцій № НОМЕР_2 від 26 вересня 2003 року, яким визначено фінансові
санкції в сумі 1 000, 00 грн.

Суд
першої інстанції, відмовляючи в задоволенні первісного позову та задовольняючи
зустрічний позов, виходив з того, що штрафні санкції за порушення Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» не відносяться до обов'язкових платежів в
розумінні Закону України «Про систему оподаткування», а тому застосування та
стягнення штрафних санкцій за порушення правил торгівлі не можуть здійснюватись
у відповідності із Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Крім того, на думку
суду першої інстанції, в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження
факту торгівлі в магазині НОМЕР_5, який належить СПД - ФО ОСОБА_1, оскільки за
адресою: АДРЕСА_1 знаходиться декілька об'єктів торгівлі, які належать різним
суб'єктам господарювання, а особа гр. ОСОБА_2 та факт укладення СПД - ФО ОСОБА_1
з нею договору на реалізацію товару були встановлені з її слів і документально
не підтверджені, докази контрольної закупки товару та розрахунковий документ
(квитанція) відсутні, з актом перевірки СПД - ФО ОСОБА_1 не був ознайомлений у
зв'язку з чим, він носить односторонній характер і не можуть бути доказом по
справі. Враховуючи вищевикладене, та той факт, що твердження СПД - ФО ОСОБА_1
про те, що в магазині НОМЕР_5, який він орендує у ТОВ «Ялта - Бакалія»,
перевірка не проводилась, а в травні 2003 року торгівля здійснювалась товарами
бакалійної групи і реалізацію здійснював він сам, не спростовано, суд першої
інстанції дійшов висновку про відсутність законних підставі для накладення на
СПД - ФО ОСОБА_1 штрафних санкцій в розмірі 9 526, 00 грн.

Визнаючи
недійсним рішення № НОМЕР_2 від 26 вересня 2003 року, суд першої інстанції
посилався на те, що застосування фінансових санкцій, передбачених Законом
України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», не
відноситься до компетенції ДПІ у м. Ялта АР Крим згідно з положеннями Закону
України «Про державну податкову службу в Україні».

Суд
апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи
первісний позов в частині стягнення з СПД - ФО ОСОБА_1 8 953, 11 грн. штрафних
санкцій, виходив з того, що перевірка, за результатами якої було складено акт №
НОМЕР_3 від 03 травня 2003 року, була здійснена в магазині, що належить СПД -
ФО ОСОБА_1, оскільки в акті перевірки правильно зазначена адреса магазину,
номери книги обліку розрахункових операцій № НОМЕР_6, розрахункової книги,
ліцензії на право реалізації алкогольних напоїв АА № НОМЕР_7 від 02 серпня 2002
року, свідоцтво про сплату єдиного податку № НОМЕР_8, дозвіл на право
розміщення об'єкту торгівлі № НОМЕР_9, тобто документів, що належать СПД - ФО
ОСОБА_1, що ним не було спростовано. Таким чином, посилаючись на те, що факти
встановлені в акті перевірки № НОМЕР_3 від 03 травня 2003 року не були
спростовані СПД - ФО ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про
правомірність стягнення фінансових санкцій в сумі 8 953, 11 грн. з урахуванням
їх часткової сплати в сумі 472, 89 грн.

В
своєму рішенні суд апеляційної інстанції фактично погодився з твердженнями суду
першої інстанції про неправомірність визначення штрафних санкцій за порушення
вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» як податкового зобов'язання з
поширенням на них вимог Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» і дійшов
висновку про визнання недійсним повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 21 травня
2003 року в частині визначення штрафних санкцій в сумі 9 526, 00 грн. сумою
податкового зобов'язання. Крім того, суд апеляційної інстанції фактично
погодився з висновками суду першої інстанції про визнання недійсним рішення №
НОМЕР_2 від 26 вересня 2003 року та доводами, з яких суд апеляційної інстанції
виходив при винесенні рішення в цій частині.

Колегія суддів, враховуючи межі оскарження ДПІ у м. Ялта
АР Крим постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 21
лютого 2005 року, не може погодитись з висновками суду апеляційної інстанції в
частині визнання недійсним рішення № НОМЕР_2 від 26 вересня 2003 року з огляду
на наступне.

Відповідно
до ст. 1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» до системи
органів державної податкової служби віднесено Державну податкову адміністрацію
України, державні податкові адміністрації в Автономній республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах,
містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах (далі - органи
державної податкової служби).

Згідно
з п. 1 ст. 8 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» на
Державну податкову адміністрацію України покладено функцію безпосереднього
виконання, а також організації роботи державних податкових адміністрацій та
державних податкових інспекцій, пов'язану з проведенням роботи по боротьбі з
незаконним обігом алкогольних напоїв та тютюнових виробів, веденням реєстрів
імпортерів, експортерів, оптових та роздрібних торговців, місць зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових виробів; застосування у випадках, передбачених
законодавством, фінансових санкцій до суб'єктів підприємницької діяльності за
порушення законодавства про виробництво та обіг спирту етилового, коньячного,
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; здійснення заходів щодо
вилучення, знищення або передачі на промислову переробку алкогольних напоїв,
знищення тютюнових виробів, що були незаконно вироблені чи знаходилися у
незаконному обігу.

Частиною
першою ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу
спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та
тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

У
випадках, передбачених ч. 2 ст. 17 вищезгаданого Закону, до суб'єктів
підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів.

Рішення
про стягнення штрафів, передбачених частиною другою ст. 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», приймаються органом, який
видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх
компетенції визначеної законами України.

Таким
чином, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про визнання
недійсним рішення ДПІ у м. Ялта АР Крим № НОМЕР_2 від 26 вересня 2003 року про
застосування фінансових санкцій в сумі 1000, 00 грн., оскільки ним не було
враховано, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою ст.
17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»,
може прийматись іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції
визначеної законами України, до яких відноситься і ДПІ у м. Ялта АР Крим, якій
надано це право Законом України «Про державну податкову службу в Україні».

Відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України за
порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими
органами державної влади або органами місцевого самоврядування
адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або
майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських
санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими
законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути
встановлені виключно законами.

Відмовляючи в задоволенні позову ДПІ у м. Ялта АР Крим в
частині стягнення з СПД - ФО ОСОБА_1 1 000, 00 грн. штрафних (фінансових)
санкцій, суд апеляційної інстанції не дав належної правової оцінки тій
обставині, що звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення
штрафних санкцій, в разі відмови суб'єкта господарювання від їх сплати в
добровільному порядку, повинно бути в межах строків встановлених законом.

Згідно ст. 250 Господарського кодексу України
адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш
як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими
актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених
законом.

Штрафи, передбачені ч. 2 ст. 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», в тому числі, штраф за
оптову та роздрібну торгівлю коньяком, алкогольними напоями, виготовленими за
коньячною технологією, горілкою та лікеро-горілчаними виробами за цінами,
нижчими від встановлених мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на
коньяк, алкогольні напої, виготовлені за коньячною технологією, горілку та
лікеро-горілчані вироби, підпадають під законодавче визначення адміністративно
- господарських санкцій та є такими за своєю юридичною суттю.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, порушення
правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями СПД - ФО ОСОБА_1 було виявлено
19 вересня 2003 року (дата складання акту перевірки № НОМЕР_4), 26 вересня 2003
року ДПІ у м. Ялта АР Крим винесла рішення № НОМЕР_2, яким визначила СПД - ФО
ОСОБА_1 фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 1 000, 00 грн., а позов ДПІ у
м. Ялта АР Крим про стягнення цих фінансових санкцій був пред'явлений в червні
2004 року, тобто за межами строку, встановленого ст. 250 Господарського кодексу
України.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення
незаконного судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ДПІ у м. Ялта АР
Крим в частині стягнення з СПД - ФО ОСОБА_1 1000, 00 грн. штрафних (фінансових)
санкцій та зустрічні позовні вимоги СПД - ФО ОСОБА_1 в частині визнання
недійсним рішення ДПІ у м. Ялта АР Крим № НОМЕР_2 від 26 вересня 2003 року
задоволенню не підлягають, а відтак касаційна скарга ДПІ у м. Ялта АР Крим
підлягає частковому задоволенню, постанова Севастопольського апеляційного
господарського суду від 21 лютого 2005 року підлягає скасуванню в частині
задоволення зустрічного позову в частині визнання недійсним рішення ДПІ у м.
Ялта АР Крим від 26 вересня 2003 року № НОМЕР_2 про застосування фінансових
санкцій в сумі 1000 грн. з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 229, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті
Ялта Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського
суду від 21 лютого 2005 року скасувати в частині задоволення зустрічного позову
в частині визнання недійсним рішення Державної податкової інспекції у місті
Ялта Автономної республіки Крим від 26 вересня 2003 року № НОМЕР_2 про
застосування фінансових санкцій в сумі 1 000 грн. та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В іншій частині
постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2005
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Суддя - доповідач:
(підпис) Л.І. Бившева

Судді: (підпис) М.І. Костенко

(підпис) Н.Є. Маринчак

(підпис) Є.А. Усенко

(підпис) Т.М. Шипуліна

З
оригіналом згідно

Суддя Л.І. Бившева