Справа № 22-а-392007р.
Суддя: Хвостик С.Г.
Дата ухвалення: 2007-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-39
2007 p. Головуючий
у 1-й інстанції - Бакланов
Категорія - 22 Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем України

23 січня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Рибалки В.Г.

суддів - Хвостика С.Г., КриворотенкаВ.І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

та осіб, які беруть участь у справі
- представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лебединського
районного суду Сумської області від 7 грудня 2006 року у справі за його
адміністративним позовом до Сумського обласного військового комісаріату про
порушення конституційних прав та свобод, зобов'язання до проведення перерахунку
пенсії, -

встановила :

Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 7 грудня 2006
року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи,
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм
матеріального права, просить цю постанову скасувати і ухвалити нову постанову
про задоволення його адміністративного позову в повному обсязі.

Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Як встановлено
судом першої інстанції, старший прапорщик ОСОБА_1 наказом начальника НГ-ПЗ
Міністерства оборони України №097-ПМ від 21 жовтня 1994 року був звільнений в
запас за віком.

Календарна
вислуга років у нього на отримання пенсії становить 19 років. Пенсію він
отримує з 9 січня 1996 року по лінії Міністерства Оборони.

З того часу розмір його пенсії
збільшувався. В базовий розрахунок для призначення і виплати позивачу пенсії
відповідно до ч.З ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб» та п.7 постанови Кабінету Міністрів України №393
від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення
пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ і членів їх
сімей», були включені посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за
вислугу років.

Зроблений з
цього приводу висновок суду про відсутність правових підстав для перерахунку
позивачу пенсії, тобто, для включення до складу грошового забезпечення, з якого
обраховується пенсія, премії, а також надбавок, яких він не отримував під час
військової служби, є законним і обгрунтованим.

Указами
Президента України від 14 липня 1999 року №847 «Про додаткові заходи щодо
впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України»,
від 23 лютого 2002 року №173 «Про посилення соціального захисту
військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх
справ», від 5 травня 2003 року №389 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних
Сил України, Міністерства внутрішніх

2

справ України, Адміністрації Державної
прикордонної служби України та Управління державної охорони України за
безперервну службу», постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000
року № 829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців», наказом Міністра
Оборони України №75 від 5 березня 2001 року, яким затверджено «Положення про
порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям» були встановлені
щомісячні надбавки до грошового забезпечення військовослужбовцям та премія, які
віднесені до додаткових видів грошового забезпечення і приймались в розрахунок
пенсії лише тим особам, які їх отримували під час проходження військової служби
та звільнені після запровадження надбавок і премії.

ОСОБА_1 надбавок за вказаними Указами Президента та
премії за постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року №829 та
наказом Міністра Оборони України від 5 березня 2001 року №75 під час
проходження військової служби не отримував, тому дія вказаних нормативних актів
на нього до 1 січня 2005 року не поширювалась.

Хоча позивач цих надбавок і премії, як додаткових видів
грошового забезпечення, з яких обраховується пенсія, не отримував, але рівень
його раніше призначеної пенсії постійно збільшувався на підставі дії постанов
Кабінету Міністрів України від 25 жовтня 2002 року № 1576 «Про заходи щодо
підвищення рівня пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», від 27 серпня 2003
року №1350 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб» та інших нормативних актів Кабінету Міністрів України (а.с.8-9), які
передбачали підвищення рівня пенсій для тих осіб, у складі грошового
забезпечення яких не було додаткових видів грошового забезпечення, крім
відсоткової надбавки за вислугу років.

Доводи позивача про порушення його конституційних прав та
свобод також є необгрунтованими, оскільки згідно зі ст.43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» з 1 січня 2005 року
позивачу проведений перерахунок пенсії з урахуванням надбавок і премії з виплатою
50% перерахованої пенсії, а з 1 січня 2006 року проводиться перерахунок з
виплатою 100% перерахованої пенсії.

Що стосується перерахунку грошової допомоги при
звільненні, то, відмовивши у задоволенні цієї вимоги, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, оскільки така виплата є одноразовою і не
підлягає перерахунку при зміні її розміру в подальшому, тобто, після того, коли
вона була отримана позивачем при звільненні, до того ж, не від відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують
висновків місцевого суду, який, надавши належну оцінку наявним доказам,
обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Таким чином, як постановлене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права, судове рішення є законним і обґрунтованим,
тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206 КАС
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а постанову Лебединського районного суду Сумської області від
7 грудня 2006 року у даній справі - без зміни.

Ухвала набирає
законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня проголошення.