Справа № 22-а-308/07
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2007-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29"
травня 2007 року
м. Харків

Справа №
22-а-308/07

Категорія -
перерахунок пенсії.

Колегія
суддів у складі:

Головуючий суддя Філатов Ю.М.,

Суддя Водолажська
Н.С., Суддя Шевцова Н.В.

при секретарі
Хоміцькій О.О.

за участю представників:

представника відповідача - Нездоймишапка О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зарічного
районного суду м. Суми від 21.03.2007 року по
справі № 2-а-99/07

за позовом ОСОБА_1

до
Управління МВС України в Сумський області

Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумський області

про припинення незаконних дій, стягнення
не нарахованої і невиплаченої суми підвищення пенсії та компенсації,
зобов'язання здійснити перерахунок пенсії ,-

встановила:

Позивач, ОСОБА_1,
звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом, в якому після
уточнення позовних вимог просив визнати його право на отримання підвищення
пенсії у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком, визнати протиправними і
зобов'язати Управління МВС України в Сумській області припинити незаконні дії
по застосуванню при обчисленні розміру пільги норм підзаконних актів замість
норм встановлених законами України, та допустити негайне виконання рішення суду
в цій частині, зобов'язати відповідача донарахувати та виплатити суму
підвищення пенсії в розмірі 32112,17 грн. та компенсацію у зв'язку з
порушеннями строку виплати в розмірі 13585,98 грн., посилаючись на те, що він є
військовим пенсіонером, має стаж служби у Збройних силах 43 роки, звільнений в
запас наказом МВС РФ № НОМЕР_1 і з лютого 1993 р. отримує пенсію за Законом
«Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу
органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» та на підставі Закону «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має статус „ветеран
війни-учасник бойових дій", а тому відповідно до п. „г" ч. 1 ст. 15
Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» та ч. З
ст. 12 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має
право на пільгу у вигляді підвищення пенсії, яка повинна виплачуватися
щомісячно у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком.

Ухвалою від 30.01.07 р. в якості другого відповідача було залучено Головне
управління пенсійного фонду України в Сумській області.

Постановою від 21.03.07 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було
відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю.

Позивач не погодився з постановою суду і звернувся з апеляційною скаргою, в
якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити
його позовні вимоги, які в апеляційній скарзі заявлені в такій редакції:
визнати неправомірними дії відповідачів (слід розуміти - Управління МВС України
в Сумській області та Головне управління пенсійного фонду України в Сумській
області) щодо розрахунку розміру пільги на підставі норм підзаконних актів і
закону України № 2939, які відповідно до Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» (ч. 3 ст. 2) є недійсними; зобов'язати
Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області припинити
протиправні дії щодо застосування недійсних положень нормативно-правових актів
для розрахунку розміру пільги; зобов'язати УМВС України в Сумській області і
Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області провести
донарахування не нарахованої своєчасно грошових сум пільги «підвищення пенсії»
за період з 01.01.98 р. і виплатити позивачу в порядку відшкодування завданої
шкоди 32112,17 грн. відповідно поданому до позову розрахунку; зобов'язати
відповідачів компенсувати позивачу втрату частини доходів відповідно до Закону
України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв'язку з
порушенням строків їх виплат» в розмірі 13585,98 грн.

Перший відповідач, УМВС України в Сумській області, про час і місце
розгляду справи був належним чином повідомлений, але заперечення на апеляційну
скаргу не направляв, представник першого відповідача в судове засідання не
явився, про причини неявки суд не повідомив.

Другий відповідач, Головне управління пенсійного фонду України в Сумській
області, подав заперечення проти апеляційної скарги, в яких він, посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення суду, просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Свою позицію другий відповідач обґрунтовує тим, що до повноважень органів
Пенсійного фонду, які визначаються Законом України № 1058 від 09.03.03 р.
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Положенням
про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України № 121/2001
від 01.03.01р., та Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в
Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі № 11-2 від
27.06.02 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.07.02 р. за №
581/6869, функції призначення та виплати пенсій військовослужбовцям, особам
начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на
умовах Закону України № 2262 від 09.04.92 р. "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон
№ 2262) не входили. І лише з 01.01.07 р. відповідно до ст. 99 Закону України №
489 від 19.12.06 р. "Про державний бюджет України на 2007 рік", який
набрав чинності з 01.01.07 р., функції призначення та виплати пенсій зазначеній
категорії пенсіонерів були віддані регіональним органам Пенсійного фонду
України. За таких обставин Головне управління Пенсійного фонду України в
Сумській області не приймало і взагалі не мало право приймати будь які рішення
стосовно нарахування та виплати пенсії позивачу, а тому не може бути
відповідачем по даній справі.

Перевіривши
доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, рішення суду першої інстанції,
заслухавши пояснення представника другого відповідача, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1,
має стаж військової служби у Збройних силах 43 роки, звільнений в запас наказом
МВС РФ № НОМЕР_1. З лютого 1993 р. отримує пенсію за Законом України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб» та на підставі Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має статус
„ветеран війни-учасник бойових дій".

Відповідно до п. „г" ч. 1 ст. 15 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб» та ч. 4 ст. 12 Закону «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" позивач мав право на підвищення пенсії у
розмірі 150% мінімальної пенсії за віком.

Органом державної влади, до повноважень якого були
віднесені функції призначення і перерахунку пенсії позивачу було Управління МВС
України в Сумській області.

Позивач у позові та апеляційній скарзі наполягає на тому,
що для визначення розміру підвищення пенсії слід керуватися приписами ч. 3 ст.
19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою мінімальний розмір пенсії
встановлюється у розмірі межи малозабезпеченості та Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким мінімальний розмір
пенсії встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. З урахуванням наведених норм позивачем був зроблений суми
невиплаченої на його користь підвищеної пенсії.

Але позивач при зверненні з позовом та апеляційною
скаргою не враховував те, що Постановою Верховної Ради України від 20.02.1996
р. № 49/96-ВР з 01.03.1996 р. була встановлена мінімальна пенсія за віком в
розмірі 1 млн. 500 тис. карбованців. Крім того, Постановою КМ України від
03.01.2002 р. № 1 „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету" (п. 2 п.п."е") встановлено, що з
розміру 19 грн. 91 коп. проводиться розрахунок підвищень, передбачених Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" під
час призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону України „Про
пенсійне забезпечення", Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ та
деяких інших осіб».

Постановою КМ України від 27.08.2003 р. № 1350 „Про
підвищення рівня пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб" дія постанови КМУ від 03.01.2002 р. № 1 з 01.10.2003 р. поширено на
осіб, які мають право на пенсію згідно Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб» і є ветеранами війни або особами, на котрих
поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", тобто на позивача.

Вказані нормативні акти є чинними і на теперішній час і у
позивача відсутні законні підстави стверджувати про їх недійсність.

Також судова колегія вважає необхідним відмітити, що
відповідно преамбули закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ», в редакції, що діяла у період, який позивачем включений у позов, він
визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України -
військовослужбовців Збройних Сил України, Прикордонних військ України,
Національної гвардії України, Управління охорони вищих посадових осіб України,
інших військових формувань, що створюються Верховною Радою України, Служби
безпеки України, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ
України та членів їх сімей, а також військовослужбовців колишніх Збройних Сил
СРСР, органів державної безпеки і внутрішніх справ СРСР та членів їх сімей.

В ст. 15 даного Закону (редакція з 17.02.98 р.)
встановлено, що особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які є
ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",
зокрема, учасникам бойових дій, членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", пенсії за вислугу років підвищуються на 150 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Аналогічний припис містить ст. 15 закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб».

В ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам бойових дій пенсії
або щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії
підвищуються в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком. При цьому
(ст. 17) фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Наведені вище закони не містять визначення поняття
«мінімальний розмір пенсії» для розрахунку сум підвищення пенсій. Проте Законом
України «Про підвищення мінімального розміру пенсії», тобто спеціальним
Законом з цього питання, встановлено, що (ст. 1) з 1 вересня 1999 року
встановлюється мінімальний розмір пенсії за віком 24,9 гривні і він поширюється
тільки на трудові пенсії, що призначаються відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення"
. Крім
того, в ст. 3 цього Закону встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком,
установлений частиною першою ст. 1 цього Закону, не застосовується для
визначення розмірів соціальних пенсій (за віком), надбавок та інших доплат до
пенсій.

Тотожне положення закріплене ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка вказує, що мінімальний
розмір пенсій за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій,
призначених згідно цього Закону.

Таким чином, позивач безпідставно наполягає на
застосуванні поняття, яке не може застосовуватися при розрахунку суми
підвищеної пенсії.

Крім того, як правомірно визначено судом першої
інстанції, з 01.07.06 р. набрав чинності Закон України „Про внесення змін до
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" № 2939 від 09.10.2005 р., відповідно до якого пенсії учасникам
бойових дій підвищуються на 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, тому позивач безпідставно до розрахунку суми невиплаченої
підвищеної пенсії включив період з 01.07.06 р.

Оскільки позивачу
своєчасно та в повній мірі були виплачені суми підвищеної пенсії, розрахунок
якої здійснено відповідно чинного законодавства, що регулює дані
правовідносини, вимоги щодо стягнення коштів в сумі 32112,17 грн. є
неправомірними.

Судом першої інстанції також зроблений правильний
висновок стосовно того, що у позивача не існує законних підстав для вимог про
стягнення в сумі 13585,98 грн. як компенсацію за затримку виплат, оскільки
наявність таких фактів позивачем не доведена.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції
прийнята з дотриманням норм чинного матеріального права, відповідно фактичним
обставинам, судова колегія не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. 195, ч.1 ст. 198, ст. 200, ч.1 ст.
205, 207 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Зарічного районного суду м. Суми
від 21.03.07 р. по справі № 2-а-99/07 - без змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом 30 днів після
виготовлення її повного тексту безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий
Ю.М. Філатов

Судді Н.С. Водолажська

Н.В. Шевцова

Повний текст ухвали виготовлений 31.05.07 р.