Справа № 22-а-114/2007р.
Суддя: Попруга С.В.
Дата ухвалення: 2007-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
22-а-114/2007 р. Головуючий у 1-й інстанції - Ярмак О.М.
Категорія 36 Суддя-доповідач - Попруга СВ.
УХВАЛА

іменем України

2007 року лютого 13 дня колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області в
складі:

Головуючого -
Попруги С.В.

Суддів - Дубровної В.В., Сибільової Л.О.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

та осіб, які
приймають участь у справі ОСОБА_1, представників відповідачів Денисенко О.М. та Глущенко Р.Г., розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду адміністративну
справу за апеляційною скаргою Конотопського міського управління праці та
соціального захисту населення на постанову Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 25 грудня 2006 року у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Конотопського міського управління праці та соціального захисту
населення Конотопської міської ради, Міністерства праці та соціальної політики
України, Державного казначейства України, Кабінету Міністрів України про зобов'язання
виплатити суми одноразової щорічної грошової допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Конотопського міськрайонного суду від 25 грудня 2006 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з Конотопського міського управління
праці та соціального захисту населення на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої
щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій, відповідно до Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за
2006 рік в розмірі 1 545 грн. 00 коп.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення суми недоплаченої
щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій за період 2002 - 2005
років відмовлено у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного
суду.

В апеляційній
скарзі Конотопське міське управління праці та соціального захисту населення
просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову
про відмову в задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи апеляційної скарги: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне
застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні представники відповідачів Денисенко О.М. та Глущенко Р.Г. підтримали доводи апеляційної скарги, а
ОСОБА_1 заперечував проти них, вважаючи
судове рішення законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, в зв'язку з чим має право на
пільги, встановлені законодавством України.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових
дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Проте протягом 2002, 2003, 2004, 2005, 2006 років ОСОБА_1 виплачувалась разова допомога в
розмірах передбачених відповідними нормами законів
про Державний бюджет на вищезгадані роки, якими також зупинялась дія ч. 5 ст. 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". ОСОБА_1 виплачена разова допомога за
вищезгадані роки, відповідно 80 грн., 90
грн., 120 грн., 250 грн., і у 2006 році 250 грн. Зазначені розміри разової грошової
допомоги менші за розміри цієї допомоги встановлені ч. 5 ст. 12 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Ураховуючи положення ст.ст. 8, 17, 19, 22, ч.І ст. 58 Конституції України, ст. 2 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та правову позицію
Конституційного Суду України в справі про зупинення дії або
обмежання пільг, компенсацій і гарантій (рішення від
01 грудня 2004 року №20-рп/2004), до спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальний закон, а саме Закон
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Оскільки ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду по обгрунтованим вимогам про стягнення недовиплаченої разової допомоги за 2002 - 2005 роки, з клопотанням про поновлення строку не звертався,
то в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України „Про
державний бюджет України на 2006
рік" розмір мінімальної пенсії за віком з 01 квітня 2006 року становить 359 грн.

За таких обставин, сума недоплаченої ОСОБА_1 разової грошової допомоги за 2006 рік відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту становить 1 545 грн.

Згідно ст. 17-1 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
щорічну виплату разової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення
зв'язку або через установи банків.

Відповідно до п. З Положення про Міністерство праці та соціальної політики України, затвердженого Указом Президента України
від ЗО серпня 2000 року № 1035/2000 та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року № 1543 Мінпраці України забезпечує реалізацію прав громадян на соціальний захист через систему підпорядкованих йому органів, до яких відноситься Конотопське міське управління праці
та соціального захисту населення.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і до правовідносин, що виникли між
сторонами застосував правові норми, які регулюють ці правовідносини.

Правильним є висновок суду і про те, що норма п.18 ст. 77 Закону України „Про Державний бюджет України
на 2006
рік", якою зупинено на 2006 рік дію 4.5 ст. 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" звужує зміст та обсяг існуючих у позивача
прав, гарантованих Конституцією України та спеціальним
законом, в зв'язку з цим відповідні положення Закону України „Про Державний
бюджет України на 2006 рік" не підлягають
застосуванню до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, і не дають підстав для перегляду постанови суду виходячі з
наступного.

Так, згідно ст. 8 Основного Закону
в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй.

Норми
Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту
конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Частиною 2 ст. 19 Конституції
України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до
ст. 22 Конституції
України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не
є вичерпними.

Конституційні
права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції
України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі,
крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 2 Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено,
що законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії
складається з цього Закону та інших актів законодавства України.

Права та пільги
для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України
і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх
рівноцінної заміни.

Нормативні акти
органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують
права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Відповідно до
правової позиції Конституційного Суду України у справі про зупинення дії або
обмеження пільг, компенсацій і гарантій (рішення від 01 грудня 2004 року
№20-рп/2004) оскільки для значної кількості громадян України пільги,
компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним законодавством, є
додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного
права на забезпечення достатнього життєвого рівня (стаття 48 Конституції
України), який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму,
встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України), то звуження змісту та обсягу цього
права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за
статтею 22 Конституції
України не допускається. Зупинення його дії можливе за умови введення
відповідно до пункту 31

4

частини першої статті 85, пункту 19
частини першої статті 92
Конституції України надзвичайного стану (стаття 64 Конституції
України).

Враховуючи
викладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної
скарги Конотопського міського управління праці та соціального захисту
населення.

За таких
обставин, коли оскаржувана постанова суду відповідає нормам матеріального та
процесуального права, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.
184, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення
залишити без задоволення, а постанову Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 25 грудня 2006 року - без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом одного місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України, починаючи з 19 лютого 2007 року.