Справа № К-18984/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

08 лютого 2007 року м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у
складі:

головуючого Цуркана
М.І.

судді-доповідача Гуріна
М.І.

суддів Амєліна
С.Є.

Кобилянського
М.Г.

Юрченка В.В.

секретар судового засідання Міненко
І.М.

у відсутності сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Луцького міськрайонного суду від
11.01.2006 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 28.03.2006
року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ
України у Волинській області про стягнення коштів за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2005 року ОСОБА_2. в інтересах ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області про стягнення коштів за час вимушеного прогулу в сумі 14
000 грн.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 11.01.2006
року позов задоволено частково. На користь ОСОБА_1. стягнуто 7 110 грн.
середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. У решті позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 28.03.2006
року постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду першої та апеляційної інстанції мотивовані
тим, що відповідно до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114 на користь позивача слід
стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, але не більше як за один
рік, виходячи з середнього розміру грошового забезпечення позивача станом на жовтень
місяць 2003 року в сумі 592, 50 грн., розмір якого сторонами не оспорювався.

ОСОБА_2. в інтересах ОСОБА_1. звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати рішення, а у справі ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судовими інстанціями норм
процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши застосування судом норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що
наказом начальника управління Міністерства внутрішніх справ України у
Волинській області НОМЕР_1 ОСОБА_1. було звільнено з органів внутрішніх справ.
Не погоджуючись з даним наказом ОСОБА_1. звернувся до суду за захистом своїх
прав і рішенням Луцького міськрайонного суду від 08.02.2005 року в задоволенні
скарги на неправомірні дії управління Міністерства внутрішніх справ України у
Волинській області щодо звільнення ОСОБА_1. було відмовлено. Рішенням апеляційного
суду Волинської області від 06.05.2005 року рішення Луцького міськрайонного
суду від 08.02.2005 року скасовано, наказ начальника управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській області НОМЕР_1 визнано неправомірним і
зобов'язано поновити ОСОБА_1. в органах внутрішніх справ з 22.10.2003 року.

Згідно пункту 24 Положення про проходження служби рядовим
та начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114 у разі поновлення
на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує
питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку
за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відносини про проходження служби в органах внутрішніх
справ не є трудовими і всі питання по звільненню (поновлення на службі),
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають вирішенню
відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ УРСР, а не норм Кодексу Законів про працю України.

Отже, суди дійшли правильного висновку про те, що на
користь ОСОБА_1. повинно бути стягнуто середній заробіток не більш, як за один
рік.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для
висновку про те, що при розгляді справи судами було допущено неправильне
застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, що
призвели до неправильного вирішення спору.

За таких обставин касаційна скарга підлягає залишенню без
задоволення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного суду від 11.01.2006
року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 28.03.2006 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України у
Волинській області про стягнення коштів за час вимушеного прогулу залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

(підпис)

М.І. Цуркан

Судді

(підпис)

С.Є. Амєлін

(підпис)

М.І. Гурін

(підпис)

М.Г. Кобилянський

(підпис)

В.В. Юрченко

З оригіналом згідно

Суддя М.І.
Гурін