Справа № к-21126/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року
м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 - представника
суб'єкта підприємницької діяльності-ОСОБА_2 на постанову господарського суду
Львівської області від 06.11.-02.12.2005 р. й ухвали Львівського апеляційного
господарського суду від 10.04.2006 р. у справі №1/961-9/456 за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) „Хіко” до
Управління комунального майна Львівської міської ради, суб'єкта підприємницької
діяльності-ОСОБА_2, Львівської міської ради про визнання частково нечинним
ухвали Львівської міської ради НОМЕР_1 та переведення прав і обов'язків за
договором купівлі-продажу, -

встановила:

В грудні 2004 року ТзОВ "Хіко" звернулося до
суду із зазначеним позовом, в якому вказувало, що 29.05.1998 р. між ТзОВ
"Хіко" та Управлінням комунального майна Львівської міської ради було
укладено договір оренди нежитлових приміщень загальною площею 542,4 м.кв.
АДРЕСА_1 строком до 26.02.2007 р.

01.10.2001 р. між позивачем та приватним підприємцем,
суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_2 був укладений
договір про передачу останній частини орендованого ТзОВ "Хіко"
приміщення площею 50,0 кв.м. на умовах договору суборенди строком на три роки -
до 30.10.2004 р.

Після закінчення терміну дії договору суборенди позивач
звернувся з вимогою до ОСОБА_2 звільнити
займане приміщення, від якої дізнався, що між нею та Управлінням комунального
майна Львівської міської ради на підставі ухвали сесії Львівської міської ради
НОМЕР_1 було укладено договір НОМЕР_2 купівлі-продажу нежитлових приміщень
шляхом викупу і що підставою для таких дій став лист директора ТзОВ
"Хіко" НОМЕР_3 про відмову від переважного права на купівлю даного
приміщення.

Позивач, посилаючись на ту обставину, що ніякої згоди про
відмову від переважного права на купівлю орендованого приміщення не надавав і
не підписував, просив суд визнати недійсною вищезазначену ухвалу Львівської
міської ради НОМЕР_1 в частині надання дозволу ОСОБА_2 на приватизацію
нежитлового приміщення АДРЕСА_1 та перевести права і обов'язки покупця
нежитлового приміщення на ТзОВ "Хіко".

Постановою господарського суду Львівської області від
06.11.-02.12.2005 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 10.04.2006 р., позовні вимоги ТзОВ „Хіко” було частково
задоволено та визнано нечинною ухвалу Львівської міської ради НОМЕР_4 в частині
надання дозволу СПД ОСОБА_2 на приватизацію житлового приміщення АДРЕСА_1. В частині
вимог про переведення прав і обов'язків покупця спірного нежитлового приміщення
на ТзОВ „Хіко” - провадження у справі закрито.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В поданій касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на
порушення норм матеріального і процесуального права, просить вказані судові
рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити
повністю.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 211 КАС України, підставами касаційного
оскарження судового рішення є порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 2201 КАС України, суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, судом першої
інстанції в основу свого рішення обґрунтовано було покладено висновок
Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №345
судово-почеркознавчої експертизи від
11.02.2005 р., яким встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 на Листі НОМЕР_5
виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням його справжніх підписів.

Зі свідчень, отриманих судом шляхом допиту в судовому
засіданні свідків, судом не було підтверджено факту здійснення підпису на
документі саме ОСОБА_3, як і не було доведено дійсності його волевиявлення щодо
підписання даного документу, що в подальшому став підставою для прийняття
спірного рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в
адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.5 ст. 82 КАС України, висновок експерта
для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в
постанові або ухвалі.

Таким чином, висновки судів про задоволення позову ТзОВ
"Хіко" ґрунтуються на повністю зібраних та досліджених доказах,
відображених в матеріалах справи, які за свою правовою природою відповідають
вимогам нормативних актів України, на які є посилання у судових рішеннях.

При встановленні наведених фактів судами не порушено
норм матеріального чи процесуального
права.

Доводи касаційної скарги зазначений висновок суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
постанову господарського суду Львівської області від

06.11.-02.12.2005 р. й ухвалу Львівського апеляційного
господарського суду від 10.04.2006 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і оскарженню не підлягає, за винятком
випадків, передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: