Справа № 4-1824/05/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року
м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Сихівського районного суду міста Львова від 04 лютого 2004 року та
ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 04 травня 2004
року у справі за скаргою ОСОБА_1 на
неправомірні дії Державної податкової адміністрації України та Державної
податкової інспекції у Галицькому районі
міста Львова, -

встановила:

В січні 2004 року ОСОБА_1 звернулася
до суду із зазначеною скаргою, в якій вказувала, що визначений їй податковими
органами ідентифікаційний код платника податків вона не сприймає через
релігійні переконання, але її прохання про застосування до неї альтернативної
форми обліку платника податків ДПІ у Галицькому районі м. Львова залишила без задоволення. У зв'язку з цим скаржниця
просила суд визнати незаконною відмову податкового органу щодо внесення
відмітки до її паспорту про право здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номеру та зобов'язати суб'єкта оскарження поставити таку
відмітку.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від
04 лютого 2004 року, скаргу ОСОБА_1 було задоволено та зобов'язано ДПА України
встановити для скаржниці раніше встановлену форму обліку платників податків та
інших обов'язкових платежів та виключити відповідну інформацію з Державного
реєстру фізичних осіб-платників податків. Зобов'язано ДПІ у Галицькому районі
м. Львова здійснити відмітку у паспорті заявниці про збереження раніше встановленої
форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів без
ідентифікаційного номеру.

Ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 04 травня 2004 року уточнено резолютивну частину рішення
суду першої інстанції в частині
зобов'язання щодо внесення запису у паспорті скаржниці та зобов'язано
податковий орган здійснити відмітку про наявність у неї права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номера,

В касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення норм матеріального, просила скасувати вказані рішення
судів та прийняти нове, яким зобов'язання щодо виключення ідентифікаційного
номеру з Державного реєстру та збереження для неї раніше встановленої форми
обліку платників податків та інших обов'язкових платежів покласти на ДПІ у Галицькому
районі м. Львова, яку також зобов'язати занести до паспорту скаржниці відмітку
про наявність у неї права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номера.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 211 КАС України,
підставами касаційного оскарження судового
рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 2201
КАС України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 1
Закону України «Про єдиний державний реєстр фізичних осіб - платників податків
та інших обов'язкових платежів» для осіб, які через релігійні та інші
переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номеру та офіційно
повідомляють про це відповідні державні органи, зберігають раніше встановлені
форми обліку платників податку та інших обов'язкових платежів. У паспортах
зазначених осіб робиться відмітка про
наявність в них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номеру.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій вірно виходили з того, що скаржниця вправі, як платник
податків, обліковуватись не за ідентифікаційним номером.

Доводи ОСОБА_1 в касаційній скарзі
про те, що судами було невірно сформульовано зобов'язання відносно внесення
відмітки до паспорту, до уваги взятим бути не може, оскільки вказаний недолік
був усунений судом апеляційної інстанції.

Посилання скаржниці, про
неможливість виконання постановлених по справі судових рішень через розмите їх
формулювання спростовуються тими її діями, що після апеляційного перегляду
справи вона 09.07.2004 р. звернулася до суду із заявою про видачу їй
виконавчого листа для звернення рішення до виконання, чим фактично скаржниця
погодилася із його змістом.

Таким чином, прийняті по справі
рішення відповідають нормам матеріального і процесуального права, доводи
касаційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 04
лютого 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області від 04 травня 2004 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її підписання та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених
ст. 237 КАС України.

Судді: (підписи)

З оригіналом
згідно

Суддя