Справа № 22-124ас
Суддя: Червинська М.Є.
Дата ухвалення: 2007-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№22-124ас Головуючий 1 інстанції Шульженко Л.Б.
Категорія - 21 Доповідач Алексеев А.В.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2007 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого - Червінської М.Є.
Суддів - Алексеева А.В., Лісового О.О.

При секретарі - Мартіросової А.Б., Тимченко Г.В.

З участю представника позивачки ОСОБА_1, Представника відповідача Скубко Я..І., Представника третьої особи Яценко О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку адміністративну справу за апеляційними
скаргамиОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в місті Єнакієве на
постанову Єнакіївського міського суду Донецької області від 26 вересня 2006 року по справі за позовомОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у місті Єнакієве,
третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області про визнання протиправним рішення, зобов'язання призначити
пенсію та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006 року ОСОБА_2 звернулася до суду із адміністративним позовом

до управління Пенсійного фонду України в місті
Єнакієве, у якому просила визнати

протиправним рішення комісії з призначення пенсій
управління Пенсійного фонду

України в місті Єнакієве від 9 березня 2005 року
щодо відмови у призначенні їй пенсії за

статтею 13 п. „б" Закону України „Про пенсійне
забезпечення", зобов'язати відповідача

призначити їй пенсію на підставі пункту „б"
статті 13 Закону України „Про пенсійне

забезпечення" з 17 лютого 2005 року, сплатити
не отриману пенсію за період з 17 лютого

2005 року по 25 листопада 2005 року в сумі 3199
грн. 38 коп., а також стягнути з

відповідача на її користь у відшкодування моральної
шкоди 3000 грн. У підтвердження

своїх доводів позивачка посилалась на те, що
звернулася до відповідача із заявою про

призначення їй пенсії на підставі п. „б"
статті 13 Закону України „Про пенсійне

забезпечення" 17 лютого 2005 року. Рішенням
комісії з призначення пенсій управління

Пенсійного фонду України в місті Єнакієве від 9
березня 2005 року їй було відмовлено в

призначені пенсії з тих підстав, що не був не
підтверджений стаж 1 рік 9 місяців 27 днів.

Протягом вказаного строку вона фактично
працювалаІНФОРМАЦІЯ_1

Єнакіївського заводу залізобетонних виробів, проте
у трудовий книжці було зазначено, що

вона працювала на даному підприємстві лаборантом
хімочистки. Дана посада не

відноситься до професій зазначених у списку №2, які
відносяться до робот з шкідливими

та тяжкими умовами праці, а тому їй було відмовлено
у призначенні пенсії на вказаних

підставах.
Вважає рішення комісії з призначення пенсій від 9 березня 2005 року протиправним, оскільки відповідачем не були перевірені її
пояснення щодо фактичного

2

місця роботи. Рішенням
Єнакіївського міського суду від 3 листопада 2005 року було підтверджено її
трудовий стаж у якості машиніста котельних установок. 25 листопада 2005 року
вона знов звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії на
підставі пункту „б" статті 13 Закону України „Про пенсійне
забезпечення" та надала відповідне рішення суду. Проте відповідачем не було
скасовано рішення від 9 березня 2005 року та призначено пенсію на вказаних
підставах лише з 25 листопада 2005 року. Вважає,
що такими діями відповідача їй було заподіяно моральну шкоду.

Постановою
Єнакіївського міського суду від 26 вересня 2006 року визнано недійсним рішення
комісії з призначення пенсій управління Пенсійного фонду України у місті
Єнакієве від 9 березня 2005 року щодо відмови в призначенні пенсії на підставі пункту „б" статті 13 Закону України „Про
пенсійне забезпечення". Зобов'язано управління Пенсійного фонду
України у місті Єнакієве призначитиОСОБА_2 пенсію з 17 лютого 2005 року, та
стягнути на її користь недоотриманої пенсію в сумі 3199 грн. 38 коп. за період
з 17 лютого 2005 року по 25 листопада 2005 року. В частині задоволення позову
про стягнення моральної шкоди відмовлено з тих підстав, що дані правовідносини
не передбачають відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній
скарзі управління Пенсійного фонду в місті Єнакієве просить скасувати постанову
суду та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог,
визнати правомірним рішення управління пенсійного фонду в місті Єнакієве щодо
відмови в призначенні пенсіїОСОБА_2 від 9 березня 2005 року. У підтвердження
своїх вимог відповідач посилається на те, що на час первісного звернення
позивачки до відповідача із заявою про призначення пенсії не було підстав для
призначення їй пенсії на підставі пункту „б" статті 13 Закону України „Про
пенсійне забезпечення". Рішення суду про встановлення факту роботи
позивачки на посаді машиніста котельної, визнання недійсним наказу та записі у
трудової книжці про роботу на посаді лаборанта хімводоочистки Єнакіївського
заводу залізобетонних виробів було надано лише 25 листопада 2005 року. Згідно
наданих на час первісного звернення документів не був підтверджений факт роботи
позивачки на посаді машиніста котельних установок і не було підстав для
призначення позивачці пенсії на підставі пункту „б" статті 13 Закону
України „Про пенсійне забезпечення".

В апеляційній
скарзі позивачка просить скасувати постанову суду в частині відмови в
задоволенні позову про стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача на
її користь у відшкодування моральної шкоди 3000 грн. Вважає, що неправомірними
діями відповідача їй було заподіяно моральну шкоду, на відшкодування якої вона
має право на підставі статей 23,1167 ЦК
України та статей 21, п. 4 статті 105 КАС України.

Судом 1 інстанції встановлено, що позивачка 17 лютого 2005 року звернулася
до управління Пенсійного фонду України в місті Єнакієве із заявою про
призначення пенсії на підставі пункту „б" статті 13 Закону України „Про
пенсійне забезпечення". Рішенням комісії з призначення пенсій управління
від 9 березня 2005 року позивачці було відмовлено в призначенні пенсії.
Рішенням Єнакіївського міського суду від 3 листопада 2005 року було встановлено
факт роботи позивачки на посаді машиніста котельної, визнання недійсним наказу
та записі у трудової книжці про роботу на посаді лаборанта хімводоочистки
Єнакіївського заводу залізобетонних виробів. 25 листопада 2005 року позивачка
знов звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії на підставі
пункту „б" статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення" та
надала вказане рішення суду, після чого рішенням комісії з призначення пенсій
відповідача їй було призначено пенсію з 25 листопада 2005 року на вказаних
підставах.

Заслухавши доповідача, представника
позивачки, який підтримав доводи апеляційної скарги позивачки та заперечував
проти доводів апеляційної скарги відповідача, представника відповідача, який
підтримав доводи апеляційної скарги відповідача та заперечував проти доводів
апеляційної скарги позивачки, представника третьої особи, який підтримав доводи
апеляційної скарги відповідача та заперечував

3

проти доводів апеляційної скарги
позивачки, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга відповідача підлягає задоволенню, апеляційна скарга позивачки підлягає
залишенню без задоволення, постанова суду підлягає скасуванню, з ухваленням
нової постанови по справі, з таких підстав.

Апеляційним
судом встановлено, та не заперечується сторонами, що позивачка вперш звернулася до управління Пенсійного фонду
м. Єнакієве із заявою про призначення їй пенсії на підставі пункту
„б" статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення" 17 лютого
2005 року.

Відповідно до
вимог частини 1 статті 44 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії або про
її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу
Пенсійного фонду або до уповноваженого ним
органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного
фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через
представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої
нотаріально.

Згідно частини 1
статті 45 вказаного Закону, пенсія призначається з дня звернення за пенсією,
крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

Згідно частини 5
статті 45 вказаного Закону, документи про призначення (перерахунок) пенсії
розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх
надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в
призначенні (перерахунку) пенсії

Апеляційним
судом встановлено, що звернення позивачки про призначення пенсії було
розглянуто відповідачем у встановлений частиною 5 статті 45 вказаного Закону
строк, та рішенням комісії з призначення пенсій управління від 9 березня 2005
року позивачці відмовлено у призначені пенсії на підставі п. „б" статті 13
Закону України „Про пенсійне забезпечення", у зв'язку з відсутністю
необхідного пільгового стажу. Дане рішення було прийнято відповідачем на
підставі наданих позивачкою документів, а саме трудової книжки, що також не
заперечується й позивачкою.

У подальшому
позивачка звернулася до суду та рішенням Єнакіївського міського суду від 3
листопада 2005 року був встановлений факт роботи позивачки машиністом котельної
на Єнакіївському заводі залізобетонних виробів, визнано недійсним наказ та
записі у трудової книжці про роботу на посаді лаборанта хімводоочистки. 25
листопада 2005 року позивачка знов
звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком
на пільгових умовах на підставі пункту „б" статті 13 Закону України „Про
пенсійне забезпечення", та рішенням комісії з призначення пенсій їй була
призначена пенсія з дати повторного звернення, тобто з 25 листопада 2005 року.

Отже, рішення відповідача щодо відмови позивачці у призначенні пенсії на
підставі пункту „б" статті 13 Закону України „Про пенсійне
забезпечення" від 9 березня 2005 року є правомірним та відповідає вимогам
Закону, а саме, статей 44, 45 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Доводи позивачки
про те, що відповідач повинен був скасувати попереднє своє рішення та
призначити їй пенсію з дати первісного звернення, тобто з 17 лютого 2005 року,
є неспроможними та не відповідають вимогам матеріального права.

Також є безпідставними їй доводи позивачки
про те, що відповідач повинен був перевірити
дані щодо стажу її роботи. У трудовій книжці, яка була надана позивачкою під час
первісного звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, містилися
всі записі щодо її посад, які не потребували
додаткового уточнення. Рішення відповідача від 9 березня 2006 року було
прийнято на підставі наданої позивачкою трудової книжки, у якої було зазначено, що позивачка працювала лаборантом
хімводоочистки. Тому у відповідача не було підстав для визнання за
позивачкою права на пенсію на підставі пункту „б" статті 13 Закону України
„Про пенсійне забезпечення".

4

Позивачка повторно звернулася до відповідача і надала
документи, що підтверджують її пільговий трудовий
стаж лише 25 листопада 2005 року.

Суд першої інстанції не врахував наведеного та прийшов до помилкового
висновку про те, що днем звернення позивачки
до відповідача із заявою про призначення їй пенсії слід вважати 17 лютого 2005 року, та з порушенням норм матеріального права
ухвалив постанову про задоволення позовних
вимог позивачки в частині визнання недійсним рішення комісії
по призначенню пенсій від 9 березня 2005 року та стягнення недоотриманої пенсії. Також є помилковими їй
висновки суду щодо відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди з підстав зазначених в
постанови суду, оскільки право позивачки не було порушено і саме з цих
підстав її позов про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав, постанова суду,
відповідно до вимог статті 202 КАС України, підлягає скасуванню, як ухвалена з порушенням норм матеріального права, з
ухваленням нової постанови про відмову в
задоволення позовних вимог позивачки в повному обсязі. Керуючись вимогами ст. ст. 198,202,205,207 КАС України,
апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Пенсійного фонду
України в місті Єнакієве задовольнити

Апеляційну скаргуОСОБА_2 залишити
без задоволення.

Постанову Єнакіївського міського суду Донецької області від 26 вересня 2006
року скасувати.

ВідмовитиОСОБА_2 в задоволенні адміністративного позову до управління Пенсійного фонду України у місті Єнакієве
про визнання протиправним рішення, зобов'язання призначити пенсію та
відшкодування моральної шкоди.

Постанова
суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
дня складення повного тексту постанови.