Справа № 22а-5/07
Суддя: Фазикош Г.В.
Дата ухвалення: 2007-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» лютого 2007 року м. Ужгород

Судова колегія палати у цивільних справах апеляційного
суду Закарпатської області у складі:

Головуючої - Фазикош Г.В., судців - Павліченко С.В., Кеміня М.П„ при секретарі - Довбака Т.О.

з участю - позивачки ОСОБА_1, що діє в
інтересах ОСОБА_2; представника позивача - ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Ужгороді адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, що діє в
інтересах ОСОБА_2, на постанову Тячівського районного суду від 28 вересня 2006
року по справі за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, до В.Лазівської
сільської ради про визнання незаконним та , скасування рішення В.Лазівської
сільської ради від 05 травня 2000 року в частині виділення земельної
ділянки розмірами 1.60 га в АДРЕСА_1 ОСОБА_4,

встановила:

28 вересня 2006 року Тячівський
районний суд виніс постанову, якою відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, до В.Лазівської сільської ради про визнання незаконним та скасування
рішення В.Лазівської сільської ради від 05 травня 2000 року в частині виділення земельної ділянки розмірами 1.60 га в
АДРЕСА_1 ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати вказану постанову та ухвалити нову, якою її позовні вимоги задовольнити повністю. Свою позицію мотивує тим, що
на її погляд, суд першої інстанцій не в повному обсязі з'ясував фактичні
обставини справи та необгрунтував свої висновки достатніми доказами.

В судовому засідані в апеляційній інстанції ОСОБА_1
підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі. ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, однак подала
суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

Третя особа - ОСОБА_4 та її представник в судовому
засіданні в апеляційній інстанції апеляційну скаргу не визнали та просили відмовити у її
задоволенні.

Представник відповідача - В.Лазівської сільської ради Тячівського району - Шобей Л.Д. в судовому
засіданні апеляційну скаргу не визнала та просила відмовити у її задоволенні. В
той же час, вона визнала те, що і ОСОБА_2,
і ОСОБА_4 звертались до сільської ради з приводу -виділення їм
земельної ділянки під сертифікат, обидві подавали до сільської ради відповідні

заяви,
задоволено було лише заяву ОСОБА_4 Заява ОСОБА_2 не розглядалась, копію цієї заяви представних відповідача суду не надала, точну
дату її подачі не знає.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, колегія прийшла до наступних висновків.

Відмовляючи ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2,
місцевий суд не врахував, що відповідно до п.2 ст.71 КАС України
в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову, та відмовив у задоволені
позову тому, що позивач не довів те, що оскаржуване рішення є незаконним.

Справа :№ 22а - 5/07
Номер рядка статистичного звіту: J 2 Головуючий у
першій інстанції: Решетар B.I.

2

При цьому місцевий суд не звернув
уваги на те, що представник відповідача визнав те, що обидві особи і ОСОБА_2, і ОСОБА_4 подали заяви з приводу
виділення їм у власність спірної земельної ділянки під
сертифікат на право на земельну частку (пай). Свої заперечення представник відповідача обґрунтовувала тим, що ОСОБА_4
подала заяву раніше, тому саме цю заяву і було задоволено, однак
останнє доведено не було, оскільки саму заяву суду так і не було надано. Місцевий суд не врахував також і те, що
надана ОСОБА_4 спірна земельна ділянка фактично не була вільною, а перебувала в
користуванні ОСОБА_2, що було відомо відповідачу,
а тому надаючи цю ж ділянку третій особі та не повідомивши ОСОБА_2 про це, відповідач діяв недобросовісно та без урахування права
особи на участь у процесі прийняття рішення (п.3 ст.2 КАС України).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд не
вжив передбачених законом заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин
справи, у тому числі щодо виявлення та витребування документів з власної ініціативи.( п.4 ст.11 КАС України). Між тим, як видно
із архівного витягу № НОМЕР_1 архівного відділу
Тячівської райдержадміністрації, 05.05.2000 року дійсно відбулась 12 сесія XXIII скликання В.Лазівської сільської ради Тячівського району, на якій приймалось лите рішення про затвердження списку
власників земельних часток (паїв), які бажають
розширити свої особисті підсобні господарства без створення юридичних осіб. В
цьому списку під НОМЕР_2 значиться ОСОБА_4, інформація ж щодо прийняття рішення
про виділення їй земельної ділянки в архівному витязі (протокол
НОМЕР_3) відсутня.

Таким чином, колегія приходить до
переконання про те, що оспорюване рішення було прийнято з порушенням прав та інтересів ОСОБА_2, а тому воно підлягає
скасуванню.

Враховуючи наведене колегія вважає, що апеляційна
скарга є підставною та підлягає до задоволення,
постанову місцевого суду слід скасувати як необгрунтовану, та ухвалити нову постанову,
якою позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2 , 8, 11,
71,162, п.3 ст.198, п.1 та п.3 ст.202,
ст.ст.205-207 КАС України, ч.1 ст. 17
ЗК України 1991р., ч.5 ст.116,
ст.118 ЗК
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

2. Постанову Тячівського районного
суду від 28 вересня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, до В.Лазівської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення В.Лазівської
сільської ради від 05 травня 2000 року в частині виділення земельної
ділянки розмірами 1.60 га в АДРЕСА_1ОСОБА_4 - скасувати.

3. Позовні вимоги ОСОБА_1, що діє в
інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

4. Визнати
незаконним та скасувати рішення В.Лазівської сільської ради від 05 травня 2000 року в частині виділення земельної
Дідянки розмірами 1.60 га в АДРЕСА_1 ОСОБА_4

5. Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду
України на протязі одного місяця з дня її проголошення.