Справа № 22ас-2512007р.
Суддя: Іващук В.А.
Дата ухвалення: 2007-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2007 року м. Вінниця

Колегія суддів
судової палати з
цивільних справ Апеляційного
суду Вінницької області у складі: головуючого: Іващука В.А.,
суддів : Колоса
С.С., Ковальчука О.В., при секретарі:
Цехмістер О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління праці і соціального
захисту населення у Ленінському районі м. Вінниці №2 (Вишенька) про
утримання невиплаченої разової щорічної грошової допомоги, за апеляційною
скаргою Управління праці і соціального захисту населення у Ленінському районі
м. Вінниці №2 (Вишенька)
на постанову Ленінського районного суду
м. Вінниці від 07
грудня 2006 року,

установила:

Постановою Ленінського районного
суду м. Вінниці від 07 грудня 2006 року зазначений позов частково задоволено.

З Управління праці і соціального захисту населення у Ленінському районі м.

Вінниці №2 (Вишенька) стягнуто на користь ОСОБА_1 недоплачену

грошову допомогу за 2004
та 2005 роки у
розмірі 2 274 грн. та
на користь

ОСОБА_2 недоплачену грошову допомогу за 2004 та 2005
роки у розмірі

s'2 566 грн. В іншій частині позову - відмовлено.

Судові витрати у розмірі 51
грн. віднесено за рахунок Державного бюджету України.

У апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права і неповне з'ясування обставин, що мають значення для
справи, представник Управління праці і соціального захисту населення у
Ленінському районі м. Вінниці №2
(Вишенька) просить скасувати постанову суду та ухвалити нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог.

Справа № 22 ас - 251 2007 р. Категорія: 37

Головуючий у суді першої інстанції Сауляк Ю.В.

Суддя - доповідач апеляційної інстанції
Іващук В.А.

У доводах апеляційної
скарги посилається на пропуск позивачами процесуального строку звернення з
позовом.

Зазначає, що управління праці і соціального захисту населення при
нарахуванні допомоги позивачам діяло в межах визначених законом, а саме Закону
України "Про державний бюджет України на 2004 рік" та Закону України "Про державний бюджет
України на 2005 рік",
а також, що суд вирішив питання невідповідності останнього Конституції України
виходячи за межі повноважень адміністративного суду, оскільки це є виключна
компетенція Конституційного суду України.

Посилається на те, що відповідач як розпорядник коштів по виплаті допомоги
лише здійснюють виплату даного виду грошової допомоги, однак виплата
здійснюється у розмірах встановлених Законами України про державний бюджет
України на відповідні роки.

Також посилається на те, що невідповідність законів
України один одному та Конституції України не є підставою стягнення коштів з
органу місцевого самоврядування, оскільки розміри допомоги, які стягуються, не
забезпечені бюджетними коштами для цих цілей.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 являється
інвалідом війни 3 групи, а
ОСОБА_2 являється інвалідом війни 2
групи.

Згідно наданих довідок, у 2004,
2005 та 2006 роках
щорічна разова грошова допомога ОСОБА_1 була виплачена у таких розмірах: у 2004 році -130 грн.; у 2005 році -270 грн.; у 2006 році - 270 грн. ОСОБА_2 у таких розмірах: у 2004
році - 160 грн.; у 2005 році - 330 грн.; у 2006 році - 330 грн.

Встановивши такі обставини суд першої інстанції дійшов висновку про
порушення прав позивачів та задоволення позову частково, а саме про стягнення на користь позивачів одноразової грошової
допомоги за 2004 та 2005 рік у розмірі встановленому Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту",
виходячи із відповідних семи та восьми мінімальних пенсій за віком. В
решті вимог відмовлено.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити
з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів не знайшла обґрунтованими. Такі доводи не спростовують висновки
суду першої інстанції.

З врахуванням вимог статті 11 КАС України, суд першої інстанції правильно
розглянув і вирішив справу на засадах змагальності сторін та свободи в наданні
ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи апеляційної скарги про пропуск строку звернення до адміністративного
суду не можна визнати обґрунтованими, оскільки відповідно до правил ч.І ст. 100 КАС України
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Виходячи із вказаних положень Закону та враховуючи, що при розгляді справи
в суді першої інстанції не заявлялись вимоги про відмову у задоволенні
адміністративного позову з таких підстав, то судом першої інстанції не було
допущено порушення норм процесуального права.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд
неправильно застосував норми матеріального права, оскільки у судовому рішенні дана оцінка

2

положенням
законів які суперечать Конституції України та послався на відповідне рішення
Конституційного Суду України.

Суд першої інстанції при вирішенні справи вірно
виходив із конституційних принципів та правильно визначив положення закону якими
слід керуватися при вирішенні справи.

Виходячи із положень ст.22 Конституції України, а також Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", суд
першої інстанції зробив вірний висновок у справі, оскільки виплата щорічної
разової допомоги інвалідам війни, встановленим цим Законом, є соціальною
гарантією і не можуть бути скасованими, а також не можуть бути звужені за їх
змістом та обсягом при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних
законів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не
спростовують.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 195,
198 ч.І п.1, 200, 205 ч.І п.1,
206 КАС України, колегія суддів,

ух валила:

Апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення у
Ленінському районі м. Вінниці №2
(Вишенька) залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 07 грудня 2006 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Протягом
одного місяця з дня набрання законної сили ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.