Справа № К-15695/06
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2007-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 11.04.2007. Забезпечено надання загального доступу: 06.08.2008.
Номер судового провадження: не визначено
ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2007 р. Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Бившевої Л.І.

Нечитайла О.М.

Пилипчук Н.Г.

Степашка О.І.

при секретарі: Ільченко О.М.

за участю представників:

позивача: не з’явився.

відповідача: Шкодича Ю.В.

розглянувши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м.Києва

на постанову Господарського суду м.Києва від 21.11.2005 р та ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2006 р.

у справі№ 29/177

за позовом Приватного підприємства «Фірма «Таніта»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі м.Києва

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ПП «Фірма «Таніта» подано позов про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень ДПІ у Печерському районі м.Києва від 26.11.2004 р.: №6362312/3/0, яким на підставі ч.2 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено податкове зобов’язання за платежем фінансові санкції в сумі 14082,85 грн.; №6362312/2/0, яким визначено податкове зобов’язання за платежем фінансові санкції в сумі 14082,85 грн.; №6362312/1/0, яким на підставі ст.8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» нараховані штрафні санкції в сумі 280,00 грн., та №6362312/4/0, яким на підставі ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено суму податкового зобов’язання за платежем штрафні санкції в сумі 1000,00 грн.

Постановою Господарського суду м.Києва від 21.11.2005 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2006 р., позов задоволено частково. Визнано недійсними податкові повідомлення-рішення №6362312/3/0 та №6362312/4/0 від 26.11.2004 р.

Визнано недійсними податкові повідомлення-рішення № 6362312/2/0 та №6362312/1/0 від 26.11.2004 р. в частині визначення штрафних санкцій в розмірі 14082,85 грн. та 280,00 грн. відповідно, як суми податкового зобов’язання.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, в якій ставиться питання про скасування судових рішень в частині задоволення позовних вимог та прийняття нового рішення, яким повністю відмовити в позові.

Позивач заперечень на касаційну скаргу не надав, представника у судове засідання касаційної інстанції не направив, про дату, час та місце касаційного розгляду повідомлявся за адресами які містяться в матеріалах справи, за повідомленням поштової установи за даними адресами організація не значиться. Справу розглянуто у відповідності з вимогами ч.4 ст.221 КАС України.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

16.11.2004 р. відповідачем здійснена перевірка позивача щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, за результатами якої складено акт на підставі якого 26.11.2004 р. прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням №6362312/2/0 від 26.11.2004 р. позивачу за порушення вимог п.13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон «Про РРО») на підставі ст.22 цього Закону визначено податкове зобов’язання за платежем фінансові санкції в сумі 14082,85 грн.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб’єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов’язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки – загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Визначення місця проведення розрахунків наведене в ст.2 Закону «Про РРО», з аналізу вказаної норми вбачається, що на місці здійснення розрахунків повинні знаходитись лише ті готівкові кошти, які отримані від споживачів реалізованої продукції, зберігання власних коштів працівників підприємства на місці проведення розрахунків не допускається.

Таким чином, встановивши невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі зазначеній в денному звіті РРО, суди дійшли вірного висновку про правомірне застосування відповідачем штрафних санкцій в сумі 14082,85 грн.

Разом з тим, судова колегія погоджується і з висновками судів, що порядок та строки сплати даних фінансових санкцій визначена ст.25 Закону «Про РРО», однак рішення про їх застосування відповідачем не приймалось. Натомість у спірному повідомленні-рішенні відповідачем визначено позивачу податкове зобов’язання по сплаті фінансових санкцій на підставі ст.22 Закону «Про РРО».

Законом України «Про систему оподаткування» встановлено вичерпний перелік загальнодержавних податків та зборів (обов’язкових платежів). Штраф за порушення ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не відноситься до податкових платежів, а тому не може бути податковим зобов’язанням у розумінні Закону України «Про порядок погашення зобов’язання платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Вичерпний перелік випадків, в яких органи державної податкової служби можуть визначити податкове зобов’язання платнику податків передбачено ст. 4 пп. 4.2.2 Закону України «Про порядок погашення зобов’язання платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Оскільки вказана в спірному податковому повідомленні-рішенні сума не є податковим зобов’язанням, суди першої та апеляційної інстанцій правомірно визнали спірне податкове повідомлення–рішення в частині визначення штрафних санкцій, як податкового зобов’язання недійсним.

Податковим повідомленням-рішенням № 6362312/1/0 від 26.11.2004 р. позивачу за порушення п.1 ст.7 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» на підстав ст.8 цього Закону нараховані штрафні санкції в сумі 280,00 грн.

Згідно п.1 ст.7 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» торговий патент повинен бути розміщений на фронтальній вітрині магазину, а в разі відсутності – біля касового апарату; на фронтальній вітрині малої архітектурної форми; на табличці – для автомагазинів, розвозок та інших видів пересувної торговельної мережі, а також для лотків, прилавків та інших видів торгових точок, відкритих у відведених для торговельної діяльності місцях; у пунктах обміну іноземної валюти; у приміщеннях для надання послуг у сфері грального бізнесу та надання побутових послуг. Торговий патент має бути відкритим та доступним для огляду.

Суди попередніх інстанцій, встановивши недотримання позивачем вимог щодо розміщення торгового патенту, дійшли вірного висновку про правомірне застосування відповідачем штрафних санкцій в розмірі 280,00 грн., а також є вірним і висновок про безпідставність доводів відповідача щодо необхідності розміщення нотаріально засвідченої копії торгового патенту, оскільки це не передбачено жодним законодавчим актом.

Оскільки Закон України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» не є законом про оподаткування, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для визначення штрафних санкцій за його порушення податковим зобов’язанням у розумінні Закону України «Про порядок погашення зобов’язання платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» з прийняттям податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, спірне податкове повідомлення–рішення в частині визначення штрафних санкцій, як податкового зобов’язання, правомірно визнано недійсним.

Щодо податкових повідомлень-рішень №6362312/3/0 від 26.11.2004 р., яким позивачу за порушення ч.22 ст.10 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на підставі ч.2 ст.17 цього Закону визначено податкове зобов’язання за платежем штрафні санкції в сумі 18700,00 грн. та №6362312/4/0 від 26.11.2004 р., яким позивачу за порушення ст.6 Декрету КМУ «Про акцизний збір» на підставі ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено суму податкового зобов’язання за платежем штрафні санкції в сумі 1000,00 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено відсутність у позивача сертифікатів на деякі види алкогольних напоїв, що суперечить приписам ст.10 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», однак, відповідач при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення послався на п.22 ст.10 цього Закону, таким чином застосувавши до позивача неіснуючу норму Закону.

Судова колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що незважаючи на неспростування висновків акту перевірки про допущені порушення норм ст.10 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та ст.6 Декрету КМУ «Про акцизний збір» позовні вимоги в частині визнання недійсними податкових повідомлень-рішень №6362312/3/0 та №6362312/4/0 від 26.11.2004 р. підлягають задоволенню так як прийняті відповідачем з порушенням порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», яким визначена процедура накладення таких фінансових санкцій та спеціальна форма рішення.

Вичерпний перелік випадків, в яких органи державної податкової служби можуть визначити податкове зобов’язання платнику податків передбачено ст. 4 пп. 4.2.2 Закону України «Про порядок погашення зобов’язання платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», вказані в спірних податкових повідомленнях-рішеннях суми не є податковими зобов’язаннями.

Повноваження органів державної податкової служби України визначені Законом України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 р.

(із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.1 цього Закону до системи органів державної податкової служби віднесено Державну податкову адміністрацію України, державні податкові адміністрації в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах (далі – органи державної податкової служби).

Згідно з п.1 ст.8 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» на Державну податкову адміністрацію України покладено функцію безпосереднього виконання, а також організації роботи державних податкових адміністрацій та державних податкових інспекцій, пов’язану з проведенням роботи по боротьбі з незаконним обігом алкогольних напоїв та тютюнових виробів, веденням реєстрів імпортерів, експортерів, оптових та роздрібних торговців, місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів; застосування у випадках, передбачених законодавством, фінансових санкцій до суб'єктів підприємницької діяльності за порушення законодавства про виробництво та обіг спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; здійснення заходів щодо вилучення, знищення або передачі на промислову переробку алкогольних напоїв, знищення тютюнових виробів, що були незаконно вироблені чи знаходилися у незаконному обігу.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених ч.2 ст.17Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», приймаються органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Зазначивши у рішенні, що ДПІ у Печерському районі м.Києва не є органом уповноваженим на здійснення перевірок та накладення штрафів за порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» оскільки вона не є органом уповноваженим видавати ліцензії на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, суди не звернули увагу на те, що ДПІ є іншим органом, якому Законом України «Про державну податкову службу в Україні» надано таке право.

Зважаючи на викладене, судова колегія не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність у відповідача повноважень на застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Однак,враховуючи, що такі висновки суду не вплинули на правильність прийнятих у справі рішень, судова колегія вважає за необхідне виключити їх з мотивувальної частини рішень.

Доводи, викладені у касаційні скарзі, відхиляються судом касаційної інстанції, оскільки вони суперечать вищевикладеній позиції.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої та апеляційної інстанції повно та всебічно оцінивши обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права прийняв правильне рішення, підстав для задоволення касаційної скарги та скасування судових рішень немає.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м.Києва залишити без задоволення, а постанову Господарського суду м.Києва від 21.11.2005 р. та ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2006 р. – без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Л.І.Бившева

О.М.Нечитайло

Н.Г.Пилипчук

О.І.Степашко

Повний текст складено 09.02.2007 р.

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...