Справа № 22-а-450/07
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2007-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1-ій інст.Береза
Рядок статзвіту №37
Миколаївський райсуд Львівської обл.
Справа №22а-450/07
Доповідач: Кушнерик М.П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2007р.
колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду

в складі: головуючого -
судді: КУШНЕРИКА М.П.

суддів: ПЛІША
М.А., ОЛЕНДЕРА І.М.

при секретарі: РАХМАНОВІЙ Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові
апеляційну скаргу Миколаївської міської ради Львівської області на постанову
Миколаївського районного суду Львівської області від 15 березня 2007р. у справі
за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Львівської області,
Миколаївського державного земельно-кадастрового бюро про визнання частково
недійсним державного акту на право власності на землю в частині встановлення
меж земельної ділянки та її розмірів,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від
15.03.2007р. задоволено позов, яким поновлено строк позовної давності звернення
до суду, визнано частково недійсним державний акт, виданий на ім'я позивачки на
право приватної власності на землю НОМЕР_1 в частині встановлення меж та
розмірів земельної ділянки, зобов'язано Центр державного земельного кадастру
при Державному комітеті України по земельних ресурсах в особі Миколаївського
державного земельно-кадастрового бюро, провести обміри спірної земельної
ділянки АДРЕСА_1, визначити її межі та розміри у відповідності до рішення
Миколаївської міської ради від 29.08.1996р., а Миколаївську міську раду
Львівської області - внести зміни у державний акт про надання ОСОБА_1 у
приватну власність земельної ділянки та видати державний акт на підставі
внесених змін про передачу їй у приватну власність земельної ділянки площею
0,07 га.

Постанова мотивована наявністю виявлених розбіжностей між існуючими
документами, які визначають право власність на земельну ділянку, які, на думку
суду, порушують права позивача у володінні та користуванні земельною ділянкою,
оскільки позивачка не підписувала акту узгодження меж земельних ділянок, та про
існуючу розбіжність дізналась у 2006 році, згідно акту їй надавалась земельна
ділянка на підставі рішення від 29.08.1996 р., за яким розмір такої становив
0.07 га, та привести у відповідність даний державний акт до рішення
Миколаївської міської ради від 29.08.1996р.

Миколаївська міська рада Львівської області оскаржила постанову, вважає
таку як винесену судом при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для
справи, а також суд неправильно застосував норми матеріального та
процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нову
постанову, якою відмовити в позові.

Зокрема, судом
безпідставно поновлено пропущений позивачкою строк звернення до суду.

Також невірно визначено відповідачем Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по
земельних ресурсах в особі Миколаївського державного земельно-кадастрового
бюро, оскільки таке ліквідовано і на даний час існує Львівська регіональна
філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі
Миколаївського районного відділу.

Крім того, постановою суду не
визначено обміри якої «спірної земельної ділянки» належить провести, якого розміру, які її межі,
місцезнаходження, за чий рахунок повинні
проводитись, тобто визнавши право, не встановлено спосіб його забезпечення, і таке порушення не може бути
усунутим в порядку ст. 170 КАС
України.

По справі не залучено інших користувачів суміжних земельних ділянок, права
та інтереси яких торкається суть спору.

Судом не враховано, що земельні ділянки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
після 1955р. були однією цілою ділянкою одного землекористувача пл. 0,13 га, а
згодом, в зв'язку з даруванням майна
різним особам, були розмежовані й разом
займають фактичну площу 0,127 га (згідно рішень 0,06 га та 0,07 га, що дорівнює
0,13 га). В натурі розбіжність виникла в результаті заокруглення міською радою
при винесенні рішень площ земельних ділянок, розмір яких зобов'язані були
вказувати самі заявники на підставі даних техінвентаризації. Такий механізм був
встановлений Порядком передачі земельних ділянок у приватну власність громадян
України, затвердженим діючого на той час Наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах № 10 від 15.02.1993р., абз. 3 п. 5 якого встановлювалось, що
якщо при встановленні меж земельних ділянок будуть виявлені розбіжності в даних
про розміри земельних ділянок, переданих у власність, з фактичними розмірами,
то остаточний розмір площі таких ділянок визначається Радою народних депутатів.

Крім
того, при проведенні обмірів земельної ділянки
позивачки при приватизації були встановлені фактичні межі земельної ділянки,
про що свідчить акт встановлення і узгодження меж, підписаний сусідніми землекористувачами,
так і власником земельної ділянки, т.т. позивачкою, зауважень до встановлених
меж, згідно яких було виготовлено у 1997р. державний акт, у позивачки не було.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішенням Миколаївської міської ради від 29.08.1996р. позивачці надано у
приватну власність безоплатно земельну ділянку пл. 0,07 га для обслуговування
житлового будинку і господарських будівель АДРЕСА_1 Львівської області, на підставі
чого їй 30.10.1997р. був виданий державний акт на право приватної власності на
землю, в якому площа земельної ділянки зазначено 0,06 га, що не відповідає
даному рішенню.

Виходячи з позовних вимог щодо цих
розбіжностей площі земельної ділянки зазначеній в рішенні міської ради та
державного акту на право власності на землю, визнання його недійсним, колегія
суддів вважає, що даний спір є спір про право, оскільки оспорюється право
власності на 0,01 га, а тому дані правовідносини регулюються нормами ЦПК
України.

Оскарження частково недійсним
державного акту про право приватної власності на землю не передбачено
законодавством, а лише в цілому, оскільки це стосується порушеного права
власності.

Крім цього, колегія суддів вважає,
що Центр державного земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних ресурсах в особі Миколаївського державного
земельно-кадастрового бюро, чи Львівська регіональна філія Державного
підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Миколаївського
районного відділу не відноситься до суб'єкту владних повноважень в розумінні
ст.3 КАС України, а тому не може бути відповідачем по даній справі.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що правова
оцінка, яку дав суд першої інстанції, суперечить процесуальному і матеріальному
праву, а тому таке рішення не може бути залишене в силі.

Зважаючи на те, що у справі не потребується збирання або проведення
додаткової перевірки доказів, згідно зі ст. 198 ч. 1 п. 4 КАС України, суд
апеляційної інстанції має право скасувати рішення суду першої інстанції та
закрити проваження у справі.

Керуючись
ст. 198 ч. 1 п. 4, 203 ч. 1, 205 ч. 1 п. 4, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради - задовольнити
частково.

Постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 15 березня
2007р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Львівської
області, Миколївського державного земельно-кадастрового бюро, про визнання
частково недійсним державного акту на право власності на землю в частині
встановлення меж земельної ділянки та її розмірів - скасувати і закрити
повадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції протягом одного місяця.

Головуючий:
М.П.КУШНЕРИК

Судді:
М.А.ПЛІШ

І.Я.ОЛЕНДЕР