Справа № к-9560/06
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
к-9560/06: не визначено.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 11.04.2007. Забезпечено надання загального доступу: 06.08.2008.
Номер судового провадження: не визначено
ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого2007 року м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого – судді Харченка В.В., суддів: Васильченко Н.В., Гончар Л.Я., Кравченко О.О., Матолича С.В., при секретарі Мельник І.М., за участі представника позивача Вишневського К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Полтава на рішення Господарського суду Полтавської області від 17 лютого 2005 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19 квітня 2005 року у справіза позовом приватного підприємства «Ласкава» до Державної податкової інспекції в місті Полтава та відділення Державного казначейства у місті Полтава про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 17 лютого 2005 року, залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19 квітня 2005 року позовні вимоги приватного підприємства «Ласкава» до Державної податкової інспекції в місті Полтава та відділення Державного казначейства у місті Полтава про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за жовтень 2004 року було задоволено та стягнуто з Державного бюджету України через відділення Державного казначейства у місті Полтава 113685грн.

Зазначені судові рішення вмотивовані посиланням на підпункти 7.7.1 та 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 та пункт 8.1 статті 8 Закону України "Про податок на додану вартість". Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновків, що здійснення позивачем у зазначеному звітному періоді експортних операцій підтверджується вантажними митними деклараціями, існування договірних відносин з нерезидентом підтверджено зовнішньоекономічним контрактом, надходження та зарахування на валютний рахунок валютної виручки підтверджено банківськими довідками, одержання органом державної податкової служби податкових декларацій та розрахунків експортного відшкодування підтверджується матеріалами справи.

Не погоджуючись з зазначеними рішеннями ДПІ у м.Полтава звернулася з касаційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Полтавської області від 17 лютого 2005 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19 квітня 2005 року скасувати та прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована посиланнями на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема тією обставиною, що скаржником було винесене податкове повідомлення – рішення №/0 від 17.12.2004р., у відповідності до якого було зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2004 року, зазначене рішення було оскаржене позивачем у судовому порядку, рішення про визнання його недійсним станом на час розгляду справи законної сили не набрало.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Згідно п.1.8. ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість” бюджетне відшкодування є сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п.п.7.7.3. п.7.3. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів ( робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації. Підставою для отримання відшкодування були дані тільки податкової декларації за звітний період. Зазначений Закон не передбачав надання даних податкових декларацій контрагентів платника податків і не ставив в залежність отримання бюджетного відшкодування платником податків від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання від’ємного значення суми поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Згідно з п.п.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених ( нарахованих ) платником податків в звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів ( робіт, послуг ), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва ( обороту ) і основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Тобто до складу податкового кредиту звітного періоду відносяться суми податку, сплачені в ціні товару при їх придбанні, якщо платник податку мав підстави включити витрати на придбання товару до складу валових витрат відповідно до вимог ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”. При цьому для вказаного віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару, до податкового кредиту платника податку, який придбав зазначений товар, Законом України “Про податок на додану вартість” не передбачено умов про сплату цих сум до бюджету. Статтею 7 зазначеного Закону передбачено лише обов’язок платника податку надати покупцю податкову накладну, а у разі імпорту товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на отримання податкового кредиту вважається вантажна митна декларація, яка підтверджує сплату податку на додану вартість.

Якщо контрагент не виконав свого зобов’язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Посилання скаржника на те, що скаржником було винесене податкове повідомлення – рішення №/0 від 17.12.2004р., у відповідності до якого було зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2004 року, колегією суддів не приймаються з огляду на таке.

Згідно з підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Отже, зменшення суми бюджетного відшкодування є неузгодженим до винесення остаточного судового рішення за результатами оскарження податкового повідомлення – рішення, у зв’язку з чим колегією суддів не приймаються посилання скаржника на оскарження повідомлення - рішення №/0 від 17.12.2004р., як на підставу для відмови у здійсненні бюджетного відшкодування.

У зв’язку з цим посилання суду апеляційної інстанції на те, що узгодження такого зобов’язання визначеного оскаржуваним рішенням у майбутньому може бути підставою для перегляду рішення по справі про відшкодування за нововиявленими обставинами вбачаються колегією суддів правомірними.

Крім того, колегія суддів враховує те, що згідно з постановою Господарського суду Полтавської області від 21 грудня 2006 року повідомлення - рішення №/0 від 17.12.2004р. визнано недійсним. Вказана постанова Господарського суду Полтавської області від 21 січня 2006 року набрала законної сили станом на час розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України –

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Полтава залишити без задоволення, рішення Господарського суду Полтавської області від 17 лютого 2005 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19 квітня 2005 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає крім як з підстав, у строки та в порядку, передбаченими ст.ст. 237 – 239 КАС України.

Головуючий /підпис/ В.В. Харченко

Судді /підпис/ Н.В. Васильченко

/підпис/ Л.Я. Гончар

/підпис/ О.О. Кравченко

/підпис/ С.В. Матолич

З оригіналом вірно суддя Н.В.Васильченко

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...