Справа № 22-а-112/2007р.
Суддя: Білецький О.М.
Дата ухвалення: 2007-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-a-l 12 / 2007 р. Головуючий в 1-й інстанції - Бондар C.O.
Категорія - 41 Суддя-доповідач - Білецький О.М.
УХВАЛА

іменем України

13 лютого 2007 року колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Рибалки В.Г.

суддів - Білецького О.М., Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового
засідання - Чуприни В.І.

та осіб, які приймають участь у
справі - позивача

розглянувши справу за апеляційними скаргами:

·
міського голови міста Суми Мінаєва Геннадія
Михайловича та Сумської міської ради на постанову Зарічного
районного суду м. Суми від 12 грудня 2006 року

·
міського голови міста Суми Мінаєва
Геннадія Михайловича на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2006 року

у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до міського голови міста Суми Мінаєва Геннадія Михайловича, Сумської міської ради про визнання
протиправним та скасування рішення про
звільнення, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування
моральної шкоди,-

встановила:

Постановою
Зарічного районного суду м. Суми від 12
грудня 2006 року
адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано розпорядження міського голови м. Суми
Мінаєва Г.М. НОМЕР_1 від 19 вересня 2006 року про звільнення ОСОБА_1 з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 з
реорганізацією та скороченням посади.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 Сумської міської
ради.

Стягнуто з Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 2312 грн. 31 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі і стягнення
заробітної плати за один місяць звернуто до негайного виконання.

В іншій частині позову відмовлено
за необґрунтованістю вимог.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2006 року відмовлено в задоволенні заяв представника Сумської міської ради і
державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС
Сумської області про роз'яснення вказаної постанови суду в частині її виконання
щодо поновлення позивача на попередній посаді.

Представник Сумської міської ради - Донцова О.І. в апеляційній скарзі (т.2
а.с.45) просить скасувати вказану постанову
суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в позові. При цьому посилається на неповноту з'ясування обставин
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи і порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Доводячи наявність змін в організації виробництва і праці та проведення
реорганізації ІНФОРМАЦІЯ_2, посилається на
Положення про новостворене управління.

Вказує на повноважність міського голови звільняти з посад керівників
відділів, у тому числі позивача.

2

В апеляційній скарзі (т.2 а.с.51) представник міського голови м. Суми - Буліч Н.С., посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, також просить оскаржувану постанову
скасувати і ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Вважає, що позивач був звільнений відповідно до повноважень міського голови
на законних підставах у зв'язку з реорганізацією
відділу, який ОСОБА_1 очолював та проведеними змінами в організації
виробництва і праці з добавленням ряду функцій та вимог до керівника.

Крім того, в іншій апеляційній скарзі (т.2 а.с.58) цей же представник
міського голови м. Суми, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права, просить скасувати вищезазначену ухвалу суду першої інстанції від 27 грудня 2006 року та постановити нову ухвалу,
якою роз'яснити судове рішення.

Заслухавши заперечення позивача, дослідивши матеріали та перевіривши
постанову і ухвалу в межах доводів апеляційних
скарг, колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 працював на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1
Сумської міської ради з березня 2003
року.

Рішенням Сумської міської ради від 27 квітня 2005 року НОМЕР_2 затверджено нову структуру апарату та виконавчих органів Сумської ради і в розділі
«Виконавчі органи міської ради» пунктом 24
зазначено - «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Рішенням Сумської міської ради від 27 квітня 2005 року НОМЕР_3 затверджено штати апарату і виконавчих органів, зокрема, штатну чисельність ІНФОРМАЦІЯ_2
визначено в 4 працівники.

Пунктом 1.1 рішення Сумської міської ради від 14 червня 2006 року НОМЕР_4 штат ІНФОРМАЦІЯ_2 з 19 червня 2006 року збільшено ще на одну одиницю.

Рішенням Сумської міської ради від 12 липня 2006 року НОМЕР_5 було внесено зміни до вказаного
пункту 1.1 рішення Сумської міської ради
НОМЕР_4 від 14 червня 2006 року, а саме: слова «XXIV. ІНФОРМАЦІЯ_2» замінено на «XXIV. ІНФОРМАЦІЯ_3». Зазначено, що це рішення набуває чинності з 20 вересня 2006
року.

Крім того, цим
же рішенням керівників відповідних структурних підрозділів було зобов'язано внести зміни до положень про управління/відділ
та винести їх на розгляд чергової сесії Сумської міської ради.

19 липня 2006 року ОСОБА_1 був попереджений про подальше звільнення на
підставі п.1 ст.40 КЗпП України з 20 вересня 2006 року у зв'язку із скороченням
його посади ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до вищевказаного рішення.

15 вересня 2006 року виконавчим комітетом Сумської міської ради ОСОБА_1 у зв'язку зі скороченням його посади було запропоновано
зайняти інші вакантні посади в Сумській міській раді. Від даних пропозицій позивач
відмовився.

Розпорядженням міського голови м.Суми Мінаєва Г.М. НОМЕР_1 від 19 вересня
2006 року ОСОБА_1 був звільнений з посади ІНФОРМАЦІЯ_1
з реорганізацією та скороченням посади, відповідно
до п.1 ст.40 КЗпП України.

Вказані факти суд першої інстанції
з'ясував повно і всебічно на підставі належним чином досліджених доказів на які послався у рішенні і яким дав вірну
оцінку.

За таких обставин обґрунтованим є висновок суду про те, що на час
звільнення позивача Сумська міська рада не приймала
рішень щодо будь яких змін в організації виробництва та праці у відділі
в якому працював позивач.

У рішенні ради, на яке посилався міський голова звільняючи ОСОБА_1, взагалі
не йдеться про реорганізацію чи скорочення
ІНФОРМАЦІЯ_2 та про наступне вивільнення у зв'язку з цим будь кого з працівників,
а йде мова лише про зміну назви цього структурного підрозділу.

Таким чином, звільняючи позивача за скороченням міський голова вийшов за
межі своїх повноважень, а тому суд правомірно
поновив його на попередній посаді і стягнув на користь працівника середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Постанова суду відповідає вимогам ст.ст.26, 42, 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 7 Закону України «Про службу в органах державного самоврядування», ст.ст. 235 КЗпП України, ст.ст. 161 -163 КАС України.

Подальші зміни, до попередніх рішень Сумської міської ради щодо структури
та штатної чисельності апарату і виконавчих
органів Сумської ради, зокрема, структурного підрозділу в якому працював
ОСОБА_1, внесені відповідно до рішення позачергової сесії Сумської міської ради від 13 вересня 2006 року НОМЕР_6, не були підставою для звільнення
позивача.

Положенню про ІНФОРМАЦІЯ_3, затвердженому рішенням міської
ради від 12 липня 2006 року НОМЕР_7 та затвердженій 17 липня 2006 року міським головою посадовій
інструкції ІНФОРМАЦІЯ_4, про які йдеться в апеляційних
скаргах, суд обґрунтовано дав критичну оцінку.

Так, у зазначеному вище рішенні міської ради від того ж 12 липня 2006 року НОМЕР_5 (з посиланням на яке був звільнений позивач) йде мова про
зобов'язання керівників відповідних структурних
підрозділів лише в подальшому внести зміни до положення про управління/відділ та винести їх на розгляд чергової, тобто наступної, сесії
Сумської міської ради.

Можлива невідповідність позивача займаній посаді не може бути підставою для
звільнення його за п.1 ст.40 КЗпП України.

У постанові чітко вказана посада на яку потрібно поновити позивача, а тому
суд правомірно відмовив у задоволенні заяви про її
роз'яснення в цій частин.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі від 27 грудня 2006 року фактично надано роз'яснення порядку
виконання рішення.

Інші доводи апеляційних скарг зазначених висновків також не спростовують.

Відповідно до ч.2 ст. 185 КАС України, ухвали суду першої
інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку
окремо від постанови суду у випадках, встановлених цим кодексом. Заперечення на інші ухвали можуть бути викладені в апеляційній
скарзі на постанову.

Ст. 52 КАС України, на підставі якої
місцевий суд протокольною ухвалою від 22 листопада 2006 року залучив Сумську міську раду до участі в справі в
якості другого відповідача, не передбачає
можливості окремого оскарження такої ухвали.

Аналізуючи, викладені в окремому
документі під назвою «апеляційна скарга» (т.2 а.с.34), зауваження представника Сумської міської ради на протокольну
ухвалу суду першої інстанції від 22 листопада 2006
року (том 1 а.с.236) про залучення цієї юридичної особи другим відповідачем в справі, колегія суддів вважає їх
безпідставними, оскільки саме міська рада є роботодавцем позивача і до її виключної компетенції належить вирішення
питань про внесення змін до організації виробництва у виконавчих органах.

4

Таким чином, постанова та ухвали суду першої інстанції ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для
їх зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги представників міського голови міста Суми Мінаєва Геннадія
Михайловича та Сумської міської ради залишити без задоволення,
а постанову Зарічного районного суду м. Суми від 12 грудня 2006 року та ухвалу Зарічного районного
суду м. Суми від 12
грудня 2006 року в
даній справі - без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця після набрання законної сили.