Справа № 22-71ас
Суддя: Червинська М.Є.
Дата ухвалення: 2007-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 22-71 ас Головуючий у 1 інстанції Панас Н.Л.
Категорія 38 Доповідач Червинська М.Є.
Т А НОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 лютого 2007 року Апеляційний суд Донецької області в складі:
Головуючої: Червинської М.Є., Суддів: Алексєєва А.В., Лісового О.О. При
секретарі Мартіросовій А.Б.
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку адміністративну справу за
апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку ради на постанову Пролетарського районного
суду м. Донецька від 30 листопада 2005
року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської районної в м. Донецьку ради про стягнення
заборгованості з щорічної допомоги на оздоровлення, -
Пролетарського районного суду м. Донецька від 30 листопада 2005 року задоволений
адміністративний позов ОСОБА_1, з УПСЗН Пролетарської районної в м. Донецьку
ради на користь ОСОБА_1 стягнуті недотримані суми на оздоровлення за 2002, 2003,2004 роки в сумі 2735,50 гривень,
відповідач звільнений від сплати державного мита.
В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову суду, посилаючись на те, суд безпідставно дійшов до
висновку щодо неправомірності дій, не врахував, що позивачу щорічна . допомога на
оздоровлення була сплачена в тому розмірі, яка визначена та перерахована з
коштів Державного бюджету України, вони не
мають будь-яких підстав для сплати сум в іншому розмірі.
Суд першої інстанції встановив, що позивач приймав участь у ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, є інвалідом 3
групи, відповідно до Закону України „Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", має право
на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, Судом встановлено, що за період
відповідач відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 р. „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", виплатив позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення у розмірі, встановленому зазначеною постановою за кожен
рік, суд вважав, що такі виплати проведені відповідачем у порушення зазначених
вимог Закону, тому стягнув заборгованість за 2002-2004 роки.
доповідача, доводи позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав:
вимог п.З ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають
обставинам справи.
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", зокрема, інвалідам 3 групи
передбачена щорічна допомога на
оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.
Судом першої
інстанції встановлено, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, визнаний інвалідом 3
групи, інвалідність пов"язана з захворюванням, яке отримане при
ліквідації Чорнобильської катастрофи.
за період 2002-2004 pp.
відповідач сплачував позивачу щорічну допомогу на оздоровлення, в розмірах,
які отримував від держказначейства й в межах, визначених постановою Кабінету
Міністрів України №836 від 26 липня 1996 р. „Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". Сума на оздоровлення виплачувалась
позивачу в розмірі, визначеному зазначеною постановою - 21 грн. 50 коп. за кожен рік.
2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного
Апеляційний суд
вважає, що відповідач довів в судовому засіданні, що правомірно сплачував
позивачу суми на щорічну допомогу на оздоровлення в зазначеному розмірі й не
мав законних підстав для її сплати в розмірі, на якому наполягає позивач.
Відповідно п.2 Порядку використання
коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи та соціального захисту населення, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20
червня 2000 року № 987 з наступними
змінами кошти Фонду витрачаються виключно на фінансування заходів щодо
ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення
відповідно до законодавства. Пунктом 3
встановлено, що протягом бюджетного року кошти Фонду витрачаються виключно
за бюджетними призначеннями та затвердженими кошторисами доходів і видатків за
функціональною та економічною класифікацією видатків бюджету. Відповідно до п. 7 Порядку
фінансування видатків Фонду здійснюється Державним казначейством у межах
наявних фінансових ресурсів шляхом переказу коштів територіальним управлінням
Державного казначейства на підставі поданого МНС розподілу коштів Фонду.
В судовому засіданні
встановлено, що відповідач отримував суми на виплату щорічної
допомоги на оздоровлення від Фонду в межах бюджетних
асигнувань, в повноваження відповідача
тільки передача отриманих сум від казначейства громадянам-чорнобильцям,
має повноважень на визначення розміру допомоги на оздоровлення, тому сплачував
отриманому від бюджету.
Відповідно до ст. 62 зазначеного Закону, застосування
цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності. Ст. 63
зазначеного Закону передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з його
реалізацією, здійснюється за рахунок державного бюджету.
Закону не суперечать Конституції України, оскільки ст. 95 Конституції передбачено, що тільки виключно законом про
Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
Відповідно до ст. 116 Основного Закону, розроблення проекту закону про
Державний бюджет України віднесено до
компетенції Кабінету Міністрів України, а відповідно до ст. 117 Конституції
України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України є обов'язковими
ст. 29 Закону України „Про Державний бюджет України на 2002 p.",
саме на Кабінет Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради
України з питань бюджету покладено обов'язок затвердити розподіл бюджетних
призначень на погашення заборгованості із соціальних виплат громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розрізі бюджетних програм.
Закону України "Про державний бюджет на 2003", визначено, що
Кабінетом Міністрів України за узгодженням з Комітетом Верховної Ради України з
питань бюджету затверджено розподіл коштів
на погашення заборгованості по соціальним виплатам, передбаченим програмою
по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, чим підтверджена наявність
заборгованості державним бюджетом.
Статтею 28 Закону України
„Про Державний бюджет на 2004
р." встановлена необхідність передбачити бюджетні призначення за
державною програмою "Соціальний захист та соціальне забезпечення в Україні" у сумі 14.108.908,1
тис. гривень, з яких на соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено 1.659.228,1 тис. гривень, у тому
числі соціальні виплати, які здійснюються
безпосередньо громадянам, -1.341.235,1 тис. гривень, з яких 414.279,4
тис. гривень - на повне погашення заборгованості, що виникла у минулі роки.
Заборгованість при цьому враховувалися в межах розміру, встановленого вищевказаними
постановами Кабінету Міністрів України, в цих розмірах кошти надходили на
відповідний рахунок УПСЗН, з якого і проводилися виплати. Проведення виплат
бюджетних коштів з інших рахунків, являється порушенням Бюджетного Кодексу
України і тягне за собою певну відповідальність.

Оскільки
відповідач довів в судовому засіданні, що він не діяв в межах своєї компетенції
й з дотриманням вимог закону, підстав для задоволення адміністративного позову
й для стягнення заборгованості по виплатам
з щорічної допомоги на оздоровлення не має.

Керуючись
ст.ст. 198, 202 КАС України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної
в м. Донецьку ради задовольнити.

Постанову Пролетарського районного суду м. Донецька від 30 листопада 2005 року скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення Пролетарської районної в м. Донецьку ради про
стягнення заборгованості з щорічних сум на оздоровлення за 2002-2004 роки відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання законної
сили.