Справа № 22а-23/07
Суддя: Боднар О.В.
Дата ухвалення: 2007-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2007 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої -
Боднар О.В.

суддів -
Белякова 1.1., Ігнатюка Б.Ю.

при секретарі -
Байзат СЮ.

з участю -
позивачкиОСОБА_1, представників сторін ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника
третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, третьої особи
ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення ради та державного акту на право
приватної власності на землю, -

УСТАНОВИЛА:

У квітні 2006
р.ОСОБА_1, яка згідно договору купівлі-продажу від 17.03.2005 p., придбала житловий
будинок АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею 0,06 га, на якій він розташований, звернулася до суду з
позовом до Ужгородської міської ради про визнання недійсним рішення виконкому
ради НОМЕР_1 про надання у власність ОСОБА_2 суміжної земельної ділянки площею 0,075 га АДРЕСА_2 та визнання
недійсним виданого ОСОБА_2
на підставі цього рішення державного акту на право приватної власності на
землю.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що після укладення
договору купівлі-продажу садиби АДРЕСА_1, їй
стало відомо, що приватизація суміжної земельної ділянки, на якій розташований
будинок АДРЕСА_2, була проведена з порушенням вимог закону, внаслідок чого
ОСОБА_2 була передано у власність на 0,015 га більше, ніж було надано раніше у
користування, за рахунок земельної ділянки, яку вона, позивачка згодом
придбала, чим порушено її права.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 23 жовтня 2006 року в позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить постанову
суду першої інстанції скасувати і ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги
задовольнити.

У судовому засіданні позивачка та її представник
апеляційну скаргу підтримали і з мотивів, наведених у ній, просили скаргу
задовольнити.

Справа № 22а-23/07
Доповідач Боднар О.В

Представники відповідача та третьої сторони скаргу не
визнали, просили її залишити без задоволення.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали
справи, апеляційний суд визнав, що скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожному гарантується
право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим
судом.

Як вбачається з позовної заяви та встановлено судом,
позовні вимоги про визнання недійсним рішення виконкому міської ради та
державного акту на право приватної власності на землюОСОБА_1 обґрунтовувала
тим, що в 1996 р. при
проведенні приватизації земельної ділянки, на якій розташований належний раніше
ОСОБА_2 на праві
власності будинок АДРЕСА_2,
останній незаконно було передано у власність на 0,015 га більше, ніж
було зареєстровано за будинком, чим, за твердженням позивачки, порушено її
право, оскільки ці спірні 0,015
га були приватизовані за рахунок земельної ділянки, на якій розташований
придбаний нею згодом будинок АДРЕСА_1.

Проте, згідно договору купівлі-продажуОСОБА_1 придбала
будинок АДРЕСА_1 разом з
земельною ділянкою площею 0,06 га, на якій він розташований, 17.03.2005 p., тобто
майже через 9 років після того, як відповідачкою ОСОБА_2 була
приватизована суміжна земельна ділянка.

Через рік після придбання садиби АДРЕСА_1, 17.03.2006 р.ОСОБА_1
було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,06
га,,

розташовану АДРЕСА_1.

Згідно Інструкції про порядок складання, видачі,
реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку
і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від
4.05.1999 р. № 43 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4.06.1999 р.
за № 354/3647 ( далі -Інструкція), складання державного акта на право власності
на земельну ділянку проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж
земельної ділянки та розробки технічної документації, яка, крім іншого, включає
результати польових вимірювань, кадастровий план земельної ділянки, складений
за результатами зйомки, відомості обчислення площі земельної ділянки, обробки
теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної
ділянки.

Під час розгляду справи позивачка не вказувала на те, що
при складанні та видачі їй державного акту на право власності на земельну
ділянку виконавцем робіт з розробки технічної документації були допущені
порушення Інструкції, внаслідок чого їй було видано державний акт на земельну
ділянку, розміри та площа якої не відповідають фактичному землекористуванню.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов висновку про те, що позивачка не довела ті обставини, на яких
ґрунтувалися її вимоги, зокрема, те, що при проведенні у 1996 р. приватизації
суміжної з придбаною нею у 2005
р. садибою земельної ділянки були допущені порушення її прав, свобод чи
інтересів, які б підлягали судовому захисту.

Ухвалена судом
першої інстанції постанова відповідає вимогам ст.ст.159-163 КАС України
і передбачених ст.ст.201-204
цього Кодексу підстав для її зміни чи скасування немає.

Доводи скарги, висновків суду першої інстанції, наведених
у постанові, не спростовують, тому до уваги взяті бути не можуть.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 198, 200 КАС України,
апеляційний

суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ужгородського
міськрайонного суду від 23
жовтня 2006 року без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної інстанції.