Справа № 22а-772/07
Суддя: Берзіньш В.С.
Дата ухвалення: 2007-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31
січня 2007 року
колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді Берзіньш B.C.,

суддів М'ясоєдової Т.М., Кузнєцової О.О., при
секретарі Дермоян Т.Ю., з участю:
позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представників Первомайської сільської ради Сулейманової Н.М., Сулейманової
Н.В., представника Сімферопольської районної державної адміністрації Зуєвої
Н.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим від 2
листопада 2006 року по
адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Первомайської сільської ради, Сімферопольської
районної державної адміністрації про скасування незаконного розпорядження,
спонукання до видачі державних актів на землю,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2006 року
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з
позовом до Первомайської сільської ради, Сімферопольської районної державної
адміністрації про скасування незаконного розпорядження, спонукання до видачі
державних актів на землю. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
Сімферопольська районна державна адміністрація прийняла розпорядження №НОМЕР_1
про передачу 46 громадянам, що проживають на території Первомайської сільської
ради, у власність земельних ділянок площею 0,47 га і 0,7 га для ведення
особистого селянського господарства. Розпорядженням Сімферопольської районної
державної адміністрації від ІНФОРМАЦІЯ_2 року №НОМЕР_2 внесені зміни в п. 1
розпорядження від ІНФОРМАЦІЯ_1 року і з нього виключені земельні ділянки,
призначені для передачі у власність позивачам, з чим вони не згодні і ставлять
питання про скасування розпорядження від ІНФОРМАЦІЯ_2 року в частині внесення
зазначених вище змін та зобов'язання відповідачів надати їм державні акти на
спірні земельні ділянки.

Постановою Сімферопольського районного суду АР Крим від 2 листопада 2006 року у
задоволенні позовних вимог заявникам відмовлено.

Не погодившись з вказаною постановою суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали
апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду
першої інстанції від 02.11.2006
року як необгрунтованої, постановленої з порушенням норм процесуального
права з ухваленням нової постанови про задоволення їх позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачами не доведений факт пропуску
ними строку для звернення до суду, передбачений ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України, вважають що строк не пропущений,
оскільки про оскаржуване розпорядження вони дізналися влітку 2006 року.

Справа №22а- 772/07 Головуючий суду першої інстанції Шофаренка Ю. Ф.

2

Заслухавши доповідь судді- доповідача, пояснення апелянтів та

представників
відповідачів, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги позивачів, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних підстав,.

Згідно частини 1
статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1,
2 ст. 99 наведеного
кодексу, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відмовляючи заявникам у задоволенні позовних вимог,
місцевий суд виходив з того, що позивачами пропущений річний строк для
звернення до суду, передбачений ч. 2
ст. 99 КАС
України, оскільки про порушення їх прав їм стало відомо влітку 2003 року, і саме з
цього часу суд обчислює початок перебігу строку позовної давності.

Між тим з такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія
судців, оскільки вони зроблені на припущеннях і не підтверджуються матеріалами
справи із яких вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року згідно розпорядження Сімферопольської районної державної адміністрації
№НОМЕР_1 46 громадянам,
в тому числі і позивачам передані у власність земельні ділянки площею 0,47 і
0,7 га (а.с. 7, 8). Розпорядженням Сімферопольської районної державної
адміністрації від ІНФОРМАЦІЯ_2 року №НОМЕР_2 внесені зміни в п. 1 розпорядження
від ІНФОРМАЦІЯ_1 року і з нього виключені земельні ділянки, призначені для
передачі у власність позивачам (а.с. 35-36).

У справі мається відповідь Республіканського комітету по земельним ресурсам
від 29.10.2003 року на адресу ОСОБА_7, де її повідомляють про оскаржуване
розпорядження, однак будь-яких даних про те, що вказана відповідь була доведена
до відома ОСОБА_1,ОСОБА_2 і інших позивачів у матеріалах справи не має.

Відсутні дані і про те, що ОСОБА_1, ОСОБА_2
зверталися з заявами на адресу відповідачів з приводу порушення їх прав
у спірний період часу, що відповідачі запрошували їх на засідання ІНФОРМАЦІЯ_2
року для розгляду у їх присутності цього питання, або вони були своєчасно
повідомлені про прийняття оскаржуваного розпорядження.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що
влітку 2003 року
позивачам стало відомо про оскаржуване ними розпорядження необгрунтоване,
оскільки достовірними доказами це не підтверджено.

При розгляді справи позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 і інших позивачів суд першої інстанції по
суті не розглядав.

Нерозгляд судом першої інстанції позовних вимог заявників
у повному обсязі, порушення норм процесуального права, зазначені вище, є
обставинами, які перешкоджають розгляду справи судом апеляційної інстанції по
суті з ухваленням нового рішення, оскільки таким розглядом було б порушено
принцип диспозитивності і рівності прав сторін. Пунктом 6 частини 3 статті 227 КАС України
передбачено, що судові рішення обов'язково скасовуються з направленням справи
на новий розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був або не
може бути усунений ухваленням додаткового рішення.

Виходячи з наведених обставин,
аналогії закону, враховуючи, що судом першої

інстанції позовні вимоги заявників
по суті не розглядалися, а відповідно до положень ст.

195 КАС України суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення суду першої

інстанції і Кодексом
адміністративного судочинства до компетенції суду апеляційної

інстанції не віднесено розгляд
справ по першій інстанції, колегія вважає, що оскаржуване

рішення підлягає скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до суду першої

інстанції.

3

Керуючись пунктом 6 статті 198,
статтями 195, 205 Кодексу

адміністративного судочинства
України, колегія суддів
судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду АР Крим,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову
Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 2 листопада 2006 року скасувати і
направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення і може

бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України у

місячний строк з дня набрання нею
законної сили.

М'ясоєдова Т.М.

Судді:
Берзіньш B.C.