Справа № 22а-8/07
Суддя: Мурлигіна О.Я.
Дата ухвалення: 2007-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а- 8/07 Головуючий першої інстанції: Орленко И.О.
Категорія: 39 Суддя-доповідач апеляційного суду: Мурлигіна О
УХВАЛА

Іменем
України

16 січня 2007року колегія судців
судової палати в цивільних справах апеляційного

суду
Миколаївської області у складі:

головуючої:
Славгородської Н.П.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Базовкіної Т.М.,

при секретарі судового
засідання: Бобуйок І.Ф., позивача
ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Веселінівського районного суду Миколаївської області від 9 жовтня 2006 року

за позовом ОСОБА_1 до військової частини А - 1571 (далі в/ч А-1571) про стягнення
заборгованості по грошовому забезпеченню,

встановила:

16 березня 2006 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до в/ч А-1571
про стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню.

Він вказував, що проходив військову службу в цій військової частині та
звільнений зі служби 31 жовтня 2004 року. На 1
травня 2003 року мав 24 роки 9 місяців стажу безперервної військової служби і відповідно до Указу Президента України №
389/2003 від 5 травня 2003 року «Про надання
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, МВС України, Адміністрації Державної прикордонної служби України і
Управління державної охорони України за
безперервну службу» (далі - Указ Президента України) мав право на
отримання надбавки за безперервну службу у відсотках до грошового забезпечення.

Посилаючись на те, що з 1 травня 2003 року по 31 жовтня 2004 року зазначена
надбавка йому виплачувалась відповідачем переважно
не в повному обсязі позивач просив стягнути з відповідача 11887 грн.
15 коп. заборгованості цього виду грошового забезпечення,
виходячи з граничних розмірів надбавки (70 та 90 % від грошового забезпечення).

Постановою Веселінівського районного суду Миколаївської області від 9
жовтня 2006 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилається на невідповідність висновків суду
нормам права, регулюючим виплату спірної
надбавки, і просить постанову суду скасувати й ухвалити нову
про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд обгрунтовано вважав, що право
позивача на отримання грошового забезпечення не порушено.

Так, судом встановлено, що позивач проходив дійсну військову службу у в/ч А
-1571 і був звільнений у запас з лав Збройних Сил України наказом головнокомандувача

2

Військово - Повітряних Сил ЗСУ НОМЕР_1 та виключений зі списків особового складу 31 жовтня 2004 року (а.с. 7-11). На день
звільнення його вислуга років у Збройних Силах складала 26 років.

Починаючи з травня 2003 року по день звільнення зі служби, позивачу
щомісячно нараховувалась та виплачувалась
надбавка за безперервну службу у розмірі меншому граничних виплат (за виключенням грудня 2003 року та вересня 2004 року),
встановлених зазначеним Указом Президента
України та Інструкцією про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах
України, затвердженою наказом Міністра
оборони України 26 травня 2003 року за № 149 (картка особового рахунку
а. с. 6,28).

Відповідно до Указу Президента України, Міністрові оборони України надано
право встановлювати військовослужбовцям Збройних Сил
України щомісячні надбавки за безперервну військову службу в
Збройних Силах України у відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності, залежно
від стажу служби в таких розмірах: понад 20
років - до 70%, понад 25 років - до 90%.

В межах наданої Указом компетенції, Міністром оборони України видавались
розпорядження за № 146/20/2095 від 26 травня 2003 року, № 146/1/11/463 від 13
листопада 2003 року, № 146/1/11/641 від 26
липня 2004 року, № 220/2098 від 7 жовтня 2004 року про встановлення конкретних розмірів спірної надбавки військовослужбовцям в
залежності від стажу військової служби та виходячи
з наявного фонду грошового забезпечення, встановленого Державним бюджетом
для Збройних Сил України.

З аналізу зазначених розпоряджень та довідки про виплату позивачеві спірної
надбавки слідує, що надбавка за безперервну службу нараховувалась відповідачем
в розмірах, встановлених Міністром оборони України відповідно до положень Указу
Президента України.

Таким чином, суд обґрунтовано визнав дії військової частини з приводу
виплати спірної надбавки правомірними. У
зв'язку з чим, підстав для нарахування надбавки, виходячи з граничних її розмірів, встановлених Указом Президента України,
немає, а твердження позивача про наявність заборгованості є
помилковими.

Виходячи з наведеного, колегія вважає, що підстав для скасування постанови відсутні.

Керуючись ст. ст. 195,198,200,205,206 КАС України, колегія суддів

Ух валила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Веселінівського районного суду Миколаївської області від
9 жовтня 2006 року - без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду протягом одного місяця.