Справа № К-22664/06
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2007-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Колегія суддів Вищого адміністративного
суду України у складі:
головуючого: Смоковича М.І.
суддів:
при секретарі: Марушевському А.А.
за участю: представника відповідача Хитрич Ф.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_1на постанову
Романівського районного суду Житомирської області від 13 березня 2006 року та
постанову апеляційного суду Житомирської області від 15 червня 2006 року у
справі за позовом ОСОБА_1до відділу
освіти Романівської районної державної адміністрації Житомирської області про
стягнення грошової винагороди та відшкодування моральної шкоди, -
в с т а н о в и л а:
до суду з позовом до відділу освіти
Романівської районної державної адміністрації Житомирської області про
стягнення грошової допомоги та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на
те, що з 16.01.1981 року він працював спеціалістом, а з 02.09.2003 року -
ІНФОРМАЦІЯ_1 і був звільнений з посади 28.10.2005 року в зв'язку з виходом на
пенсію за інвалідністю як державний службовець 12 рангу. А також зазначав,
що він сумлінно працював, одержував
подяки, похвальні листи, грамоти, був нагороджений знаком «Відмінник освіти
України», мав педагогічне звання
«Вчитель-методист». При цьому 01.11.2005 року він звернувся до начальника відділу освіти
Романівської районної державної адміністрації Житомирської області з
проханням виплатити йому грошову
винагороду за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків. В
подальшому, неодноразово писав заяви з цього приводу, але ні відповіді на звернення, ні грошової винагороди не отримав.
відповідача нарахувати та виплатити йому грошову винагороду в розмірі чотирьох
середньомісячних заробітних плат та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.
Романівського районного суду Житомирської області від 13 березня 2006 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою апеляційного суду Житомирської
області від 15 червня 2006 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Романівського
районного суду Житомирської області від 13 березня 2006 року в частині відмови
у відшкодуванні моральної шкоди - скасовано, прийнято нову постанову, якою
стягнуто з відділу освіти Романівської районної державної адміністрації на
користь ОСОБА_1 200 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ненаданням
відділом освіти Романівської районної державної адміністрації Житомирської
області письмової відповіді ОСОБА_1 на його звернення в порушення статті 20
Закону України «Про звернення громадян». В решті постанову районного суду
ОСОБА_1, не погоджуючись з постановленими у справі судовими рішеннями,
посилається на допущене судами порушення норм матеріального права, просить
скасувати постанови судів першої та апеляційної інстанції і постановити нове рішення, яким задовольнити
його позовні вимоги в повному обсязі. При цьому зазначає, що судами не було враховано, що оцінювання у 2002
році проводилось до прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 313 від
24.02.2003 року, та що з результатами оцінювання він ознайомлений не був і не
мав можливості їх оскаржити.
Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів щодо правильності
правової оцінки обставин у справі,
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню за
Відповідно до статті 34 Закону України «Про державну
службу» за сумлінну безперервну працю в державних органах, зразкове виконання
трудових обов'язків державним службовцям видається грошова винагорода в розмірі
та порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. За особливі трудові
заслуги державні службовці представляються до державних нагород та присвоєння
Згідно з пунктом 2 «Порядку видачі грошової
винагороди державним службовцям за сумлінну працю в органах державної влади,
зразкове виконання трудових обов'язків», затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 212 від 24.02.2003 року, грошова винагорода видається один
раз на п'ять років за умови зразкового виконання посадових обов'язків та
відсутності порушень трудової дисципліни з урахуванням щорічної оцінки
виконання державним службовцем покладених на нього завдань та обов'язків (далі
- щорічна оцінка). Винагорода видається, якщо за результатами проведення
щорічної оцінки рівень виконання державним службовцем обов'язків та завдань
оцінений як "добрий" і "високий". При цьому повинні
враховуватися результати щорічних оцінок за п'ять років.
У разі відсутності щорічних оцінок за п'ять
років, що передують видачі грошової винагороди, враховується наявність
адміністративних, дисциплінарних та інших порушень за зазначений період.
Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, виходив з того, що у
2002 році за результатом щорічної оцінки виконання державними службовцями
покладених на них посадових обов'язків і завдань ОСОБА_1 отримав оцінку
«задовільно», що позбавляє його права на
одержання грошової винагороди, а також, що зазначена оцінка у
встановленому законом порядку ним не оскаржувалась. Крім того, що позивач має
стаж роботи державного службовця 24 роки
9 місяців, що не дає йому права
на грошову винагороду в розмірі чотирьох середньомісячних заробітних плат.
Проте з таким висновком суду погодитись не
Судами
встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді державного службовця з
16.01.1981 року - спеціалістом, а з 02.09.2003 року - ІНФОРМАЦІЯ_1. Звільнений
з займаної посади 28.10.2005 року у зв'язку з виходом на пенсію за
інвалідністю. Загальний стаж державного службовця згідно записів у трудовій
книжці складає 24 роки 9 місяців. А також, що він неодноразово звертався до
начальника відділу освіти Романівської районної державної адміністрації
Житомирської області з проханням
виділити йому грошову винагороду, але не отримав ні відповіді на звернення, ні
грошової винагороди.
Відповідно до «Загальних методичних
рекомендацій щодо проведення щорічної оцінки виконання державними службовцями
покладених на них обов'язків і завдань», затверджених наказом Головдержслужби
від 31.05.2002 року, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин,
до початку проведення оцінювання державний службовець має бути ознайомлений з
порядком проведення щорічного оцінювання та критеріями і показниками якості
роботи, а також з оцінкою, яка повинна бути обґрунтованою та базуватись на
конкретних прикладах, а результати оцінювання
мають бути обговореними між безпосереднім керівником та державним
службовцем на співбесіді з підписанням результатів обговорення.
тим, Романівський районний суд Житомирської області, постановляючи
рішення у справі, не з'ясував чи була дотримана при оцінюванні ОСОБА_1 в 2002
році процедура проведення щорічної оцінки виконання покладених на нього
обов'язків і завдань, чи відповідала вона вищезазначеним «Загальним методичним
рекомендаціям щодо проведення щорічної оцінки виконання державними службовцями
покладених на них обов'язків і завдань».

При цьому, судом не спростовані доводи
ОСОБА_1 про те, що він не був
ознайомлений з результатами оцінювання і не мав можливості використати своє
право на його оскарження.

А також, не враховано судом те, що грошова
винагорода відповідно до «Порядку видачі грошової винагороди державним
службовцям за сумлінну працю в органах державної влади, зразкове виконання
трудових обов'язків», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 212 від 24.02.2003 року, може
виплачуватись державному службовцю і за наявності стажу менше ніж 25 років.

Не звернув увагу на вищенаведене і суд апеляційної інстанції.

Разом з тим, частково задовольняючи позов
щодо стягнення моральної шкоди, завданої неправомірною
бездіяльністю керівника відділу освіти Романівської районної державної
адміністрації Житомирської області, апеляційний суд, фактично, визнавши
бездіяльність неправомірною, лише стягнув 200 грн. моральної шкоди без
констатації факту неправомірності бездіяльності посадової особи в резолютивній
частині ухвали і без обґрунтування
розміру завданої шкоди в мотивувальній частині.

Відповідно до вимог статті 159 Кодексу адміністративного
судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим,
ухваленим судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального
права на підставі повного і всебічного з'ясування обставин в адміністративній
справі.

Враховуючи те, що заявником у цій справі є громадянин, його
права, у разі встановлення судом факту порушення їх суб'єктом владних
повноважень, підлягають захисту незалежно від обраного способу захисту і
наданих ним доказів.

Згідно з
частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанції і направлення
справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені
судом касаційної інстанції.

Виходячи з наведеного, постановлені у
справі судові рішення підлягають скасуванню з поверненням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції для виконання вимог статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України та
перевірки всіх доводів позивача і постановлення законного та обґрунтованого рішення.

Керуючись ст. ст.
220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Скасувати постанову Романівського районного суду Житомирської області від 13 березня
2006 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 15 червня
2006 року у справі за позовом ОСОБА_1до
відділу освіти Романівської районної державної адміністрації Житомирської
області про стягнення грошової винагороди та відшкодування моральної шкоди.

Справу
повернути на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції в
іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не
підлягає, крім як у порядку та з підстав, передбачених статтями 237-239 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Судді : (підписи)

З оригіналом згідно: суддя Т.А.Чумаченко