Справа № 22а-132007р.
Суддя: Перепелюк Л.М.
Дата ухвалення: 2007-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«
10»січня 2007р. м.Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого: Винту Ю.М.

Суддів: Перепелюк Л.М., Половінкіної Н.Ю.

секретар: Михайлюк Т.Д.

За участю: представника Чернівецької
міської виконавчої дирекції обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - Мешака М.М., представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької
міської виконавчої дирекції обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про неправомірність дій посадової особи за апеляційною скаргою Чернівецької міської виконавчої дирекції
обласного відділення Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності на постанову
Першотравневого районного суду м.Чернівці від 13 листопада 2006р, -

встановила:

Позивачка звернулась до суду з
позовом до Чернівецької міської виконавчої дирекції обласного
відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про
неправомірність дій посадової особи.

Посилалася на те, що 14.07.2005р. вона вважалася
застрахованою особою у Чернівецькій міській виконавчої
дирекції обласного відділення Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності. У період з 25 липня по 27 листопада 2005р. вона перебувала у
відпустці по вагітності і пологах, яка їй була оплачена дирекцією як
застрахованій особі.

Справа №22а-13 2007 р. Головуючий у І інстанції

Категорія: 14/36 ІщенкоІ.В.

Доповідач: Перепелюк Л.М.

2

Після закінчення відпустки 12 грудня 2005р. вона звернулася до міської дирекції із заявами про виплату допомоги при народженні
дитини та призначення допомоги до досягнення
дитиною трирічного віку, однак в отриманні цих допомог їй було
відмовлено з підстав, що вона не є застрахованою
особою. Просила визнати дії директора міської дирекції щодо відмови їй у виплаті допомоги при народженні дитини та
допомоги по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку неправомірними і зобов'язати
Чернівецьку міську виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності нарахувати і виплатити їй вказані
допомоги.

Постановою Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 13 листопада 2006р. позов задоволено.

Визнано неправомірною відмову
позивачці у виплаті допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного віку і зобов'язано Чернівецьку міську виконавчу
дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
нарахувати і виплатитиОСОБА_1 допомогу при
народженні дитини та допомогу по догляду за дитиною до досягнення
дитиною трирічного віку.

В апеляційній скарзі Чернівецька
міська виконавча дирекція обласного відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності просить скасувати постанову суду
та ухвалити нову постанову, якою
відмовитиОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог.

Вважає, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права та принципів соціального
страхування, висновки суду суперечать доказам, наявним у матеріалах
справи.

Вказує, що хибним є висновок суду
про те, що ОСОБА_1 має право на матеріальне забезпечення, крім
допомоги по вагітності та пологах, також на допомогу
при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Судом помилково зроблений висновок, що вагітність
і пологи, догляд за малолітньою дитиною є наслідком одного страхового
випадку та суперечить нормам Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зазначає, що при настанні
певного страхового випадку виникає право на певний вид виплати, а тому право на
отримання допомоги по вагітності та пологах, при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виникає за різних подій та з різних підстав, їх об'єднувати в один страховий
випадок неправильно.

Судом також безпідставно
застосовано норми трудового права при вирішенні
питання щодо виплати матеріального забезпечення особі, яка є підприємцем,
сплачує єдиний податок і ні з ким не перебуває в трудових відносинах.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, представників сторін,
перевіривши

з

матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо неправомірності відмовиОСОБА_1 у виплаті допомоги
при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення
дитиною трирічного віку, хоча деякі мотиви,
з яких виходив суд при прийнятті постанови, та закон, яким він керувався
при цьому, є частково неправильними.

Зокрема, правильним є посилання
суду на Закон України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та його висновок щодо права жінки-підприємця
на матеріальне забезпечення та соціальні послуги
за умови сплати страхових внесків.

Такий висновок суду випливає із
встановлених ним обставин справи. Так, дійсно, згідно повідомлення Чернівецької
міської виконавчої дирекції обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_1 була
зареєстрована як страхувальник в згаданій дирекції, що підтверджує факт сплати нею страхових внесків. Тому, згідно цього повідомлення та відповідно до ст.2 ч.З п.б, ст.6
ч.2, 3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням»
ОСОБА_1 є страхувальником, а не застрахованою
особою, як це зазначається у рішенні суду та представником відповідача.

Посилання апелянта на ту обставину,
що станом на вересень 2005р., коли у позивачки виник страховий
випадок - народження дитини, та на грудень 2005р., коли вона вимагала виплат по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного віку,
вона не сплачувала страхові внески, а тому у неї немає права на одержання зазначених виплат, протирічать вимогам
Конституції України та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Зокрема, на день виникнення згаданих
страхових випадків ОСОБА_1 знаходилась на обліку як
страхувальник, а відповідач, як страховик, неналежно виконав покладені на нього ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням» обов'язки та не
скористався правами, зазначеними у цій статті, тобто не здійснював контроль за сплатою позивачкою страхових внесків та не застосував санкції щодо неї за їх несплату, хоча ст. 30 згаданого Закону передбачає
відповідальність страхувальника за несплату чи несвоєчасну сплату страхових внесків, якщо такі мали місце. Не
ставилось ним питання і про зняття її з обліку як страхувальника.

Відповідно до ст.4 ч.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою
втратою

4

працездатності та витратами, зумовленими
народженням та похованням» особи, які не підлягають загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням, мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим
Законом за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності. Тому суд правильно
вважав, що ОСОБА_1 має право на матеріальне забезпечення та виплати, пов'язані
з народженням дитини та з доглядом за дитиною до досягнення нею
трирічного віку і відмова відповідача у здійсненні цих виплат є неправомірною.

Безпідставним є також посилання
апелянта на Указ Президента «Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»
від 3.07.1998р. №727/98, оскільки відносини між ним та позивачкою регулюються
лише Законом України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Колегія суддів вважає, що
твердження апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм
трудового законодавства є обгрунтованими,
оскільки в даному випадку між сторонами не було трудових відносин, тому посилання суду на ст. 179 КЗпП України є лишнім, хоча застосування цієї норми не вплинуло на правильність судового рішення.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без задоволення,
а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд І інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Таким чином, підстав для скасування чи зміни постанови Першотравневого районного суду м.Чернівці від 13 листопада 2006р. немає.

Керуючись ст.ст. 198, 200 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Чернівецької міської виконавчої
дирекції обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності залишити без задоволення.

Постанову Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 13 листопада 2006р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання нею
законної сили.