Справа № 22а-106/2007р.
Суддя: Савченко О.В.
Дата ухвалення: 2007-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22а-106/ 2007 р. Головуючий у 1 інстанції: Прокопчук Т.С.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2007 року м. Запоріжжя

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Бондаря М.С.

Мануйлова Ю.С.

при секретарі: Череватій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною скаргою
Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради на
постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради про
стягнення недоплаченої одноразової грошової
допомоги учаснику війни, -

ВСТАНОВИЛА:

У ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення Орджонікідзевської
районної адміністрації Запорізької міської ради
про стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги учаснику бойових дій.

В позові зазначав, що він є учасником бойових дій. Згідно ст. 12 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" щорічно до 5 травня, як учасник бойових дій, він має право на отримання разової грошової допомоги у
розмірі п"яти мінімальних пенсій за
віком. Такі виплати проводилися не в повному обсязі. Сума недоплаченої допомоги
за 2005
рік складає 1410 грн. Позивач просив поновити строк для звернення до суду з адміністративним позовом про захист
своїх інтересів, як учасника бойових дій, та стягнути з
відповідача на його користь заборгованість у розмірі 1410 грн., враховуючи, що сума отриманої ним у 2005 році допомоги складала 250 гр.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від ІНФОРМАЦІЯ_1 року позов
ОСОБА_1 задоволено.

Суд поновив ОСОБА_1 строк для звернення до
суду з адміністративним позовом про
захист своїх інтересів, як учасника бойових дій.

Стягнуто з
Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевської районної
державної адміністрації Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1
заборгованість по разовій грошовій допомозі, як учаснику бойових дій, за 2005 рік у розмірі 1410 грн. та судові
витрати у сумі 51 гр. на
користь держави.

В апеляційній скарзі Управління
праці, та соціального захисту населення Орджонікідзевської
районної адміністрації Запорізької міської ради, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати
та провадження у справі закрити.

Заслухавши у
засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права.

Судом правильно
встановлено, що ОСОБА_1є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням
серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року(а.с.5).

Згідно ст, 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасники бойових дій мають право на
щорічну одноразову допомогу до 5
травня в розмірі п"яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.
З ст. 2 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування,
які обмежують права і пільги ветеранів війни, а також осіб, прирівняних до них,
що передбачені цим Законом, є недійсними.

Таким чином,
виходячи із змісту ч. З ст. 2
Закону , відсутність
коштів на виплату грошової допомоги не позбавляє учасника бойових дій права на
таку допомогу.

Не передбачено
Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" і обмеження таких виплат наявністю певних коштів чи фінансування.

Право на
отримання позивачем грошової допомоги у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком відповідач не оспорював,
однак його заперечення, зокрема, посилання на те, що УПСЗН не встановлює розмір
зазначених виплат, суд першої інстанції не прийняв до уваги, пославшись на ст. 17-1 Закону „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в якій
зазначено, що виплату разової грошової допомоги здійснюють органи праці та
соціального захисту населення. Між тим, в ст. 17 Закону вказано, що фінансування
витрат, пов"язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок
коштів державного та місцевого бюджетів, а в Законі України від 25.12.1998 року
„Про внесення змін до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", яким, зокрема, і було доповнено ст. 14 Закону
частиною стосовно виплати разової грошової допомоги щорічно до 5 травня, у
розділі II зазначалось, що порядок виплати разової грошової
допомоги ветеранам війни визначається Кабінетом Міністрів України.

18 лютого 2004
року Кабінет Міністрів прийняв постанову № 177 „Про забезпечення щорічної
виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в якій, зокрема,
зазначено, що забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству
праці та соціальної політики для виплати цієї разової грошової допомоги у
розмірах, установлених законом про державний бюджет на відповідний рік, для
подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту
населення, Міністерство фінансів і Державне казначейство. Обов'язок же
вишукувати можливість відзначення ветеранів війни, яким виплата разової
грошової допомоги не передбачається законом про державний бюджет на відповідний
рік,

покладений на обласні державні
адміністрації (п.З постанови), а не на місцеві органи праці та соціального
захисту населення.

Крім того, суд
першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги заперечення відповідача
стосовно того , що
позивачем безпричинно пропущений річний строк на звернення до суду за захистом
свого порушеного права.

Суд першої
інстанції поновив позивачеві строк для звернення до суду з даним позовом, мотивувавши поважність причин тим, що
про виплату допомоги за 2005 рік не у повному обсязі
ОСОБА_1 стало відомо лише у ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Однак при цьому суд не звернув увагу на доведеність
того, що позивачу при виданні посвідчення учасника бойових дій повідомлялись всі його права на пільги відповідно до
законодавства України, в тому числі і право на отримання допомоги. Даний
факт підтверджується тим, що ОСОБА_1 у
ІНФОРМАЦІЯ_5 року реалізував своє право на
отримання допомоги, яка була виплачена йому у розмірі 250 гр.

З огляду на зазначене, судова колегія приходить до висновку, що позивач не
довів поважності причин пропуску річного строку для звернення до суду з позовом
щодо недоплати сум за період 2005 року, тому у відповідності до ст.ст. 99,100 КАСУ в позові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевської
районної державної адміністрації Запорізької міської ради -задовольнити
частково.

Постанову
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від ІНФОРМАЦІЯ_1 року по даній
справі, - скасувати.

Відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_1 Олександра Васильовича до Управління праці та
соціального захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації
Запорізької міської ради про стягнення недоплаченої одноразової грошової
допомоги учаснику бойових дій за 2005
рік в сумі 1410 гр.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути

оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
дня

складання її у повному обсязі, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_6 року.