Справа № 22ас-31/2007р
Суддя: Григоренко М.П.
Дата ухвалення: 2007-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
22ас-31/2007 р головуючий у 1 інстанції - Кухарець В.М.
22-А-11 доповідач - Григоренко М.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року м. Рівне

Колегія суддів
судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Рівненської області
в складі:

Головуючого судді -
Собіни І.М.,

суддів : Григоренка М.П., Оніпко О.В.,

при секретареві Сеньків
Т.Б., розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційні
скарги Рівненської обласної державної адміністрації та релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті
Острозі

Рівненської області (далі УПЦ КП) на постанову Рівненського міського суду від 20 листопада 2006 року по
адміністративній справі за
позовом релігійної громади Української Православної Церкви в місті Острозі
Рівненської області (далі УПЦ) до Рівненської обласної державної адміністрації
про визнання незаконним та скасування розпорядження
голови Рівненської обласної державної
адміністрації № 415 від 9 вересня 2005 року „Про використання
Свято-Богоявленського Собору в м. Острозі", за
участю представників позивача -ОСОБА_1 і адвоката ОСОБА_2,
представника відповідача - Гломба Юрія Олександровича,
представників третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - релігійної громади Української Православної Церкви Київського
Патріархату в місті Острозі
Рівненської області - ОСОБА_3та адвоката ОСОБА_4,

ВСТАНОВИЛА :

Постановою Рівненського міського суду від 20 листопада 2006 року задоволено позовні вимоги релігійної
громади УПЦ в місті Острозі Рівненської області до Рівненської обласної державної адміністрації та визнано протиправним і
скасовано розпорядження №
415 від 9 вересня 2005 року голови
Рівненської обласної державної адміністрації „Про використання Свято-Богоявленського собору в м. Острозі".

В поданих апеляційних скаргах на дану постанову суду першої інстанції
відповідач та третя особа на стороні відповідача, не погоджуючись з нею і
вказуючи на її незаконність, просять цю
постанову скасувати та постановити нову
про відмову позивачу в задоволенні заявлених вимог, оскільки вважають, що оскаржуване позивачем
розпорядження голови Рівненської
обласної державної адміністрації було видано
на законних підставах, у відповідності до вимог ст.ст. 19, 35,119 Конституції України, ст. 25 Закону України „Про місцеві державні
адміністрації*", ст.ст. 5,17 Закону України „Про
свободу совісті та релігійні організації".

В ході апеляційного розгляду даної адміністративної справи представники відповідача та третьої особи на стороні відповідача свої апеляційні скарги підтримали повністю і,
наполягаючи на їх задоволенні, дали пояснення, які збігаються із
змістом самих апеляційних скарг.

Представники позивача з приводу поданих апеляційних скарг, як у своїх
письмових запереченнях так і безпосередньо в судовому
засіданні, заявили, що постанову суду першої інстанції
вони вважають законною і обґрунтованою, а тому просить апеляційний суд скарги відповідача та третьої особи на стороні відповідача залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін та інших
осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги
підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, зі змісту розпорядження № 415 від 9 вересня 2005 року голови Рівненської обласної
державної адміністрації „Про використання Свято-Богоявленського
собору в м. Острозі" вбачається, що пунктом першим даного розпорядження,
було скасовано пункт 1.3 рішення виконавчого комітету Рівненської обласної Ради народних депутатів від 25 вересня 1991 року № 173, щодо передачі у безоплатне
користування релігійній громаді УПЦ в місті Острог
Рівненської області культової споруди - Свято-Богоявленського собору та укладення охоронно-орендного договору з даною релігійною громадою,
а також пункт 2 розпорядження голови Рівненської
обласної державної адміністрації від 5 жовтня 1998 року № 631 „Про використання Свято-Богоявленського
собору в м. Острозі", про укладення охоронного договору
щодо користування даної культової споруди з УПЦ міста Острога.

Пунктом другим розпорядження № 415 від 9 вересня 2005 року голови Рівненської обласної
державної адміністрації було передбачено створення комісії
для визначення порядку користування

Свято-Богоявленського
собору в м. Острозі, шляхом укладення угоди між
релігійними громадами УПЦ та УПЦ КП в місті Острозі на проведення почергових
богослужінь, а у разі недосягнення згоди між останніми,
шляхом затвердження відповідного графіку.

Третім пунктом цього ж розпорядження передбачалось укладення з кожною із релігійних громад окремих договорів на почергове
користування Свято-Богоявленським собором в місті Острозі.

Пунктами 9, 10 статті ст. 59 Закону України „ Про місцеве самоврядування в Україні"
передбачено, що рішення виконавчого
комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів
ради, можуть бути скасовані відповідною радою, а у разі їхньої
невідповідності Конституції або законам України вони визнаються незаконними в
судовому порядку.

Частинами 1 і 2 ст. 43 Закону України „Про місцеві державні
адміністрації закріплено, що акти місцевих державних адміністрацій, що
суперечать Конституції України, законам
України, рішенням Конституційного
Суду

України,
актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої
влади вищого рівня або до суду.

Розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом
України, Кабінетом Міністрів України, головою
місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Тому суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого висновку,
що скасовуючи розпорядженням № 415 від 9 вересня 2005 року пункт 1.3 рішення виконавчого комітету Рівненської обласної Ради народних депутатів від 25 вересня 1991 року № 173 та пункт 2 розпорядження голови Рівненської
обласної державної адміністрації від 5 жовтня 1998 року № 631, голова Рівненської обласної державної адміністрації вийшов за межі наданих йому
повноважень, чим допустив порушення вимог ч. 2 ст.6, ч.2 ст. 19 Конституції України та ст. 39 Закону України „Про місцеві державні адміністрації".

Як передбачено частиною 8 ст. 17 Закону України „ Про свободу совісті та релігійні
організації"" договори про надання в користування релігійним організаціям культових та інших будівель
і майна можуть бути розірвані або припинені в порядку і на підставах,
передбачених цивільним законодавством України.

З матеріалів справи ( а.с. 38) видно, що 21 липня 1999 року між релігійною громадою УПЦ
міста Острога Рівненської області та науково-реставраційною
інспекцією було укладено договір на користування Свято-Богоявленської
церкви.

В зв'язку із чим, суд першої інстанції вірно дійшов
висновку, що згідно 3 ст. 17 Закону України „ Про свободу совісті та релігійні
організації", якою закріплено, що культова будівля
і майно, що є державною власністю, можуть передаватися
у почергове користування двом або більше релігійним громадам за їх взаємною згодою, а за відсутності такої згоди державний орган визначає порядок
користування

культовою будівлею і майном шляхом укладення з
кожною громадою окремого договору, може мати
місце тільки в тому випадку, якщо згідно договору ця культова будівля до цього
в користування нікому не надавалась, а тому пункти 2 і З розпорядженням № 415 від 9 вересня 2005 року голови Рівненської обласної державної
адміністрації також суперечать вимогам вищезазначеного Закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в період з 1993 року по 1997 рік прийняті органами виконавчої влади та
місцевого самоврядування Рівненської області рішення, якими скасовувались свої
ж раніше прийняті рішення чи рішення інших
органів влади обласного рівня або приймались рішення про делегування один
одному певних повноважень, тягнуть за собою настання тих чи інших правових наслідків, апеляційний суд не приймає до
уваги, оскільки стаття 9
Закону України „ Про Представника
Президента України" від 5 березня 1992 року, яка був чинна на той час, встановлювала, що Представник Президента України
у відносинах з органами місцевого і регіонального самоврядування має право
лише звертатися до суду з позовом про
визнання недійсними актів органів місцевого і регіонального самоврядування, які суперечать законодавству, і зупиняти дію оскаржуваних ним актів лише до
прийняття рішення судом, а стаття 44 Закону України „ Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року, взагалі не передбачає право обласних рад
делегувати відповідним місцевим державним
адміністраціям право щодо перегляду рішень виконавчих комітетів обласної
ради попередніх скликань і приводити їх (відміняти, змінювати) у відповідність до
чинного законодавства.

Інші доводи апеляційних скарг відповідача та третьої особи, яка брала
участь у справі на стороні відповідача, суд також відхиляє, оскільки вони є надуманими і не мають будь-якого належного правового обґрунтування або є такими, що
не мають істотного значення для вирішення даної справи
по суті.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 196,198-207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Рівненської обласної державної адміністрації та Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату м. Острога Рівненської
області, залишити без задоволення, а
постанову Рівненського міського суду від 20 листопада 2006 року по адміністративній справі за позовом релігійної громади Української Православної
Церкви в місті Острозі Рівненської області до Рівненської обласної державної
адміністрації, без змін.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі,
мають право оскаржити у касаційному порядку постанову
суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної
інстанції протягом одного місяця після набрання законної сили ухвалою суду
апеляційної інстанції шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції..