Справа № 22а/60
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2007-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 січня 2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Житомирської
області

в складі:

головуючого - судді Малахової Н.М.

суддів: Жизневської А.В.

Матюшенка І.В.

при секретарі судового

засідання Рудницькій І.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

апеляційну
скаргу Головного управління праці та соціального захисту

населення
Житомирської облдержадміністрації на постанову Бердичівського

міськрайонного
суду Житомирської області від 4 жовтня 2006 року у справі за

позовом ОСОБА_1
до Головного управління праці та

соціального
захисту населення Житомирської облдержадміністрації про

проведення перерахунку разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій,

встановила:

У вересні 2006
року ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом до

відповідача, посилаючись на те, що йому як учаснику бойових дій, пенсіонеру

Міністерства оборони України в порушення Закону України „Про статус

ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" невірно
нараховується та

виплачується разова грошова допомога. Тому просив зобов'язати відповідача

зробити перерахунок розміру разової грошової допомоги, як
учаснику бойових

дій і виплатити недоплачену допомогу за 2004-2006 рік в сумі 3085
грн. Крім

того просив зобов'язати відповідача в подальшому виплачувати грошову

допомогу, як учаснику бойових дій, виходячи із фактичного розміру

мінімальної пенсії за віком.

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області

від 4
жовтня 2006 року зобов'язано
відповідача провести перерахунок розміру

одноразової грошової допомоги позивачу за 2004-2006 роки, виходячи з

розміру мінімальної пенсії за віком та сплатити йому різницю недоплаченої

допомоги в сумі 3085
грн. В задоволені решти позову відмовлено за

безпідставністю.

Справа № 22а/60 Головуючий у суді 1-ї інст. Зайцев А.В.

Категорія 38 Доповідач-суддя Малахова И.М.

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати вказану
постанову та

прийняти нову про відмову у задоволені позову. Зазначає,
що постанову

прийнято з порушенням норм матеріального права, висновки
суду не

відповідають обставинам справи. Вказує, що судом не
враховано, що позивачу

грошова допомога виплачувалася в розмірах встановлених
Законами України

„Про Державний бюджет України на 2004-2006 роки".

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій,
пенсіонером

Міністерства оборони України.

Відповідно до ст. 12 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії

їх соціального захисту", щорічно до 5 травня учасникам бойових дій

виплачується грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Задовольняючи позовні вимоги ,
суд першої інстанції дійшов
висновку,

що права позивача було порушено, оскільки мінімальна
пенсія за віком у 2004

році становила 50 грн., у 2005 році-332 грн., у 2006-359 грн.

Тому позивачу до 5 травня мала бути виплачена грошова допомога в

розмірі 250 грн. в 2004 році, в 2005 році-1660 грн., а у 2006 році-1795грн.

Проте вказаний висновок суду є
помилковим.

Суд першої інстанції не врахував, що Законом України„Про
Державний

бюджет України на 2004 рік" та Законом України „Про державний бюджет

України на 2005 рік"" розмір такої допомоги був
обмежений до 120 грн.
у 2004

році, до 250 грн. у 2005 році. Законом України „Про Державний бюджет

України на 2006 рік " призупинено на 2006 рік дію частини п'ятої статей 12

Закону України „ Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в

частині визначення щорічної грошової допомоги. Допомогу
за 2004- 2005 роки

у зазначених розмірах та за 2006
рік в розмірі 250
грн, позивач отримав.

Оскільки положення статті 44 Закону України„Про Державний бюджет на

2004 рік" про встановлення щорічної разової допомоги визнані

неконституційними рішенням Конституційного Суду України 1
грудня 2004

року, тобто до закінчення бюджетного періоду(ст.З
Бюджетного кодексу

України), то це давало право позивачу підстави вимагати
доплати вказаної

допомоги за 2004 рік в сумі 250 грн. Та, обставина, що виплата допомоги

повинна проводитися до 5 травня, правового значення в даному випадку не має.

У зв'язку з неправильним застосуванням судом першої
інстанції норм

матеріального права, апеляційний суд змінює оскаржену
постанову і приймає

нову про часткове задоволення позову.

Оскільки розмір мінімальної пенсії в 2004
році становив 50
грн., то

позивач повинен був отримати 250
грн. допомоги, але він отримав 120
грн.

Тому з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню невиплачена

допомога в розмірі 130
грн. в 2004
році. В іншій частині вимоги
задоволенню

не підлягають.

Керуючись
ст.ст. 195, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія

суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу Головного управління праці та
соціального захисту

населення Житомирської облдержадміністрації задовольнити
частково.

Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області

від 4 жовтня
2006 року
в частині задоволення позову змінити, зменшивши

розмір стягнутої одноразової допомоги з 3085 грн. до 130 грн.

В решті постанову залишити без
зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і
може бути

оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного

суду України протягом одного місяця
з дня складання її у повному обсязі.