Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Вищого адміністративного суду
судді Цуркана М.І.,
суддів: Амєліна С.Є., Гуріна М.І.,
Кобилянського М.Г., Юрченка В.В.,
у письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського
районного суду міста Києва від 23 вересня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від
02 грудня 2004 року у справі за скаргою на неправомірні дії Управління
Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва щодо перерахунку
В С Т А Н О В И Л А :
У серпні 2004 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії
Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва,
посилаючись на те, що вона як пенсіонер перебуває на утриманні держави, пенсію
отримує з 21 серпня 1988 року. В липні 2004 року вона отримала пенсію в розмірі
172 гривні, в той час як прожитковий мінімум на одну особу на місяць становить
362 гривні 23 копійки. Вважає, що Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі міста Києва порушило її Конституційні права на отримання
пенсії на рівні прожиткового мінімума, тобто, 362 гривні 23 копійки.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від
02 грудня 2004 року залишено без змін рішення Дніпровського районного суду
міста Києва від 23 вересня 2004 року, яким у задоволенні вимог відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати судові рішення і повернути
справу до суду першої інстанції на новий розгляд. Зазначає, що суди при
розгляді справи як норму прямої дії не застосували ст. 46 Конституції України,
відповідно до якої пенсії, що є основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму і Закон України
«Про прожитковий мінімум на 2004 рік».
доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права,
правильність правової оцінки обставин у справі у межах, визначених ст. 220 КАС
України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без
задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня
2004 року та ухвалу Апеляційного суду
міста Києва від 02 грудня 2004 року -
без змін з таких підстав.
Судами
встановлено, що ОСОБА_1 з 21 серпня 1988 року отримує пенсію за віком. Станом
на липень 2004 року її пенсія складала 172 гривні 45 копійок, на серпень 2004
року 199 гривень 90 копійок.
матеріалів справи, що Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському
районі міста Києва пенсію ОСОБА_1 визначено відповідно до вимог Закону України
«Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування».
забезпечення прожиткового мінімуму встановлюється, виходячи з реальних
можливостей видаткової частини Державного бюджету України і затверджується
одночасно з прийняттям Закону про Державний бюджет України на відповідний рік.
соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення відповідно до п. 6
ст. 92 Конституції України визначаються виключно Законами України.
України, як норма прямої дії, застосовується при вирішенні спору лише у тих
випадках, коли правовідносини не врегульовані Законом. Правовідносини ж, які
виникли між сторонами у даному випадку, врегульовані Законом України «Про
пенсійне забезпечення».
ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно з яким призначалися
пенсії за віком до 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі мінімального споживчого бюджету.
цього ж Закону встановлено, що питання, пов'язані з реалізацією і додержанням
гарантій, передбачених цим Законом, належать до відання Кабінету Міністрів
«Про зальнообов'язкове державне пенсійне страхування», набрав чинності з 01
січня 2004 року, відповідно до ст. 6 якого непрацездатні громадяни крім
пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати
доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку
та за рахунок коштів, визначених законодавством.
Конституції України, як норми прямої дії, застосовуються при вирішенні спору у
тих випадках, коли правовідносини не врегульовані Законом. Правовідносини ж,
які виникли між сторонами у даному випадку, врегульовані Законом України «Про
пенсійне забезпечення».
обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про
те, що права позивача порушені не були, оскільки нарахування та виплата пенсії
йому проводились у відповідності до чинного на той час пенсійного законодавства
судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального
права, підстави для задоволення
касаційної скарги відсутні, а самі
судові рішення підлягають залишенню без зміни.
ст.ст. 160, 220, 230 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України, -
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від
02 грудня 2004 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає
законної сили з моменту проголошення.

Головуючий:
Цуркан М.І.

Судді : Амєлін
С.Є.

Гурін
М.І.

Кобилянський М.Г.

Юрченко
В.В.