Справа № 22-а-69\07
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2007-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м.Харків, вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Справа №22-а- 6907
Головуючий 1 інстанції:Левченко П.І.
Доповідач: Подобайло З.Г.
недійсними рішення ДПІ
Ухвала

Іменем України

31 травня 2007 року

м. Харків

Судова
колегія Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Сіренко О.І.

Суддів - Подобайло З.Г.

- Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Спесивцевої О.В.

та осіб, які беруть участь у справі:

представник позивача - ОСОБА_1 (дов. б/н від
16.05.2007р.), ОСОБА_2

представник відповідача -Михно Любов Анатоліївна (дов. №
4454/10/10-018 від 29.05.2007р.)

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Глухівської міжрайонної
державної податкової інспекції Сумської області на постанову господарського
суду Сумської області від 12.03.2007 року
по справі № АС3/41-07.

за позовом ФОП ОСОБА_3

до Глухівської міжрайонної
державної податкової інспекції Сумської області

про визнання
нечинними податкових рішень

встановив :

Позивач ,
СПДФО ОСОБА_3, у січні 2007 року
звернувся до суду із позовними вимогами до Глухівської МДПІ Сумської області
про визнання не чинними рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій
№ НОМЕР_1 на суму 340 грн. 00 коп. та № НОМЕР_2 на суму 1700 грн.00коп., вважаючи
незаконною перевірку його господарської одиниці (бару), на підставі якої
відповідачем були прийняті оспорюванні рішення.

Постановою
Господарського суду Сумської області від
12 березня 2007 року позов задоволено, визнані не чинними рішення про застосування
фінансових санкцій від НОМЕР_2 на суму 1700 грн.00 коп. та рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій від НОМЕР_1 на суму 340 грн.00 коп.,
стягнуто з Державного бюджету України на користь фізичної особи- підприємця
ОСОБА_3 витрат по держмиту в сумі 3 грн.
40 коп.

Відповідач
(МДПІ) звернувся із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм
матеріального права і просить скасувати постанову господарського суду Сумської
області від 12.03.2007 року по справ №АСЗ/41-07 та прийняти нову постанову.

В
апеляційній скарзі МДПІ зазначає, що твердження суду з посиланням
на ст.11-1 Закону України „Про державну
податкову службу в Україні" від 04.12.1990 р. №509 , щодо права на проведення планової перевірки
платника податків лише у випадках надіслання письмового повідомлення із
зазначенням дати початку та закінчення її проведення протирічить назві і змісту
ст.11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" -
«підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і
позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування
та сплати податків та зборів (обов"язкових платежів)», в той час коли
фінансова санкція за порушення Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" не є податком, збором,
обов"язковим платежем. Здійснення контролю за дотриманням порядку
проведення розрахунків врегульовано розділом IV ст.ст.15,16) України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", зокрема ст.15 Закону . Стосовно планових перевірок
РРО, то згідно з п.2.6 додатка 2 до наказу ДПА України від 11.10.05 р. № 441
„Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку складання плану-графіка
перевірок суб"єктів господарювання та взаємодії між структурними
підрозділами при їх проведенні" такі перевірки проводяться за окремими
щомісячними планами податкових органів. У питаннях застосування РРО Закон
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг" є спеціальним, отже, інші
акти законодавства, у тому числі й Закон України "Про державну податкову
службу в Україні", застосовується тільки в частині, врегульованій Законом
про РРО, тому до перевірок РРО застосовуються всі правила, що стосуються
допущення посадових осіб до проведення позапланових перевірок (ст.. 11-2 Закону
№ 509) і посадові особи податкового органу мають право приступити до проведення
планової перевірки РРО за умови надання платнику податків під розписку
направлення на перевірку. Таким чином, з метою контролю за порядком дотримання
розрахунків органи державної податкової служби (у межах повноважень, визначених
ст.. 15 Закону про РРО) можуть проводити як планові, так і позапланові
перевірки щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій. Періодичність
планових перевірок щодо дотримання вимог неподаткового

законодавства
чинним законодавством не передбачена.

В
апеляційній скарзі зазначає, що перевірка ПП ОСОБА_3 проводилась згідно плану
проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності відділом оперативного
контролю управління контрольно- перевірочної роботи ДПА у Сумській області на
вересень 2006 року, направлення №№НОМЕР_3,НОМЕР_4 від 05.09.06 на проведення
планової перевірки ПП ОСОБА_3 посадовими особами ДПА у Сумській області Лаврик
І.В., та Михно Л.А. надавалися уповноваженій особі платника податків - бармену
ОСОБА_4, яка після ознайомлення відмовилася поставити свій підпис.

В акті
перевірки від 06.09.06 бару ПП ОСОБА_3, код НОМЕР_5 зазначені номери направлень
та дати їх видачі. З направленнями і актом перевірки бармен ОСОБА_4 також була
ознайомлена але від підпису відмовилась про що були складені акти.

В
судовому засіданні представник скаржника (МДПІ) підтримав апеляційну скаргу.

Представник
позивача проти апеляційної скарги заперечує, вважає постанову суду правомірною.
Позивач ( ПП ОСОБА_3) надав заперечення
на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а
скаргу без задоволення. Свої заперечення на апеляційну скаргу обґрунтовує тим,
що складений акт перевірки не відповідає
вимогам Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних
планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного
та іншого законодавства , затвердженого наказом ДПА України № 327 від
10.08.2005 р. № 327, в акту відсутній
реєстраційний номер, не зазначені підстави проведення перевірки, тип перевірки,
допущення порушення щодо складання та вручення акту. В порушення ч.7, ч.8
с.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», ст..16 Закону
України «Про РРО…» з акту не зрозуміло яка саме перевірка проводилась - планова
чи позапланова, згідно Закону «Про РРО…»
планова перевірка осіб, що
використовують спрощену систему оподаткування здійснюється один раз на рік. Вважає перевірку проведеною
з грубим порушенням законодавства, а відповідно акт перевірки незаконним.

Скасовуючи
рішення МДПІ, якими за порушено
позивачем ст. 8

Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері

торгівлі,
громадського харчування та послуг", а також ч. 22 ст. 15 „Закону

України
„Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим,

коньячним
і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, за що

встановлена
відповідальність, передбачена п. З ст. 17 першого Закону та абз. 9 ч.

2 ст. 17
другого Закону, суд першої інстанції
виходив з того, що :

-
примірник акту, залишений перевіряючими бармену не має номера, а в наданому
представником відповідача в судовому засіданні 26.02.2007р. для огляду акті про
відмову від підпису від 06.09.2006р. міститься посилання на акт перевірки від
06.09.2006р. № НОМЕР_6, що свідчить про
те, що акт про відмову бармена ОСОБА_4 від підписання акту перевірки був складений
не на місці перевірки;

- в
самому акті перевірки б/н від 06.09.2006р. не зазначено ні про те, що бармен
відмовилася від підписання акту, ні про те, що складено акт про відмову від
підписання акту;

- в акті
перевірки зазначено, що проведена перевірка бару за адресою:АДРЕСА_1 і траса
Київ-Москва, проте, як свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно
бар (кафе „ІНФОРМАЦІЯ_1") знаходиться за адресою:АДРЕСА_2;

- в акті
перевірки від 06.09.2006р. не зазначено яка саме перевірка здійснювалася
(планова чи позапланова), не зазначено про це також і в направленнях №
000НОМЕР_4 та № 000НОМЕР_3 від 05.09.2006р., якими ДПА у Сумській області
доручила своїм співробітникам провести перевірку суб'єкта господарської
діяльності ОСОБА_3;

-
твердження відповідача (МДПІ) про те, що здійснювалась планова перевірка
ОСОБА_3 з посиланням на план проведення
перевірок на вересень 2006 року не відповідає вимогам чинного законодавства ні
як планова перевірка, ні як позапланова перевірка. Такий висновок суд робить з посиланням
на ст. 11 -1 , ст. 11-2 Закону України
„Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990р. № 509 ,
оскільки відповідач не направляв позивачеві повідомлення і не надавав
направлення на перевірку та розцінює такі дій посадових осіб державної
податкової служби , що здійснювали перевірку позивача, як незаконні;

-
оскільки акт № НОМЕР_6 від 06.09.2006р. (у позивача примірник цього акту від
06.09.2006р. без номера), складений під час і за результатами незаконної
перевірки, то цей акт є незаконним і не може бути підставою для прийняття
законних рішень відповідачем;

-
відповідач, заперечуючи проти позову не доказав суду правомірності своїх рішень
згідно ч. 2 ст. 71 КАС України.

Перевіривши
доводи апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції, пояснення
представників сторін , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що 06.09.2006 року співробітниками ДПА у
Сумській області здійснена перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктом підприємницької
діяльності фізичною особою ОСОБА_3, про
що складений акт за № НОМЕР_6, перевірка проводилася господарської одиниці
бару, що розташована за адресою:АДРЕСА_1 і траса Київ-Москва та належить вказаному суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_3 у присутності бармена ОСОБА_4.

Перевірка
здійснювалась згідно плану проведення перевірок СПД відділом оперативного
контролю управління контрольно-перевірочної роботи ДПА у Сумській області у
вересні 2006 р. в якому під порядковим
номером 18 зазначено ПП ОСОБА_3, код НОМЕР_5 та адреса м. Кролевець,бар (
а.с.30) на підставі виданих посвідчень.

Актом
перевірки встановлено :

- факт
реалізації 2-х пляшок пива на суму 10, 60 грн. без застосування РРО (книги ОРО)
та не видача розрахункового документу, що є недотриманням приватним підприємцем п.5 ст. 3 та ст.. 8 ,
п.5 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за що
застосовані штрафні санкції згідно п.3 ст.17 цього Закону та 19 вересня 2006 року та начальником Глухівської МДПІ прийняте
рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1 на суму 340,0
грн.;

- факт зберігання слабоалкогольних напоїв в
холодильнику ( Лонгер кактус 4 шт., Лонгер апельсин - 1 шт., Джин тонік - 1
шт., «Е» Caramba grapefruit - 1 шт.,
всього 7 пляшок ємкістю 0,33 л.) в місцях зберігання , не внесених до Єдиного
реєстру . В акті зазначено, що накладна та цінники на ці напої відсутні, а тому
їх вартість не визначена. Вказаний факт кваліфіковано як порушення підприємцем ч. 22 ст. 15 „Закону України „Про
державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами», за що на підставі п. 11
ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу і згідно п. 3 ст. 17 цього
Закону застосовані штрафні санкції на
суму 1700,0 грн. та начальником Глухівської МДПІ прийнято рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_2 .

Щодо
проведення перевірки:

Законом України "Про державну податкову
службу в Україні" (ст.8,9,10) на органи державної податкової служби
(зокрема, державні податкові адміністрації в областях, державні податкові
інспекції в районах у містах) покладені функції щодо здійснення контролю за
додержанням порядку проведення готівкою розрахунків за товари (послуги) у
встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" контроль за додержанням суб'єктам підприємницької
діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог
цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством
України.

Статтею 11 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні" органам державної податкової
служби у випадках,
в межах компетенції та у порядку, встановлених
законами України, надано право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення
готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом
порядку.

Перевірки в межах повноважень податкових
органів, визначених законом
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" вважаються, як зазначено в ч.7
ст.11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні",
позаплановими.

Фактично перевірка господарської одиниці
позивача проводилась посадовими особами
податкового органу головним державним податковим ревізором-інспектором
відділу контролю управління контрольно-перевірочної роботи ДПА в Сумській
області Михно Л.А. на підставі направлення № 000НОМЕР_4 від 05.09.06 р. та
старшим державним податковим інспектором відділу контрольно-перевірочної
роботи ДПА в Сумській області Лавриком
І.В. на підставі направлення № 000НОМЕР_3 від 05.09.06 р у відповідності з
планом-графіком проведення перевірок щодо контролю за здійсненням розрахункових
операцій на вересень 2006 року.

Судова колегія зазначає, що дії посадових
осіб державної податкової служби щодо проведення перевірки, складання акту
перевірки відповідають вимогам зазначених вище норм, внаслідок чого висновок
суду першої інстанції щодо
безпідставності проведення перевірки , незаконності складання акту від
06.09.2006р. № НОМЕР_6 і як наслідок протиправність рішень про застосування
фінансових санкцій від НОМЕР_2 на суму 1700 грн. та № НОМЕР_1 на суму 340 грн.
лише з цих підстав суперечить нормам діючого законодавства.

Судова
колегія вважає, що така перевірка не суперечить ст. 15 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, відповідає правам ДПІ , передбачених ст. 11 п. 2 Закону України „Про державну
податкову службу в Україні”, не суперечить ст. 11 -1 цього закону.

Посилання
суду першої інстанції на те, що акт перевірки підписали лише співробітники ДПА
у Сумській області, примірник акту, залишений бармену не має номера, а в
наданому представником відповідача в судовому засіданні для огляду акті про
відмову від підпису міститься посилання на акт перевірки № НОМЕР_6, що свідчить
про складання акту відмову від
підписання акту перевірки не на місці перевірки, в самому акті перевірки не
зазначено ні про те, що бармен відмовилася від підписання акту, ні про те, що
складено акт про відмови від підписання акту, в акті перевірки зазначено, що
вона проведена за адресою, яка відрізняється від адреси, вказаній у свідоцтво
про право власності на нерухоме майно бар (кафе „ІНФОРМАЦІЯ_1"), в акті
перевірки не зазначено яка саме перевірка здійснювалася (планова чи
позапланова), не зазначено про це також і в направленнях, суд апеляційної
інстанції зазначає, що в
направленнях зазначено код підприємця, тобто направлення стосуються саме
позивача, в плані перевірок, оригінал
якого досліджений судом апеляційної
інстанції вказаний код ЄДРПОУ СПДФО ОСОБА_3 та назва об»єкту, що переверіються:
м.Кролевець, бар, акт перевірки
зареєстрований в ДПА під № НОМЕР_6, а зазначені позивачем обставини не можуть
впливати на законність призначення перевірки та
на факти порушень, встановлені в ході проведення перевірки на яку були
допущені співробітники ДПІ.

Стосовно
порушень, за які застосовані санкції по
РРО судова колегія зазначає наступне.

Згідно п.5 ст. 3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг" 6 липня 1995 року N 265/95-ВР ( із змінами та
доповненнями)(далі Закон) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у разі
незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим
Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових
операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх
ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття
ставок, що контролюються у режимі реального часу Державним казначейством
України;

Форма,
зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових
книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання
звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або
використанням розрахункових книжок, встановлюються Державною податковою
адміністрацією України визначені у ст.
8. цього Закону.

Згідно
п.6 ст. ст. 9. реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не
застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької
діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється
відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого
підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного
податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім
пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у
порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу,
уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Згідно
п.3 ст. 17 цього Закону за порушення вимог цього Закону до суб'єктів
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невикористання при
здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом,
розрахункової книжки чи книги обліку розрахункових операцій, або використання
незареєстрованої належним чином розрахункової книжки чи порушення встановленого
порядку її використання, або використання незареєстрованих чи не прошнурованих
книг обліку розрахункових операцій, або не зберігання книг обліку розрахункових
операцій чи розрахункових книжок протягом встановленого терміну.

В
розумінні Закону України «Про ставки акцизного збору і ввізного мита на деякі
товари (продукцію)» від 11 липня 1996
року N 313/96-ВР із змінами та
доповненнями пиво солодове є підакцизним товаром , за УКТЗЕД має код 2203 00.

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що позивач ПП ОСОБА_3 у 2006 році є
платником єдиного податку, що
підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку від 01 січня 2006 року за
№ НОМЕР_7 (а.с. 9). Оскільки пиво є підакцизним товаром, СПДФО ОСОБА_3 , як платник
єдиного податку при його продажу, повинна була
проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій
та розрахункової книжки, як то передбачено
п.5 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Судова
колегія зазначає, що позивач не надає заперечень щодо фактичних обставин, встановлених в ході перевірки та закріплених
в акті перевірки. Наявність встановленого відповідачем порушення наведеного п.
5 ст. 3 Закону «Про РРО…» та склад порушення передбачений ст. 17 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» підтверджується актом перевірки.

Судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
без з»ясування та без врахування цих обставин
дійшов помилкового висновку про незаконність рішення МДПІ від 19 вересня
2006 року № НОМЕР_1 про застосування штрафної санкції на суму 340,0 грн. згідно
п.3 ст.17 і постанова суду від
12.03.2007 року в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням відповідно
ст.202 КАС України нового рішення про відмову СПДФО ОСОБА_3 в задоволенні
позовних вимог в цій частині.

Стосовно
порушень, за які застосовані санкції по
Закону України № 481/95-ВР судова колегія зазначає наступне.

Відповідно
до статей 1, 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР “Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” (далі - Закон України)
зберігання алкогольних напоїв здійснюється в місцях зберігання алкогольних
напоїв, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке
місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта підприємницької діяльності
таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Місце
зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення,
яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів,
відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру
місць зберігання.

алкогольні
напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукромістких матеріалів
або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 1,2
відсотка об'ємних одиниць, які відносяться до товарних груп Гармонізованої
системи опису та кодування товарів під кодами 22 04, 22 05, 22 06, 22 08;

Внесення
даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта підприємницької
діяльності з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб -
найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру підприємств та
організацій України (ЄДРПОУ), для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, номера свідоцтва
про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності.

Наказом
Державної податкової адміністрації України від 28 травня 2002 року № 251
затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання та
форму довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру (далі
- Порядок).

Згідно
статті 17 Закону за порушення норм цього
Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до
відповідальності згідно з чинним законодавством.

До
суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді
штрафів у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів
у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості
товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 1 700 гривень;

Перевіркою
встановлено факт зберігання
слабоалкогольних напоїв в холодильнику
бару, що належить СПДФО ОСОБА_3 ( Лонгер кактус 4 шт., Лонгер апельсин -
1 шт., Джин тонік - 1 шт., «Е» Caramba
grapefruit - 1 шт., всього 7 пляшок ємкістю 0,33 л.) в місцях зберігання , не
внесених до Єдиного реєстру . В акті зазначено, що накладна та цінники на ці
напої відсутні, а тому їх вартість не визначена.

Судова
колегія вважає недоведеним
відповідачем (МДПІ ) факту
зберігання позивачем алкогольних напоїв, оскільки ним не встановлено, що виявлені товари мають ознаки алкогольних напоїв , зберігання
яких повинно здійснюватися в місцях, внесених до Єдиного реєстру в розумінні ст.
1 Закону № 481 щодо поняття алкогольних напоїв, не вбачається хто виробник,
склад цього продукту, яким шляхом одержані продукти та на якій основі виготовлені, з яким вмістом спирту етилового та відсотком об'ємних одиниць, щоб дало змоги віднести товар, що зберігався
у позивача до товарних груп Гармонізованої системи опису та кодування товарів
під кодами 22 04, 22 05, 22 06, 22 08.

Крім
того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що виходячи з приписів
ст.ст. 1,15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від
19.12.1995р. № 481/95-ВР (в редакції Закону, чинній на час прийняття
оскарженого рішення про застосування фінансових санкцій), п.п.1.1., 2.1.-2.3.
Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого
Наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002р. № 251 (в редакції з 25.11.2002р.), що внесення
місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного державного реєстру місць
зберігання необхідно у разі здійснення суб'єктом підприємницької діяльності
торгівлі відповідними товарами та у разі наявності відокремлених від роздрібної
торгівлі місць зберігання. У випадку зберігання алкогольних напоїв у місцях, що
не відокремлені від місця торгівлі, таке місце зберігання не потребує внесення до
Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв виробів.

З
матеріалів справи вбачається, що позивач
зберігав неналежні йому товари у холодильнику бару, де здійснював торгівлю
іншими товарами, ліцензія на торгівлю алкогольними напоями у нього відсутня, фактів здійснення позивачем
торгівлі Лонгером кактус, Лонгером
апельсин, Джином тонік та «Е» Caramba
grapefruit та договірних стосунків з
іншими суб'єктами господарювання щодо зберігання алкогольних напоїв не
встановлено та не доведено відповідачем.

Колегія
суддів зазначає, що скасовуючи
оскаржувані позивачем рішення лише з підстав складання МДПІ акту № НОМЕР_6 від 06.09.2006р. (у позивача
примірник цього акту від 06.09.2006р. без номера) під час і за результатами
незаконної перевірки та визнавши цей акт незаконним , який не може бути
підставою для прийняття законних рішень відповідачем, судом першої інстанції
помилково не з'ясовувались обставини
справи щодо встановлених відповідачем
порушень в ході перевірки.

На
підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що судом першої
інстанції постанова прийнята при невірному застосуванні норм матеріального
права, що призвело до неправильного вирішення справи при неповному
з”ясуванні обставин, що мають значення
для справи.

Постанова
суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової , якою позов задовольнити частково.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, п. 1, п. 3 ст.
202, п. 205,206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу
Глухівської МДПІ у Сумській області задовольнити частково.

Постанову Господарського
суду Сумської області у справі АС3/41-07 від 12 березня 2007 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3
задовольнити частково. Визнати не чинним рішення про застосування фінансових
санкцій від НОМЕР_2 на суму 1700 грн.00 коп.

У
задоволенні позовних вимог про визнання
не чинним рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від НОМЕР_1 на суму 340 грн.00 коп. у позові
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь фізичної особи- підприємця ОСОБА_3 витрат по держмиту в сумі 1 грн. 70 коп.

Постанова набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий Сіренко
О.І.

Судді
Подобайло З.Г.

Мельникова Л.В.

Постанова в
повному обсязі виготовлена 05 червня 2007р. о 14-00 год.