Справа № 22-а-145/07
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2007-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-145/07
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2007
року колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду

в складі:

головуючого: Носа С.П.

суддів: Довгополова О.М., Яворського І.О.

при секретарі: Поворознику Д.Б.

з участю
представника Кременецької міжрайонної податкової інспекції Тернопільської
області Мельник Галини Степанівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові
адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременецької міжрайонної
податкової інспекції Тернопільської області на постанову господарського суду
Тернопільської області від 20.02.2007 року,-

в с т а н о в и л а:

постановою господарського суду Тернопільської області від 20.02.2007
року відмовлено в задоволенні позову Кременецької МДПІ до ВАТ «Кременецький
крейдяний завод» та приватного підприємства «Еоніум» про визнання недійсним
господарського зобов'язання по договору купівлі-продажу від 19.09.2007 року,
укладеного між ВАТ «Кременецький крейдяний завод» та приватним підприємством
«Еоніум» на загальну суму 52462,01 грн. та у застосуванні наслідків недійсності
правочину, а саме у стягненні з ПП «Еоніум» в дохід держави 52462,01 грн. як
вартість отриманого товару та стягненні з ВАТ «Кременецький крейдяний завод»
продукції на суму 52462,01 грн. в дохід держави.

Постанову
оскаржила Кременецька МДПІ, в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення
суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також
без належного дослідження обставин, які мають істотне значення для справи.
Просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою позовні вимоги
задовольнити.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши матеріали
справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

При розгляді
справи, судом першої інстанції встановлено, що на момент укладення спірного
договору приватне підприємство «Еоніум» перебувало в Єдиному державному
реєстрі, мало свідоцтво платника податку на додану вартість.

Відповідно до ч.
1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки не
внесено відповідних змін.

Відмовляючи в
позові, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про те, що саме по собі
анулювання реєстрації платника ПДВ ПП «Еоніум» не є підставою для визнання
спірного договору таким, що укладений з метою, суперечною інтересам держави та
суспільства. Рішення про таке виключення, і саме виключення як юридичний факт
не можуть мати зворотної сили, тобто поширюватися на відносини, що виникли до
їх прийняття. Крім цього, судом правильно застосовано положення ст.ст. 207, 208
Господарського кодексу України, відповідно до яких правочин, який вчинено з
метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить
моральним засадам суспільства, а тому згідно з ч.1 ст. 203, ч.2 ст. 215 ЦК
України є нікчемним, і визнання такого правочину недійсним судом не
вимагається. Органи державної податкової служби, вказані в абзаці першому ст.
10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», можуть на підставі
п.11 цієї статті звертатись до судів з позовами про стягнення в доход держави
коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність. У разі
задоволення позову висновок суду про нікчемність правочину має міститись у
мотивувальній, а не в резолютивній частині судового рішення.

Також суд дійшов
до правильного висновку, що позивачем не доведено те, що спірний договір
укладений з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства і,
відповідно, в задоволенні позову відмовив.

Відповідно до
ч.4 ст. 112 КАС України, суд не приймає визнання адміністративного позову і
продовжує розгляд справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать
закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. З огляду на
вищенаведене, суд не приймає до уваги клопотання відповідача про визнання
повністю вимог позивача, оскільки це суперечить Закону, як вказано вище, крім
цього, відповідач визнає вимоги відносно сум, які донараховані за актом
перевірки від 14.09.2006 року, і аж ніяк не визнає вимог Кременецької МДПІ, які
заявлені в адміністративному позові.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують, постанова господарського
суду Тернопільської області від 20.02.2007 року є такою, що відповідає нормам
матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування
немає.

Керуючись
ст. 195, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 КАС України,

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу Кременецької міжрайонної податкової інспекції Тернопільської області
залишити без задоволення.

Постанову
Господарського суду Тернопільської області від 20 лютого 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий С.П.
Нос

Судді О.М.
Довгополов

І.О. Яворський