Справа № 2-а-2922007
Суддя: Гаркушка Н.В.
Дата ухвалення: 2007-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-a-292 2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„2 6" січня 2007 року Мелітопольський міськрайонний суд Запо­різької
області в складі:

головуючого - судді Гаркушка Н.В.

при секретарі - Крижановській СІ.

за участю представника відповідача - Стоякіної Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці, соціального захисту населення та
житлових субсидій Мелітопольської міської
Ради про стягнення недоплаченої одноразової щорічної допомоги
членам сім'ї загиблого та моральної шкоди, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути
з відповідача на її користь недоплачену одноразову щорічну грошову допомогу
члену сім'ї загиблого в розмірі 866 гривень
та 200 гривень моральної шкоди і зазначає, що відповідно до ст. 5 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вона визнана дружиною загиблого та має право на
щорічну, до 5-го травня, одноразову грошову допомогу в розмірі 3-х
мінімальних пенсій за віком, однак всупереч вимогам законодавства призначена їй
грошова допомога у 2006 році виплачувалась не в повному обсязі. Загальна сума
недоплати становить 866 гривень, яку вона і
просить стягнути.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що міське управління праці, соціального
захисту на­селення та житлових субсидій Мелітопольської міської Ради орієн­туються на Закон України «Про державний бюджет України»,
який за­тверджується на кожний рік. Згідно до цього закону Головне Управ­ління праці та соціального захисту населення Запорізької
облдер­жадміністрації розпоряджується бюджетними коштами, а в компетен­цію міського управління входить лише направлення списків
людей, які повинні отримувати грошову допомогу.

Позивачка у судове засіданні не з'явилась, але від неї надій­шла заява про неможливість явки у судове засідання у
зв'язку зі службовим відрядженням.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню
частково.

Згідно копії
посвідчення серії НОМЕР_1,
виданого Мелітопольським об'єднаним міським військовим комісаріатом 22.06.1999 року ОСОБА_1. є членом сім'ї загиблого
ветерана війни відповідно до вимог
ст.15 Закону України «Про статус ветера­нів війни, гарантії їх соціального
захисту» від 25.12.1998 року позивачка,
як член сім'ї загиблого має право на щорічну, до 5-го

травня разову
грошову допомогу в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до чинного законодавства розмір мінімальної пен­сії за членом сім'ї загиблого станом на 05 травня 2006
року - 332 гривні.

Таким чином, на підставі ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від
25.12.1998 року та з урахуванням офіційно встановленого розміру мінімальної пенсії за віком розмір разової грошової допомоги повинен
був складати в 2006 році - 996 гривень (332 гривні х
3).

Однак всупереч вимогам вищевказаного закону позивачці випла­чувалась разова
грошова допомога не в повному обсязі. Так в 2006 році їй було
виплачено 130 гривень.

Згідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових за­конів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звужен­ня змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, у відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верхов­ного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про
застосування Кон­ституції України при здійсненні правосуддя», Конституція
України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді справ мають оцінювати зміст будь-якого
закону чи ін­шого нормативно-правового акту з
точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках
застосовувати Конститу­цію, як акт прямої дії. Судові
рішення мають ґрунтуватися на Кон­ституції .

Згідно до ст. 17-1 Закону України -«Про статус ветеранів вій­ни, гарантії
їх соціального захисту» щорічну виплату разової гро­шової допомоги до 5-го травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та
соціального захис­ту населення через відділення зв'язку або через установи
банків.

Суд вважає, що позивачу дійсно було не доплачено щорічну ра­зову грошову допомогу в 2006 році в розмірі 866 гривень
(996 гри­вень - 130 гривень).

Доводи представника відповідача, що УПСЗН не є належним від­повідачем безпідставні, оскільки ст. 17-1 Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" визначе­но що грошові допомоги виплачуються органами праці та
соціального захисту.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути недоплачену суму щорічної разової грошової допомоги в
розмірі 8 66 гривень.

В частині моральної шкоди в розмірі 200 гривень слід відмови­ти, бо
позивачем не доведена провина відповідача в затриманні ви­плат одноразової щорічної допомоги. Крім того, відповідач прово­див виплату належних позивачеві коштів з виплат
одноразової щорі­чної допомоги члену сім'ї загиблого в межах сум, які надходили
на ці виплати з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 8, 22 Конституції України, ст. ст. 158-164, 167 КАС України, ст. ст. 2, 5, 15, п.22 ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», суд

Позов ОСОБА_1 до Управління праці, соціального захисту населення та
житлових субсидій Мелітопольсь­кої міської ради про стягнення
недоплаченої щорічної разової гро­шової допомоги члену сім'ї загиблого
задовольнити частково.

Стягнути з
Управління праці, соціального захисту населення та житлових
субсидій Мелітопольської міської ради (р/р 0637
в УДП Запорізької області, МФО 813015, код ОКПО 08193086) на користь ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної
разової грошової допомоги в розмірі вісімсот шіст­десят шість
гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційний суд Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної заяви протягом десяти
днів з дня її проголошення, а потім апеляційної скарги на
постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, або в десятиденний строк без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, з подачею копії апеляційної скарги до апеляційного суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляцій­не оскарження не було подано.