Справа № 22-а-497/07
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2007-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції:Стопник С.Г.
Справа № 22-а-497/07 Господарський суд Тернопільської області
ряд.ст.зв. № 23
Доповідач: Олендер І.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

11
червня 2007 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Кушнерика
М.П.,

Пліша М.А.,

при секретарі Поворознику Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Бережанської міжрайонної Державної
податкової інспекції (Підгаєцьке відділення) Тернопільської області на
постанову Господарського суду Тернопільської області від 16 березня 2007 року
по справі № 13/15-322 за адміністративним позовом суб'єктва підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Бережанської міжрайонної Державної
податкової інспекції (Підгаєцьке відділення) Тернопільської області про
скасування рішення НОМЕР_1 та НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій, -

в с т а н о в и л
а :

16 березня 2007 року Господарським судом Тернопільської
області прийнято постанову по справі № 13/15-322 за
адміністративним позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 до Бережанської міжрайонної Державної податкової інспекції (Підгаєцьке
відділення) Тернопільської області про скасування рішення НОМЕР_1 та НОМЕР_2
про застосування штрафних санкцій, якою
позов задоволено.

Вказану постанову суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач
Бережанська міжрайонна ДПІ (Підгаєцьке відділення) Тернопільської області,
представник якої в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що
оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням як
процесуального, так і матеріального права, в зв'язку з чим просить постанову
скасувати та постановити нову, якою повністю відмовити в задоволені позову.

Як на доводи в своїй апеляційній скарзі
відповідач покликається на те, що внаслідок перевірки позивача було
встановлено, що його працівницею реалізовано товар, а саме пляшку пива та пачку
сигарет, при чому не видалась розрахункова квитанція та встановлено, що
відсутня ліцензія на торгівлю тютюновими виробами. Дане порушення спонукало
відповідача застосувати до позивача штрафні санкції, накладення яких є, на його
думку, правомірним з огляду на чинне законодавство, зокрема на п.1, 2, 3 ст.3
Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” та ст. 15 Закону України “Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”. Вважає, що суд прийшов до
неправильного висновку, яким скасував оскаржувані податкові рішення з огляду на
вказані норми законів та обставини, встановлені при розгляді справи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав
доводи апеляційної скарги, просить її задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні
заперечили проти доводів апеляційної скарги та вважають, що постанова суду
прийнята на підставі норм чинного законодавства без порушення норм
процесуального та матеріального права, а тому підстав для її скасування не
вбачає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача на
підтримання апеляційної скарги, позивача та його представника на заперечення
проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Розглядаючи спір та приймаючи постанову про задоволення позову, суд першої
інстанції підставно і обґрунтовано виходив із вимог ч.2 ст. 71, ч.4 ст. 72 КАС
України та, з врахуванням предмету доказування, який стосувався правомірності
рішення, щодо застосування штрафних санкцій, дійшов висновку про недоведеність
причетності позивача до вчинення встановлених в акті відповідача порушень.

При цьому суд першої інстанції правильно, на підставі наявних доказів,
встановив, що 28.10.2006 року працівниками відповідача при проведені
контрольної закупки виявлено, що продавцем позивача, без його відома та згоди,
була проведена розрахункова операція, а саме продаж 1 пляшки пива та 1 пачки
сигарет без використання розрахункового документу і книги обліку розрахункових
операцій, які належали самому продавцю, що відповідач порахував порушенням зі
сторони позивача як суб'єкту господарювання та вирішив застосувати до позивача
штрафні санкції та видав оскаржувані рішення (а.с. 4-7, 11-12).

Судом зроблено правильний висновок про те, що відповідачем не доведено
причетність позивача до вчинення встановлених в акті перевірки від 28.10.2006
року порушень, оскільки при проведенні перевірки працівниками відповідача в
магазині, в якому він здійснює підприємницьку діяльність, не досліджувалось
питання наявності залишку товару, подібного до проданого, що б свідчило про
належність товару саме позивачу, а не продавцю.

Також безспірно встановлено, що питання наявності вини
позивача в порушенні встановленого законом порядку проведення розрахунків у
сфері торгівлі, а саме при проведені розрахункової операції 28.10.2006 року без
використання розрахункового документу і книги обліку розрахункових операцій, а
також при здійсненні роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності
ліцензії дослуджувалось Підгаєцьким районним судом Тернопільської області,
постановою якого по справі про адмінправопорушення встановлено, що в діях
позивача - ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.155-1,
ч.1 ст. 156 КпАП України, оскільки проданий товар належав продавцю позивача -
ОСОБА_2, та справу відносно позивача провадженням закрито.

Судом першої інстанції правильно взято до уваги те, що відповідно до ч.4
ст. 72 КАС України постанова суду у справі про адміністративний проступок, яка
набрала законної сили, є обов'язковою для адміністративного суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої така
постанова ухвалена, в питаннях чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією
особою та зроблено висновок про недоведеність причетності позивача до вчинення
встановлених актом відповідача порушень, в зв'язку з чим санкції, згідно оскаржуваних
рішень, до позивача застосовано безпідставно.

Постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, відповідає
вимогам ст.ст. 2, 10, 11, 71, 72, 138, 143, 159, 161-163 КАС України, доводи
апеляційної скарги її не спростовують, тому підстав для скасування постанови
суду першої інстанції не має.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198,
200, 205, 206 КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Бережанської міжрайонної Державної
податкової інспекції (Підгаєцьке відділення) Тернопільської області залишити
без задоволення, а постанову Господарського суду Тернопільської області від 16
березня 2007 року по справі № 13/15-322 за адміністративним позовом суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Бережанської міжрайонної
Державної податкової інспекції (Підгаєцьке відділення) Тернопільської області
про скасування рішення НОМЕР_1 та НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій -
без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після проголошення.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
М.П.Кушнерик

М.А.Пліш