Справа № 22-а-312/07
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2007-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-312/07
ряд. ст. зв. № 23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2007
року
м.Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого в
справі судді Любашевського В.П.

суддів Довгополова
О.М.

Яворського І.О.

секретаря
судового засідання Поворозника Д.Б.

осіб, які взяли участь у справі:

від позивача - не прибув

від відповідача - Гусак М.М., довіреність № 22404/10-039
від 14.05.07р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського
суду від 19.02.2007р. по справі № 2-а-157/07 за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську про
визнання недійсними податкового повідомлення НОМЕР_1, першої податкової вимоги
НОМЕР_2 та другої податкової вимоги НОМЕР_3, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 просить суд визнати недійсними
податкове повідомлення НОМЕР_1, першої податкової вимоги НОМЕР_2 та другої
податкової вимоги НОМЕР_3.

Постановою Івано-Франківського міського суду від
19.02.2007р. по справі № 2-а-157/07 (суддя Перегінець Л.В.) у задоволенні адміністративного
позову відмовлено. Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої
інстанції посилається на п. 9.6 Закону України «Про податок із доходів фізичних
осіб», а також зазначає, що позивачем не подано доказів, які б підтверджували
понесені ним витрати по придбану частку в статутному фонді підприємства - ВАТ
«Івано-Франківськцемент».

Не погоджуючись з указаною постановою суду, позивач
подав апеляційну скаргу, у якій просить суд апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити
адміністративний позов. В обґрунтування апеляційних вимог позивач зазначає, що
суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги довідку ВАТ
«Івано-Франківськцемент» НОМЕР_4, якою підтверджується факт понесення ним
витрат при придбанні простих іменних акцій ВАТ «Івано-Франківськцемент» на суму
118000,00 грн. Також апелянт зазначає, що листом від 07.03.2007р. Державна
податкова адміністрація в Івано-Франківській області визнає, що в даному
випадку ОСОБА_1 поніс інвестиційний збиток, який не може бути оподаткованим.

Відповідач у заперечені на апеляційну скаргу,
посилаючись на ст. 9 Закону України «Про податок із доходів фізичних осіб», ст.
5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами» зазначає, що постанова суду першої
інстанції є обґрунтованою, а тому доводи апелянта безпідставними. При цьому,
надана позивачем довідка - ВАТ «Івано-Франківськцемент» свідчить тільки про
емітовані підприємством акції із зазначенням їх номінальної вартості. А сама по
собі номінальна вартість не свідчить про фактичну ціну їх реалізації, і не
впливає на визначення об'єкта оподаткування.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України - неприбуття у судове
засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні
осіб, які беруть участь у справі, а вони не прибули, суд апеляційної
інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

А тому, враховуючи, що участь осіб не визнана
обов'язковою й обставини даної справи можуть бути встановлені тільки
документально підтвердженими доказами, суд вважає, що не прибуття апелянта
(його представника) у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

З'ясувавши
обставини справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін, при
цьому колегія суддів виходить із наступного:

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» - дохід у вигляді інвестиційного прибутку від здійснення
операцій з цінними паперами та корпоративними правами є доходом з джерелом його
походження з України. Порядок оподаткування інвестиційного прибутку викладено в
пункті 9.6 статті 9 Закону, згідно із яким облік фінансових результатів від
здійснення платником податку операцій із цінними паперами та корпоративними
правами у вигляді інвестиційного прибутку ведеться платником податку
самостійно, окремо від інших доходів і витрат (п.п.9.6.1 П.9.6 ст. 9 Закону) у
порядку, наведеному в підпунктах 9.6.2 - 9.6.8 пункту 9.6 статті 9 Закону.
Інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом,
отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його
вартістю, що розраховується, виходячи із суми витрат, понесених у зв'язку із
придбанням такого активу. До продажу інвестиційного активу прирівнюються також
операції з обміну одного інвестиційного активу на інший інвестиційний актив,
зворотного викупу корпоративного права його емітентом, яке належало платнику
податків.

Отже,
при визначенні доходу від продажу таких акцій необхідно виходити із суми, за
якою було продано акції та суми, яку було витрачено на їх попереднє придбання.
Позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними
активами за наслідками звітного року включається до складу загального річного
оподатковуваного доходу платника податку (пп.9.6.6 п.9.6 ст. 9 Закону ), що
підлягає декларуванню за наслідками податкового року у встановленому законом
порядку.

В силу
п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове
зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації,
вважається узгодженим із дня подання такої податкової декларації. Зазначене
податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в
адміністративному або судовому порядку.

Позивачем
(апелянтом) подано до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківському
декларацію про доходи за 2005р. У розділі 1.3 «інші доходи» позивач задекларував
валовий дохід у зв'язку із продажем ним в 2005р. цінних паперів (акцій) ВАТ
«Івано-Франківськцемент». Також подано договір купівлі-продажу цінних паперів
та довідку ВАТ «Івано-Франківськцемент» про кількість акцій, придбаних на
первинному ринку в процесі приватизації даного підприємства (а.с. 10, 66-67,
73).

Таким чином,
позивач, у порядку п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами", самостійно визначив своє податкове зобов'язання, яке вважається
узгодженим.

Пунктом 1.2 ст.1
Закону України «Про податок із доходів фізичних осіб» передбачено, що дохід це,
сума будь-яких коштів, вартість матеріального й нематеріального майна, інших
активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів,
одержаних платником податку у власність, або нарахованих на його користь, а
тому твердження позивача про понесені збитки не відповідає дійсності, оскільки
акції позивачем не придбавались, а отримані в процесі приватизації державної
власності.

Одночасно,
посилання позивача в апеляційній скарзі на довідку ВАТ «Івано-Франківськцемент»
НОМЕР_4, як на підтвердження понесених витрат, є безпідставним, оскільки дана
довідка свідчить тільки про емітовані підприємством акції із зазначенням їх
номінальної вартості, а сама по собі номінальна вартість не підтверджує
фактичну ціну їх реалізації. При цьому, номінальна вартість акцій не впливає на
визначення об'єкта оподаткування.

Також не
обґрунтованим є посилання позивача на лист Державної податкової адміністрації
України від 07.03.2007р. № 2287/6/17-0716 (а.с. 102), який не зареєстровано, в
установленому порядку в Міністерстві юстиції України. Вказаний лист має
інформаційно-роз'яснювальний характер, у якому констатуються відповідні норми
податкового законодавства, що не породжує для сторін, у даних спірних
правовідносинах, будь-яких зобов'язань.

Отже, при
винесені постанови суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до
ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського
суду від
19.02.2007р. по справі
№ 2-а-157/07 залишити б е з
з а д о в о л е н н я, а
постанову - б е з з м і н.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подання касаційної
скарги, безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Судді
В.П.Любашевський

О.М.Довгополов

І.О.Яворський