Справа № К-18907/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 січня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду
України у складі :

Головуючого - судді Бутенка В. І.,

Суддів : Лиски Т.
О.,

Панченка О. І.

Сороки М. О.,

Штульмана І. В.,

При секретарі - Якименко О. М.,

розглянувши в порядку
письмового провадження адміністративну справу за позовом державного
підприємства Міністерства оборони України «45 експериментальний механічний
завод» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчого комітету Вінницької
міської ради про визнання частково недійсним рішення НОМЕР_1 від 30. 12. 2004
р. та свідоцтва про право власності на житло, за касаційною скаргою
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову Ленінського районного суду м.
Вінниці від 24 листопада 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької
області від 08 лютого 2006 року, -

В С Т
А Н О В И
Л А :

ДП МОУ «45 експериментальний механічний завод» звернулося до
Ленінського районного суду м. Вінниці з позовом, в якому просило визнати
частково недійсним рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради НОМЕР_1
від 30. 12. 2004 р., яким відповідачам була дана згода на приватизацію двохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Позов
мотивовано тим, що сім'я відповідачів, перебуваючи на квартирному обліку,
отримала від даного підприємства чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2. Вони дали
згоду на отримання даної квартири і підписали зобов'язання про звільнення
раніше займаного житла. Однак, після отримання нової квартири відповідачі не
звільнили двохкімнатну квартиру, яка мала статус гуртожитку для малих сімей; і
як стало відомо, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради НОМЕР_1
від 30. 12. 2004 р. відповідачам було дано згоду на приватизацію двохкімнатної
квартири і ними отримано свідоцтво про право власності на неї. Дане рішення
позивач вважає незаконним, оскільки виконавчий комітет, виносячи його, не знав
про існування вищезазначених обставин, крім цього даним рішенням порушується
право підприємства на розподіл вказаної
двохкімнатної квартири працівникам які потребують житло.

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 24 листопада 2005
року позов задоволено. Визнано недійсним рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради НОМЕР_1 від 30. 12. 2004 р. в частині приватизації
квартири АДРЕСА_1 та свідоцтво від 30. 12. 2004 року про право приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1 в м. Вінниці співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 08 лютого 2006 року
апеляційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилена, а постанова Ленінського
районного суду м. Вінниці від 24 листопада 2005 року залишена без змін.

В касаційній скарзі на постанову Ленінського
районного суду м. Вінниці від 24 листопада 2005 року та ухвалу Апеляційного
суду Вінницької області від 08 лютого 2006 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 ставлять питання про скасування судових рішень в зв'язку з неправильним
застосуванням норм матеріального права та закриття провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та
обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної
інстанцій обґрунтовано виходили з того, що відповідачі, давши письмове
зобов'язання звільнити двохкімнатну квартиру і переселитись до іншого наданого
житлового приміщення, реалізували своє право на вільний вибір способу
задоволення потреб у житлі у наданій їхній сім'ї чотирикімнатній квартирі.
Рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради НОМЕР_1 від 30. 12. 2004
р. суперечить преамбулі Закону України «Про приватизацію державного житлового
фонду», відповідно до якої метою приватизації державного житлового фонду є
створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу
задоволення потреб у житлі та є помилковим, оскільки при його винесенні не
враховано, що відповідачі таких вибір вже зробили.

Доводи, які зазначені в касаційній скарзі, не
беруться до уваги колегією суддів, оскільки вони вже розглядалися при вирішенні
справи в апеляційному порядку і не спростовують висновків судів попередніх
інстанцій.

Отже, при ухваленні рішень суди першої та апеляційної інстанцій дійшли
вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно
застосували до спірних правовідносин сторін норми матеріального і
процесуального права.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій належним чином мотивовані
і за своїм змістом та формою відповідають вимогам процесуального закону.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

За таких обставин, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не
допустили порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні
рішень та вчиненні процесуальних дій, касаційна скарга підлягає залишенню без
задоволення, а рішення судів - без змін.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 224,
231 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В
А Л И
Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 24 листопада
2005 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 08 лютого 2006
року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

(підпис) В. І. Бутенко

(підпис) Т. О. Лиска

(підпис) О. І. Панченко

(підпис) М. О. Сорока

(підпис) І. В. Штульман

З оригіналом згідно суддя Т.
О. Лиска