Справа № 22-а-345/07
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Антонова А.А.
Категорія: Доповідач
оскарження дій або бездіяльності суддя Григоров
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2007 року

№ 22-а-345/07

Судова колегія Харківського апеляційного адміністративного
суду у складі:

Головуючого судді - Григоров А.М.

Суддів - Сіренко О.І., Подобайло
З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

за участі:

позивач - ОСОБА_1

представник відповідача - Білецька Олена
Василівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду
загальнообов”язкового державного соціального страхування
на випадок безробіття представлений Чутівським районним центром зайнятості на постанову Чутівського районного суду
Полтавської області від 22 березня 2007 року
по справі № 2-А-4/07

за позовом ОСОБА_1

до Чутівського районного центру зайнятості

про визнання незаконним наказу про зняття з обліку та його скасування,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Чутівського
районного суду Полтавської області з позовом до Чутівського районного центру
зайнятості про визнання
незаконним наказу про зняття з обліку та його скасування.

22 березня 2007р. Чутівський районний суд
Полтавської області в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чутівського
районного центру зайнятості прийняв
постанову, якою задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 до Чутівського РЦЗ,
а саме: визнав незаконним та
скасував наказ Чутівського
районного центру зайнятості НОМЕР_1
про зняття з
обліку як безробітного ОСОБА_1
з 22.10.2003р. з
припиненням виплати допомоги по
безробіттю з 03.07.2003р.; стягнув з
Чутівського районного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 понесені витрати по
сплаті судового збору в розмірі 8грн. 50коп.

Відповідач, Чутівський районний центр
зайнятості, не погоджуючись з прийнятим
рішенням подав апеляційну скаргу.

Скаржник
вважає, що постанова Чутівського районного суду по справі №2-А - 4/07
від 22.03.07р. прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права
з наступних підстав:

По перше, з наказом Чутівського районного
центру зайнятості НОМЕР_1. щодо зняття з обліку як безробітного з припиненням
виплати допомоги, ОСОБА_1 ознайомився 27.10.2003р., відповідно з цього дня у
позивача виникло право на позов за захистом прав і інтересів.

Скаржник
зазначає, що до 01.01.2004р. діяв Цивільний кодекс України (редакція
1963р.), який встановлював строк позовної давності в три роки (ст. 71 та 76 ЦК
України). 01.01.04р. набрав чинності Цивільний кодекс України Ж35-ГУ від
16.01.03, який загальний строк позовної давності в три роки залишив без змін.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс
адміністративного судочинства України, який зазначає, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду,
встановленого законом. Частина 2 статті 99 КАС України встановлює річний строк
для звернення до адміністративного суду. Так, як позовна заява підлягає
розгляду згідно норм Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно
перебіг строку позовної давності, відносно захисту порушеного права, у ОСОБА_1
починається з 01.09.05р. (тобто, з дати набрання чинності КАС України), і
закінчується - 01.09.06р.

Адміністративний позов про визнання
незаконним наказу про зняття в обліку та його скасування ОСОБА_1 подано
21.02.07р. - тобто, не в межах строку звернення до адміністративного суду,
встановленого законом.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення
ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволені адміністративного позову.

Стаття 161 КАС України «Питання, які вирішує
суд при прийнятті постанови»
передбачає перелік запитань,
на які суд зобов'язаний дати відповідь приймаючи постанову. До цього
переліку, зокрема відноситься:

питання щодо вирішення спору адміністративним
судом по суті в частині аналізу доказів, з'ясування пропущення строку звернення
до суду ( п.п.1,2);

питання застосування конкретної правової
норми для вирішення спору (п.3);

питання відносно повноти задоволення позовних
вимог та розподілення судових витрат відносно до цього (п.п.4.5).

Приймаючи постанову, суд повинен чітко,
лаконічно та зрозуміло відобразити вищезазначені питання у тексті судового
рішення, щоб постанова відповідала основним вимогам: законності та
обґрунтованості.

Суддя Чутівського районного суду ні в
судовому процесі, ні в постанові від 22.03.07р. не з'ясував та чітко не
зазначив питання пропущеним позивачем строку звернення з позовними вимогами до
суду, що є недотримання норм ст.161 КАС України

Стаття 159 «Законність і обґрунтованість
рішення» КАС України зазначає, що під:

поняттям законність судового рішення
розуміється судове рішення, котре ухвалене у повній відповідності до норм
матеріального права та процесуального права.

поняттям обґрунтованості рішення розуміється
рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з'ясованих обставин в
адміністративній справі.

В супереч нормам ст. 161 та ст. 159 КАС
України суддя при проведенні судового процесу та при ухваленні рішення не в
повній мірі з'ясував всі обставини, не визначив норми процесуального права,
котрі слід застосовувати при прийнятті рішення.

По друге, постановою Чутівського районного
суду від 22.03.07р. з Чутівського районного центру зайнятості стягнуто на
користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті збору в розмірі 8грн. 50коп.

Пункт 2 статті 87 «Види судових витрат»
Кодексу адміністративного судочинства України наголошує, що розмір судового
збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюється законом.

В пункті 4 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу
адміністративного судочинства України зазначено, що до набрання чинності
законом , який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір
при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому
законодавством для державного мита.

На даний час законодавчим актом, що регулює
порядок сплати і розмір державного мита є Декрет КМУ «Про державне мито» від
21.01.1993р., норми якого звільняють органи Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування України на випадок безробіття (пункт 34
статті 4) від сплати державного мита.

На підставі наведеного просить постанову суду
скасувати, у позові відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача
підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши представників сторін, перевіривши
матеріали справи , обговоривши доводи апеляційної скарги , судова колегія
вважає , що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом
першої інстанції було встановлено, та підтверджено у суді апеляційної інстанції
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач,
ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Чутівського районного
центру зайнятості про визнання
незаконним наказу про зняття з обліку та його скасування.

В судовому засіданні в суді першої інстанції позивач та його
представник позов підтримали і повідомили, що 26.06.2003 р. ОСОБА_1 був
зареєстрований як безробітній в РЦЗ. Згідно наказу НОМЕР_1 він був безпідставно
знятий з обліку з 22.10.2003 р. і йому була припинена виплата по безробіттю.
17.03.2006 р. набрало законної сили рішення суду від 15.02.2006 р., яким
відмовлено в задоволенні позову
до ОСОБА_1 про повернення незаконних грошових виплат і в якому суд
встановив, що статус безробітного і відповідні виплати ОСОБА_1 отримав на
законних підставах і в оману РЦЗ не вводив. 21.09.2006 р. звернувся до суду з
позовом до РЦЗ про його поновлення на обліку та стягнення невиплаченої допомоги
по безробіттю. При розгляді справи в суді позивач дізнався, що наказ НОМЕР_1 до
цього часу не скасований. Просять визнати наказ НОМЕР_1 незаконним і скасувати
його.

Представник відповідача - директор
Чутівського районного центру зайнятості, в суді першої інстанції, позов не визнала і повідомила, що ОСОБА_1
дійсно звернувся до РЦЗ і згідно наказу НОМЕР_2 йому був наданий статус
безробітного та призначена виплата допомоги по безробіттю, після чого він був
направлений на професійне навчання. РЦЗ була проведена перевірка, в ході якої
було встановлено, що ОСОБА_1, на час звернення до РЦЗ та перебування в ньому на
обліку, був керівником ТОВ «Фокс», державна реєстрація якого не скасована.
Позивач документи, що підтверджують його звільнення з посади директора ТОВ
«Фокс», РЦЗ не надав, а тому був виданий наказ НОМЕР_1, відповідно до якого він
був знятий з обліку з 22.10.2003 р. і йому була припинена виплата допомоги по
безробіттю з 03.07.2003 р. в зв'язку з отриманням допомоги обманним шляхом. В
задоволенні позову просить відмовити.

Судом
встановлено, що 26.06.2003 р. в РЦЗ був зареєстрований ОСОБА_1, а згідно
наказу НОМЕР_2 йому був наданий статус безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю. Відповідно до наказу НОМЕР_1 позивач був знятий з обліку з
22.10.2003 р. на підставі пп. Л п. 44 Положення про порядок реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних,
виплати допомоги по безробіттю, а також умови надання матеріальної допомоги в
період професійної підготовки та перепідготовки, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 578 від 27.04.1998 р., та ст. 31 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"
і йому була припинена виплата допомоги по безробіттю в зв'язку з отриманням
допомоги обманним шляхом.

Рішенням Чутївського районного суду
Полтавської області від 15.02.2006 р. за позовом Шівськото районного центру
зайнятості та Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про
повернення незаконних грошових виплат, яке набрало законної сили 17.03.2006 р. і
яким позивачам відмовлено в задоволенні їх позовних вимог, встановлено, що
ОСОБА_1 статус безробітного і відповідні виплати отримав на законних підставах
і в оману Чутівський районний центр зайнятості не вводив. Наведене рішення
судцу набрало законної сили.

Відповідно до ст. 72 ч. 1 КАС України,
обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Таким чином, , що наказ НОМЕР_1, відповідно
до якого ОСОБА_1 з 22.10.2003 р. був знятий з обліку як безробітний з
припиненням виплати допомоги по безробіттю з 03.07.2003 р., є незаконним і
підлягає скасуванню, оскільки підставою його прийняття було посилання на оману
з боку позивача та були застосовані відповідні положення нормативних актів,
щодо зняття з обліку та припинення виплати допомоги в зв'язку з оманою..

Крім того, колегія суддів не приймає
посилання позивача на пропуск строку звернення до суду позивачем , оскільки
відповідно до ст. 100 КАС України, суд з цієї підстави відмовляє у позові, як
що на цьому наполягає сторона. Але як свідчать матеріали справи, заперечення на
позов надані в суді першої інстанції відповідачем, сторони на цьому при
розгляді справи у суді першої інстанції не наполягали.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної
скарги є помилковими.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду загальнообов”язкового державного соціального страхування на випадок
безробіття представлений Чутівським районним центром зайнятості залишити без задоволення.

Постанову Чутівського районного суду
Полтавської області від 22 березня 2007 року
по справі № 2-А-4/07 залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом місяця, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст
виготовлено та підписано 16 червня 2007 року

Головуючий
Григоров А.М.

Судді Сіренко О.І.

Подобайло З.Г.