Справа № 2-а-1/07р.
Суддя: Марченко С.М.
Дата ухвалення: 2007-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕПЛОДАРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-а-1/07р. ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2007 року Теплодарський міський суд Одеської області
у складі: головуючого судді - Марченко СМ. при
Г.С. за участю представників відповідачів - Русєва ГЛ., Фомічової О.Г.
Грицюти Л.П., Крюкової І.В., Гончарука В.В. представника
третьої особи - Цугульської
Л.В. розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Теплодар адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Теплодарського
міського відділу Управління
Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеській області, Головного Управління
Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеській області, третя особа - управління державного казначейства у
Одеській області про визнання дій та бездіяльності
протиправними та стягнення невиплаченого грошового забезпечення,
Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з
вищевказаним адміністративним позовом, мотивуючи тим, що він
проходив службу на посадах начальницького складу УМВС України в Одеській області в період з 18.11.1991 року по 30.10.2005 року. 30.10.2005 року він наказом начальника ГУМВС України в Одеській
області (далі -ГУМВС) НОМЕР_1 о/с зі змінами від 06.01.2006 року був звільнений у запас Збройних
Сил за п.64 "в" (через обмежений стан
здоров'я). Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України
затвердженого Постановою Кабінету Міністрів
України від 29 липня 1991 року №114 зі змінами та доповненнями з посади начальника чергової частини Теплодарського MB УМВС України в Одеській області (далі - Теплодарський MB...) в спеціальному званні майора міліції. При отриманні грошового атестату йому стало
відомо, що під час служби в Теплодарському MB в порушенні чинного законодавства
обов'язкові доплати за службу понад установлений робочий час,
нічний та святкові і вихідні дні не обчислювалися та не виплачувалися, чим було порушено його конституційне право встановлене
ч.4 ст.43 Конституції України на заробітну плату, не нижчу від визначеної
законом. Так за період його- служби в Теплодарському MB начальником чергової частини на
підставі щомісячних графіків чергувань
затверджених начальником міськвідділу він постійно залучався до несення служби в понад установлену ст.22 Закону України
"Про міліцію" тривалість робочого часу (41-годинний тиждень) та до роботи і нічний час, святкові та вихідні дні, за які повинна була бути здійснена їх оплата
відповідно до чинного законодавства. Постановою KM України від 14 вересня 1991 року №197 "Про порядок компенсації особам рядового та начальницького складу за
службу понад встановлений законодавством робочий час, а також у дні щотижневого
відпочинку та святкові дні". Відповідним наказом МВС України №530 від 17 грудня 1991 року та Методичними рекомендаціями про порядок
нормативно-правових актів з
питань грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів внутрішніх справ та умов
оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу затвердженими наказом МВС України №501 від 30.06.2005 року встановлено, що при залученні осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ до несення служби
понад встановлений законодавством робочий час, оплата їх праці за цей час проводиться у розмірах, передбачених
законодавством України про працю, з розрахунку
посадового окладу й окладу за спеціальним званням, а саме відповідно до вимог ст. 106 та ст. 107 Кодексу законів про працю у подвійному розмірі. Указом Президента України №926/96 від 4 жовтня 1996 року "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати
праці працівників органів внутрішніх справ"
встановлено виплату особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх
справ доплату за роботу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу. За період з 01.09.2002 року по 30.10.2005 року позивач відпрацював в надурочний час 3345 годин та нічний час 2192 годин, вихідних та святкових 88 днів. Таким чином у відповідності із розрахунком йому не
було виплачені доплати за роботу в надурочний час
на суму 5221,77 грн. та за роботу в нічний час на суму 656,07 грн. відповідно до підпункту
"б" статті 3 Указу Президента України від 4 жовтян1996 року №926/96 "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ" та п.60 Методичних рекомендацій про
порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового
забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати праці працівників, які не мають
спеціальних звань рядового і начальницького
складу затверджених на виконання наказу МВС України №501 від 30 червня 2005 року - преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ проводиться відповідно до їх особистого
внеску в загальні результати роботи у
відсотках до місячного грошового забезпечення в межах фонду преміювання, створеного в розмірі чотирьохмісячного фонду грошового забезпечення, без обмеження індивідуальних премій
максимальними розмірами, при цьому місячний фонд преміювання
становить 33,3% грошового забезпечення. 1 жовтня 2005 року наказом начальника
Теплодарського MB НОМЕР_2 йому була встановлена преміальна надбавка в розмірі 33,3 % грошового забезпечення, яка при виплаті грошового забезпечення за жовтень 2005 року була протизаконно виплачена частково, в розмірі 15% грошового забезпечення. Згідно зі
ст. 16 Закону України "Про міліцію" працівники міліції мають єдиний формений одяг, що видається безплатно. На
виконання Постанови Кабінету Міністрів
України від 17 листопада 2001 року №1515 "Про формений одяг осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ" наказом МВС України від 15 лютого
2001 року №148 за погодженням з Мінфіном та Мінекономіки України затверджено "Норми забезпечення форменим одягом
осіб рядового і начальницького складу ОВС". В
зв'язку з тим, що в період служби ОСОБА_1 в
Теплодарському MB вищезазначені належні йому предмети речового майна, на які настали нові терміни не видавалися на момент
звільнення, на момент звільнення йому було нарахована компенсація за
не отримане речове майно в сумі 1236,0 грн., яка при розрахунку в день
звільнення, на порушення приписів ст. 116 КЗпП, п. 3.21 наказу МВС України від 05.12.2003 року №1489 "Про затвердження положення
про забезпечення" речовим майном осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ" що передбачає здійснення розрахунків за не отримане речове майно особам, звільненим з органів внутрішніх справ, виплачена
не була. Відповідно до ч.І ст. 19 Закону України "Про міліцію"
№565-ХП від 20.12.1990 року що встановлює основні засади оплати праці
працівників міліції встановлено, що форми і розміри грошового утримання працівників міліції повинні забезпечувати достатні
матеріальні умови для комплектування якісного
особового складу, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у
службовій діяльності і компенсувати їх фізичні
та інтелектуальні затрати. В результаті того, що фактичне грошове забезпечення на протязі тривалого часу не компенсувало по
вині посадових осіб відповідачів - Теплодарського MB та ГУМВС його фізичні та інтелектуальні затрати, його здоров'я зазнало втрат, що
підтверджується свідоцтвом про захворюванняНОМЕР_3. З метою захисту
порушеного права позивач звернувся з листом до керівництва ГУМВС України в Одеській області, але останнє, з урахуванням
пояснень посадових осіб Теплодарського MB, неправомірно, не з'ясувавши всіх фактичних обставин справи і не взявши до уваги наведені
правові обґрунтування, відмовило йому у перерахунку
грошового забезпечення з урахуванням невиплачених сум доплат, премій та компенсацій за речове майно, чим порушило права
позивача. В результаті він пережив пов'язані з
цим фізичні та моральні страждання, у зв'язку з чим йому було завдана моральна шкода, яку позивач оцінює в 100000,0 грн. на підставі викладеного,
з урахуванням уточнень, позивач в судовому засіданні просить суд задовольнити позов, визнати протиправними дії та
бездіяльність керівництва ГУМВС та ТеплодарськогоМВ щодо не нарахування,
відмови в донарахуванні та виплаті йому грошового забезпечення за період його
служби на посаді начальника чергової частини Теплодарського MB, фактично відпрацьованого
надурочного часу, роботи у вихідні та святкові дні,
та премії в розмірі 33,3% встановленої наказом начальника
Теплодарського MB НОМЕР_2 від 01.10.2005 року, зобов'язавши Теплодарський MB зробити перерахунок його грошового забезпечення за період роботи з 01.09.2002 року по 30.10.2005 року з урахуванням невиплачених сум, доплат за роботу в понад встановлений
законодавством час в кількості 3345 годин, нічний час в кількості 2192 години, святкові та вихідні дні в кількості 88 днів та невиплаченої суми
преміальної надбавки встановленої в жовтні 2005 року в розмірі 33,3% грошового забезпечення, 40% доплати від належної суми пенсії, 70% надбавки за безперервний стаж, та преміальної надбавки в
розмірі 33,3% з урахуванням доплат за роботу в надурочний, нічний час та у святкові,
вихідні дні, та стягнувши з ГУМВС на його користь
компенсацію за речове майно в сумі 1261,14 грн., доплату за роботу понад встановлений законодавством час в сумі 5221,77 грн., доплату за роботу в нічний час в сумі 656,07 грн., моральну шкоду в сумі 100000,0 грн., а також інші види
грошового забезпечення з урахуванням здійсненого перерахунку.
Представник відповідача - ГУМВС України в Одеській області в
судовому засіданні позовні вимоги позивача
не визнала, мотивуючи тим, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження
служби особовим складом органів внутрішніх справ, Дисциплінарним статутом,
затвердженими Кабінетом Міністрів України, іншими
відомчими нормативними актами, а не КЗпП України, на
який посилається позивач. Верховний Суд України у своєму листі від 23.03.1998 року №1-4/83 звертає увагу суддів на те, що
проходження служби рядового і начальницького складу органів Міністерства
внутрішніх справ України регулюється не КЗпП України.
Позивач навмисно зміщує цілу низку правовідносин, мотивуючи вимоги ніби мавши в його відношенні якимись чином особисті
позиції з боку керівництва Теплодарського MB, що не відповідає дійсності:
по-перше, позивач вважає, що йому не нараховане
грошове утримання в повному обсязі (за службу понад встановлений та нічний час, святкові та вихідні дні) Теплодарським MB, однак з незрозумілих причин просить його стягнути з ГУМВС; по-друге, позивач
аргументує свої вимоги, графіками та свідченнями двох свідків, при
цьому не дотримуючись нормативних актів МВС України з приводу відповідних нарахувань (наказ №501 МВС щодо табелювання),
при цьому, як керівник чергової частини ОСОБА_1
повинен був їх складати у відношенні підлеглих, тобто знає
процедуру однак навмисно її не дотримувався. Оплата нічних, святкових та надурочних годин особам рядового і начальницького
складу проводиться відповідно з наказами
МВС України №530 від 17.12.1991 року, №235 від 30.04.1992 року на підставі
табелів, наказів начальника відповідного міськ-райоргану; в-третіх, ГУМВС - структура, яка фінансується за рахунок
коштів Державного бюджету
рамках кодів та кваліфікацій), по мірі та обсягам надходжень цього цільового
фінансування вирішується питання щодо збільшення або зменшення розмірів
грошового утримання, встановлення
максимальних та мінімальних розмірів премій, надбавок, тощо, крім того,
надбавки носять індивідуальний характер -
встановлюються відповідним наказом на
підставі високих показників (або інших параметрів служби), при наявності
дисциплінарних стягнень усі додаткові види грошового утримання (надбавки) підлягають перегляду в бік зменшення або
скасування; в-четвертих, позивач мотивує завдання йому моральної шкоди погіршенням стану здоров'я, посилаючись на
свідоцтво про хворобу НОМЕР_3, однак він в черговий раз "забуває" про
наявність правових норм регламентуючих питання отримання
страховки в разі встановлення факту захворювання під час проходження служби (при наявності причинно-слідчого зв'язку), тобто
позивач повинен був залучити до участі в
розгляді справи відповідну страхову компанію. Крім того, свідоцтво позивачем було отримано вже після його звільнення;
в-п'ятих, ОСОБА_1 в обгрунтування своїх вимог
посилається на докази під грифом таємності, роблячи таким чином спробу
затягнути процес, оскільки йому відомо про відсутність таємної канцелярії в Теплодарському міському суді. Відповідно до
"Порядку встановлення доплати особам рядового і
начальницького складу згідно з п.З постанови КМУ №257 від 02.04.1993 року"
встановлення доплати від належної суми пенсії у відсотках приймається персонально по кожній особі
атестаційною комісією ГУМВС України в Одеській
області. Рішення комісії оголошується наказом. Крім того, нарахування доплати проводиться на підставі довідки
пенсійного відділу УФ УМВС в області. В зв'язку з тим, що вищезазначені документи у Теплодарському MB відсутні, підстав для нарахування доплати за період служби з 2002 року по жовтень 2005 року немає. Наказом Теплодарського MB від 1 жовтня 2005 року НОМЕР_2 позивачу була встановлена
премія в розмірі-15%, розмір якої було
встановлено відповідно до вимог вказівки МВС України від 22.02.2005 року №1557/Лц, наказу МВС України від 10.06.2005 року №501 в
межах затвердженого фонду оплати праці. Проект наказу
начальника Теплодарського MB НОМЕР_2 (дата відсутня) на вставлення позивачу премії у розмірі 33,3% у жовтні 2005 року недійсний, так як він не був зареєстрований по книзі обліку наказів по
Теплодарському MB. Фактично вимоги ОСОБА_1 викликані відмовою перерахування розміру пенсії, при цьому позивачу неодноразово роз'яснювалося,
що відповідно до вимог Закону України "Про внесення
змін до ст.43 Закону України від 15.06.2004 року №1769-IV "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах
встановлених законодавством. Пенсія обчислюється
з видів грошового забезпечення, що відображені в грошовому атестаті, який видається бухгалтерією за останнім місцем служби.
Що ж стосується заподіяння моральної шкоди, то позивачем не доведено жодними
доказами факту її заподіяння, а також не обґрунтований її розмір. Таким чином,
позивач не надав доказів в обгрунтування позову,
тому представник відповідача в судовому засіданні просить суд
відмовити позивачу в задоволенні позову.
Представники відповідача - Теплодарського MB в судовому засіданні вимоги позивача не визнали, підтримавши доводи представника
відповідача - ГУМВС, а також мотивуючи тим, що позивач надав до суду в підтвердження
своїх вимог, стосовно преміальної надбавки в розмірі 33,3%, лише проект наказу НОМЕР_2 від 01.10.2005 року, який в свою чергу не є офіційним
документом і не був зареєстрованим в книзі наказів, відповідно до офіційного наказу начальника Теплодарського MB НОМЕР_2 від 01.10.2005 року "Про встановлення преміальних доплат працівникам Теплодарського MB" позивачу була встановлена така надбавка в розмірі 15% за високі показники в роботі за
жовтень 2005 року, а не в розмірі 33,3%. як зазначає позивач. Також позивач вимагає провести
виплату невиплачених йому сум доплат за
роботу в понад встановлений законодавством час, нічний час, святкові, вихідні дні, хоча знає, що табелі чергувань
безпосередньо ним самим не велися і як наслідок не
затверджувалися начальником Теплодарського MB. Що стосується моральної шкоди, то в матеріалах справи не міститься доказів,
які б свідчили про заподіяння позивачу такої шкоди.
Однак представник відповідача Крюкова І.В. зазначила, що позивачу дійсно не було виплачено компенсацію за речове майно
в сумі 1261,14 грн., так як не здійснювалося
належного централізованого фінансування. Тому представники відповідача в судовому засіданні вважають, що позов підлягає
задоволенню тільки в частині стягнення
компенсації за речове майно в сумі .1261,14 грн., а в іншій частині
позовних вимог позивача просять відмовити.
Представник третьої особи - Цугульська Л.В. в судовому засіданні
вимоги позивача не визнала, мотивуючи тим,
що згідно ст.96 ЦК України юридична особа самостійно
відповідає по своїм зобов'язанням, діюче законодавство України не передбачає покладення відповідальності на органи
казначейства по викладеним в позові ОСОБА_1
вимогам. Як передбачає Положення про Державне казначейство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 21.12.2005 року №1232, основними
завданнями казначейства є забезпечення казначейського обслуговування державного та міського бюджетів. Статтею 48 Бюджетного кодексу України на Державне казначейство України покладені повноваження по
казначейському обслуговуванню Державного бюджету України, що
передбачає здійснення Державним казначейством України операцій
з коштами державного бюджету, розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів, контролю бюджетних
повноважень при зарахуванні
надходжень, прийнятті зобов'язань і проведенні платежів, а також бухгалтерського обліку та складання звітності про
виконання державного бюджету. Тобто,
органи державного казначейства України під час казначейського обслуговування державного бюджету здійснюють лише виконання
державного бюджету за видатками, а не
встановлює загальнодержавні видатки, які повинні бути передбачені Законом
України про Державний бюджет на
відповідний рік, прийняття якого, а також внесення до нього змін, відносить до компетенції Верховної Ради
України. Відповідно до вимог ст.21 Бюджетного
кодексу України здійснення програм та заходів, які проводяться за рахунок
коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядниками коштів. Головні
розпорядники бюджетних коштів мають право витрачати бюджетні кошти на утримання
тієї установи, яку вони очолюють, на
заходи, що безпосередньо здійснюються цією установою, а також розподіляти бюджетні кошти, що їм надані, між
розпорядниками нижчого рівня або
безпосередньо витрачати їх на утримання підвідомчих їм організацій. Відповідно до ст.22 Бюджетного кодексу України
головними розпорядниками бюджетних коштів
Державного бюджету України є уповноважені бюджетні установи, а саме міністерства та інші органи влади України в особі
їх керівників, які самостійно здійснюють
розподіл коштів за напрямками видатків. Сплату грошового забезпечення за службу в міліції здійснюють органи МВС України,
згідно покладених на них функцій, а не органи
казначейства. Відповідно до ст.23 Бюджетного кодексу України виплати державних коштів з державного бюджету
здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Статтею 35 Закону України "Про державний
бюджет України на 2006 рік"
передбачено, що списання коштів за відповідним рішенням на користь працівників, військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу бюджетної установи,
які мають право на безплатне або пільгове матеріальне і побутове забезпечення,
здійснюються Державним казначейством України з єдиного казначейського рахунку
за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, встановлених на утримання цієї
Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, представника
третьої особи, свідків, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних
Як встановлено в судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 проходив службу на посадах начальницького складу УМВС України в Одеській
області в період з 18.11.1991 року по 30.10.2005 року, однак 30.10.2005 року був звільнений відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким
складом органів внутрішніх справ України в запас
Збройних Сил за п.64 "ж" (за власним бажанням) про що свідчить
виписка з приказу начальника УМВС України в Одеській
області НОМЕР_1 о/с від 19.10.2005 року. 18.01.2006 року ОСОБА_1 був виданий грошовий атестат за НОМЕР_4. В установленому порядку позивач не оскаржував даний атестат, не звертаючись
до Теплодарського MB з будь-якими письмовими зверненнями про проведення перерахунку, або про неправомірність дій по
відношенню до нього будь-кого з працівників
Теплодарського MB або працівників ГУМВС. Також, як вбачається з матеріалів справи, для того щоб провести належним чином перерахунок
грошового забезпечення, а саме в частині
нарахування та виплати премій, доплат за роботу у вихідні та святкові дні, в
нічний час позивача, відсутні табелі чергування, які не складалися та не затверджувалися у керівництва під час виконання службових обов'язків позивача в якості начальника чергової частини
Теплодарського MB. Також судом встановлено, що при звільненні
ОСОБА_1 зі служби, йому не було виплачено компенсацію за не отримане
речове майно в сумі 1261,14 грн. і вважає посилання відповідачів на неможливість" проведення такого розрахунку з
причин відсутності належного фінансування з Державного Бюджету
України, необгрунтованими.
Що ж стосується заподіяння позивачу діями ГУМВС моральної шкоди, то ОСОБА_1 не надав суду ніяких доказів які б підтверджували
розмір моральної шкоди, яку він оцінив в 100000,0 грн., а згідно вимогам п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у позовній заяві
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, з яких
міркувань позивач виходив, визнаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується. Також відповідно до вимог п.З вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода полягає: у приниженні
честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Однак суд не може взяти до уваги, в якості обґрунтування факту
спричинення моральної шкоди - не компенсування
ГУМВС тривалий час фізичних та інтелектуальних затрат позивача та необхідність відстоювання своїх прав у суді, так як не
вбачає наявності причинного зв'язку між
шкодою та протиправними діяннями заподіювача -ГУМВС, а також вини останнього в її заподіянні. Також позивачем не доведено
суду факту погіршення стану здоров'я у зв'язку із
заподіянням моральної шкоди- Однак вважає, що
посилання відповідачів на неможливість виплатити компенсації позивачу за не отримане речове майно в розмірі 1261,14 грн. з приводу
недостатнього фінансування з Державного бюджету - необгрунтованим.
На підставі викладеного, та враховуючи той факт, що дії та бездіяльність,
які мали місце з боку відповідачів - ГУМВС та
Теплодарським MB по відношенню до ОСОБА_1 не є протиправними, суд
вважає за необхідне задовольнити його позовні вимоги частково, стягнувши з ГУМВС України в Одеській області 1261,14 грн. компенсацію за не отримане речове
майно, в іншій частині позовних вимог вважає за необхідне відмовити на підставі
їх недоведеності та необґрунтованості.
ст.ст. 17, 160, 163, 167 КАС України, п.З, 4 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року №4, Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України №501 від 30.06.2005 року, Наказом Міністерства
Внутрішніх Справ України №530 від 17.12.1991 року, Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України №235 від 30.04.1992 року, Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України №1489 від 05.12.2003 року, суд
Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Теплодарського міського відділу Управління Міністерства Внутрішніх Справ
України в Одеській області, Головного
Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеській області, третя особа - управління державного казначейства
у Одеській області про визнання дій та бездіяльності
протиправними та стягнення невиплаченого грошового забезпечення - частково.
Стягнути з Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за не отримане
речове майно в розмірі 1261,14
В іншій частині позовних вимог
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду
Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення постанови заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.5 ст. 186
КАС України.

Суддя: