Справа № 22ас-2772007р.
Суддя: Іващук В.А.
Дата ухвалення: 2007-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯШЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня
2007 року м. Вінниця

Колегія суддів
судової палати з
цивільних справ Апеляційного
суду Вінницької області у складі; головуючого: Іващука В.А.,
суддів : Ковальчука
О.В., Колоса С.С., при секретарі:
Цехмістер О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за скаргою (далі -адміністративним
позовом) ОСОБА_1 на неправомірне рішення комісії з питань поновлення прав
реабілітованих Могилів-Подільської районної ради Вінницької області, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25
жовтня 2005 року,

установила:

У серпні 2005 року ОСОБА_1
звернувся до суду із зазначеним позовом.

Зазначав, що комісія з питань поновлення прав
реабілітованих Могилів-Подільської районної ради Вінницької області формально
віднеслась до розгляду цього питання, не запросила його на засідання, не
врахувала, що в сім'ї його батька було майно, яке незаконно конфісковано.
Посилався на те, що в оскаржуваному рішенні комісії не наведено аргументів щодо
розміру відшкодування в сумі 112
грн.50 коп.

Просив визнати, що рішенням комісії з питань поновлення
прав реабілітованих Могилів-Подільської районної ради Вінницької області від 19 травня 2005 року порушено
його права й законні інтереси. Скасувати вказане рішення комісії, зобов'язати
усунути порушення, розглянути повторно його звернення та зобов'язати виплатити
грошову компенсацію в розмірі, що відповідає вартості незаконно конфіскованого
майна й реманенту в даний час. Зобов'язати розглянути звернення в його присутності.

Постановою Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької
області від 25 жовтня 2005 року у
задоволенні зазначеної скарги відмовлено.

Справа № 22 ас - 277 2007 р. Категорія: 37

Головуючий у суді першої інстанції Соколов В.О.

Суддя-доповідач апеляційної інстанції Іващук В.А.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на
невірне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права.
Просить скасувати постанову суду та направити справу на новий судовий розгляд.

Судом встановлено, що заява ОСОБА_1 розглянута комісією з
питань поновлення прав реабілітованих 19
травня 2005 року.
ОСОБА_1 на засіданні комісії був відсутній.

Виходячи із змісту архівної довідки ОСОБА_2 1899
року народження, який до арешту мешкав у м. Ямпіль, Вінницької області,
заарештований 09 листопада 1937 року за звинувачення передбачене ст. 54-1
"а", 54-10 КК УРСР. Рішенням Наркома внутрішніх справ СРСР від 21 грудня 1937 року засуджений
до розстрілу. Розстріляний ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниці. У довідці відсутні дані,
яке майно було вилучено (конфісковано) у ОСОБА_2 станом на 1937- 1938 роки
після рішення від 21.12.1937 р. про розстріл.

В архівній довідці зазначено, що господарство батька ОСОБА_2
(розкуркуленого в 1929 році) до 1917 року складалось із 16 десятин землі,
будинку, жатки, сівалки, кузні, коня, 2 корів і дрібної худоби, а після 1917
року з 12 десятин землі і того ж інвентаря.

Виходячи із встановленого, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не має
ніякого відношення до компенсації за майно свого діда, батька ОСОБА_2,
господарство якого було розкуркулене у 1929
році, оскільки довідка не містить яке саме майно батька заявника було в
нього вилучено (конфісковано).

За цих обставин
суд відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1.

Переглянувши судове рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково, постанову суду скасувати та прийняти нову
постанову про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Встановлені правовідносини регулюються:

Законом України "Про реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні" від 17
квітня 1991 року
№962-ХІ (далі - Закон
№962-ХІ), із наступними змінами і доповненнями внесеними Законами України від 15 травня 1992 року №2353 - XII та від 19 листопада 1992 року №2803- XII;

Положенням про порядок виплати
грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості
реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям (далі - Положення про
порядок виплати грошової компенсації), Положенням про комісії Рад народних
депутатів з питань поновлення прав реабілітованих (далі - Положення про
комісії), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 1991
року №48 (в редакції постанови від 18 лютого 1993 року №112);

постановою Верховної Ради України "Про тлумачення Закону України
"Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" від 24 грудня 1993 року №3812- XII (далі - постанова ВРУ №3812- XII);

постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок розрахунків з реабілітованими
громадянами" від 18
квітня 1996 року №429.

Відмовляючи у
задоволенні позову суд виходив з того, що комісією було вирішено заяву позивача
у відповідності до чинних норм, які регулюють спірне

питання, що
участь у засіданні комісії заявника чи його представника не є обов'язковим,
тому підстав для скасування рішення комісії від 19 травня 2005
року, яке було прийняте у відсутності заявника немає.

Суд також виходив із того, що ОСОБА_1 не має ніякого відношення до
компенсації за майно свого діда, батька ОСОБА_2 господарство якого було
розкуркулене у 1929 році,
оскільки довідка не містить відомостей про майно батька заявника, що було в
нього вилучено (конфісковано).

З таким висновками суду не можна погодитись оскільки вирішуючи питання
відповідно до вказаних актів законодавства, комісія не дотрималася вимог пункту
3 (три) абзац 2 "Положення
про комісії Рад народних депутатів з питань поновлення прав
реабілітованих" затверджених постановою Кабінету , Міністрів України від
24 червня 1991 року №48 (в редакції постанови від 18 лютого 1993 року № 112),
згідно якого комісії відповідно до покладних на них завдань подають допомогу
громадянам в одержанні необхідних документів у зв'язку з реабілітацією.

Посилаючись на відсутність відомостей у наданій архівній довідці ( а.с.4) про
конфісковане майно репресованого батька ОСОБА_1., суд не дав належної оцінки
діям відповідача в частині його обов'язків надавати допомогу заявнику в
одержанні необхідних документів у підтвердження обставин на які посилається
заявник.

Разом із цим, зазначена вище довідка не спростовує фактів, на які
посилається ОСОБА_1, а саме факту конфіскації майна в його батька, оскільки не
містить однозначної інформації про відсутність такого.

За таких обставин, комісія зобов'язана надати допомогу заявнику,
витребувати з архіву додаткову довідку з конкретними відомостями щодо
конфіскованого майна ОСОБА_2,
чи про відсутність відомостей про таке.

Згідно пункту 9 Положення
про комісії з питань поновлення прав реабілітованих, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24 червня 1991 року №48 (в редакції постанови
від 18 лютого 1993 року №112), у засіданнях комісії можуть брати участь і
особи, які подали заяву з питань, віднесених до компетенції комісії або їхні
представники.

Висновок щодо
правомірності розгляду заяви ОСОБА_1. комісією, за

відсутності на ній останнього, не можна визнати законним та обґрунтованим,

оскільки про день час та місце розгляду його заяви останній не був
повідомлений

та не мав.можливості скористатись
своїм правом бути присутнім на засіданні

комісії та дати пояснення.

Із матеріалів справи вбачається, що розгляд заяви ОСОБА_1. комісією
проводився формально на підставі документів наданих заявником, без належної
перевірки та надання заявнику допомоги. За таких обставин рішення комісії не
можна визнати правомірним.

Висновок суду
щодо правильності нарахування заявнику розміру грошової компенсації не
відповідає фактичним обставинам справи, оскільки не вирішено питання про
компенсацію за конфісковане майно. Разом із цим, суд першої інстанції вирішуючи
справу, у порушення вимог ст.ст.11, 70, 71 КАС України, вийшов за межі своєї
компетенції, оскільки провів самостійно розрахунок грошової компенсації
не зазначивши якими
саме доказами наданими

відповідачем
він керувався, за обставин, що суб'єкт владних повноважень таких розрахунків
суду не надав та не доводив правомірність свого рішення з цього питання.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення
комісії не містить обґрунтування та розрахунків про грошову компенсацію
заявнику саме такого розміру (112
грн.50 коп.)

Відповідно до п. 29
"Положення про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна
або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їхнім
спадкоємцям" рішення комісії з питань виплати компенсації, повернення
майна або відшкодування його вартості можуть бути оскаржені реабілітованими
(або їхніми спадкоємцями) та іншими заінтересованими громадянами відповідно до
комісії Верховної Ради Республіки Крим, обласної, Київської та Севастопольської
міських комісій. В разі незадоволення прийнятими рішеннями ці громадяни можуть
звернутися за розв'язанням спору до суду.

Зазначене положення про обов'язковість звернення до
комісії обласної ради, в разі незадоволення прийнятим рішенням комісії Рад народних
депутатів* суперечить положенням Конституції України (статті 55, 124), яка прийнята
пізніше за вказаний акт законодавства.

Виходячи із цього, доводи представника відповідача у письмових запереченнях
на скаргу, про недотримання порядку оскарження позивачем вказаного рішення
комісії не можна визнати обґрунтованими.

Враховуючи похилий вік позивача, його юридичну
необізнаність, а також положення ст. 11
КАС України про можливість виходу суду за межі позовних вимог у разі
необхідності повного захисту прав, свобод та інтересів сторін, про захист яких
вони просять, колегія дійшла висновку про необхідність виходу за межі позовних
вимог та покладення зобов'язання на відповідача надати необхідну допомогу
ОСОБА_1 в одержанні документів необхідних для розгляду його заяви у зв'язку із
реабілітацією батька та документів необхідних для об'єктивного розгляду заяви.

Такі обов'язки покладаються на комісію згідно вимог пункту 3 (три) абзац 2 "Положення
про комісії Рад народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих"
.затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 червндД991 року №48
(в редакції постанови від 18 лютого 1993 року № 112).

Разом із цим, вимоги позивача зобов'язати комісію з реабілітації виплати на
його користь грошову компенсацію в розмірі, що відповідає вартості незаконного
конфіскованого майна й реманенту в даний час, не можна визнати обґрунтованими.
Такі вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають, оскільки комісією
об'єктивно не встановлені обставини, які підлягають встановленню для вирішення
питання виплати грошової компенсації.

Оскільки суд
першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи,
допустив невідповідність висновків обставинам справи, то

оскаржувана
постанова суду підлягає
скасуванню із постановлениям нової постанови судом апеляційної інстанції про часткове
задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161,162, 195,196,198 ч.І п.3,202 ч.І п.п. 1,3, 205 ч.2, 207 КАС України,
колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково
задовольнити.

Постанову Могилів -
Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 жовтня 2005 року у цій
справі скасувати.

Прийняти нову постанову:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати неправомірним рішення комісії з питань поновлення прав
реабілітованих Могилів-Подільської районної ради від 19 травня 2005 року по розгляду
заяви ОСОБА_1.

Зобов'язати комісію з питань поновлення прав реабілітованих
Могилів-Подільської районної ради Вінницької області розглянути повторно заяву
ОСОБА_1 з обов'язковим його повідомленням про день, час і місце розгляду заяви
та за його бажанням розглянути заяву у його присутності (чи присутності його
представника).

Зобов'язати надати необхідну допомогу ОСОБА_1 в одержанні
документів необхідних для розгляду його заяви у зв'язку із реабілітацією його
батька, а також документів необхідних для об'єктивного розгляду заяви.

В решті вимог - відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення.

Протягом одного місяця з дня набрання законної сили постанова може бути
оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Судді: