Справа № 22-ц-1088/07
Суддя: Любобратцева Н.І.
Дата ухвалення: 2007-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року січня місяця 30 дня колегія судців судової
палати по цивільних справах

Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:.

Головуючого,
судді Любобратцевої Н.Ї.,

Суддів Чистякової Т.І.,

Даніла
Н.М.,

При секретарі БахтагарєєвоїМ.В.,

За участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі
адміністративну справу за

позовом ОСОБА_1
до Сімферопольської виправної колонії НОМЕР_3

Управління
державного департаменту України з питань виконання покарань в АР Крим;

про стягнення
грошової компенсації за речове забезпечення, грошової допомоги при

звільненні зі служби, відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою
Сімферопольської виправної колонії НОМЕР_3 Управління! державного департаменту
України з питань виконання покарань в АР Крим на рішення ! Залізничного районного
суду м. Сімферополя АР Крим від 13 листопада 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

20.05.2005 p.,
тобто до набрання чинності КАС України, ОСОБА_1 звернувся

до суду з
позовом до Сімферопольської виправної колонії НОМЕР_3 Управління державного

департаменту
України з питань виконання покарань в АР Крим про стягнення грошової;

компенсації
замість не виданого речового забезпечення та виплати грошової допомоги

при звільненні
зі служби, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з ІНФОРМАЦІЯ_1 року

на підставі наказу
№ НОМЕР_1 він
був прийнятий до

Сімферопольської
виправної колонії НОМЕР_3 на посаду ІНФОРМАЦІЯ_2 і йому було

присвоєно звання
"лейтенант внутрішньої служби". На даній посаді позивач працював до

ІНФОРМАЦІЯ_3
року, тобто до моменту звільнення за станом здоров'я. Згідно із статтею 9

Закону України
"Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх

сімей" позивач
мав право на
отримання грошового, речового
забезпечення та

продовольчих пайків або за бажанням, грошової компенсації замість них,
однак у період

служби
продовольчі пайки працівникам колонії не видавалися, а речове забезпечення

видавалося не у
повному обсязі. Так, на момент звільнення заборгованість колонії за

предмети
речового забезпечення складала 965 грн.21 коп.
Крім того, позивачу не

повністю було
виплачено вихідну допомогу при звільненні за станом здоров'я. Лише 16

травня 2005 року
було виплачено вихідної допомоги 1568 грн.24 коп., у той час як вказана

виплата повинна
складати з урахуванням часу служби 5194 грн. Таким чином, колонія не

виплатила
позивачу частину вихідної допомоги в сумі 3625 грн.76 коп. Згідно з вимогами

ч. 1 ст. 117
КЗпП України позивач рахує, що відповідач повинен виплатити йому середній і

заробіток за
затримку розрахунку при звільненні за період з ІНФОРМАЦІЯ_3 року по 16 ''

травня 2005
року, що складає суму у розмірі 3457 грн. 50 коп. Усього заборгованість

відповідача за
станом на 18 травня 2005 року складала 8048 грн.47 коп., які позивач ,

просив стягнути з відповідача на його користь.

У судовому засіданні суду першої
інстанції позивач ОСОБА_1 уточнив свої позовні
вимоги і пояснив, що 20 квітня 2006 року відповідач
перерахував йому 1337 грн.61 коп

Справа № 22-ц-1088/07 Головуючий
у першій інстанції

Корогодіна О.Е. Доповідач
Любобратцева Н. І.

2

Оскільки письмового роз'яснення відносно перерахованих сум від СВК -102
позивач не отримав,

то на підставі листа Державного департаменту України з питань виконання
покарань від 15

березня 2006 року та грошового атестату НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_1, вважає, що
дана сума

включає: перерахунок грошового забезпечення за січень та лютий 2005 року -
435 грн.87 коп.,

перерахунок матеріальної допомоги за 2005 рік - 356 грн.74 коп.,
перерахунок вихідної допомоги

при звільненні за станом здоров'я - 545 грн. Остаточно позивач просив
стягнути з відповідача не

виплачену частину суму грошового забезпечення за грудень 2004 року у
розмірі 233 грн.86

коп., не виплачену частину вихідної допомоги при звільненні у розмірі 2049
грн.44 коп., a

також моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 13.11.2006року постановлено: Позов ОСОБА_1 до Сімферопольської
виправної; колонії НОМЕР_3 Управління
державного департаменту України з питань виконання покарань в Автономної Республіки Крим, Управління державного департаменту
України з питань виконання покарань в Автономної Республіки Крим про стягнення
грошової компенсації в обмін не виданого
речового забезпечення та виплати грошової допомоги і при звільненні зі служби задовольнити частково. Стягнути з Сімферопольської
виправної колонії НОМЕР_3 Управління
державного департаменту України з питань виконання покарань в Автономної
Республіки Крим на користь ОСОБА_1 невиплачену
частину суми грошового забезпечення
за грудень 2004 року в розмірі 233 грн.86 коп.
Стягнути з Сімферопольської
виправної колонії НОМЕР_3 Управління державного; департаменту України з питань виконання покарань в Автономної Республіки
Крим на; ії користь ОСОБА_1 невиплачену частину суми вихідної допомоги при звільненні по стану здоров'я в розмірі 2049 грн.44 коп.
Стягнути з Сімферопольської виправної колонії НОМЕР_3 Управління
державного департаменту України з питаньї виконання покарань в Автономної Республіки Крим на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 2500 грн.
Стягнути Сімферопольської виправної колонії
№102 Управління державного департаменту України! з питань виконання покарань в Автономної Республіки Крим державне мито на
користь держави в сумі 59 грн.50 коп. В
іншій частині позову відмовити.

На вищевказане рішення суду першої інстанції
Сімферопольська виправна колонія

НОМЕР_3 Управління державного департаменту України з
питань виконання покарань в АР

Крим подала апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати і ухвалити нове рішення по

суті позовних вимог. Апелянт вважає, що суд не звернув
увагу на пп.2 п.19 Наказу

Державного департаменту України з питань виконання
покарань від 18.10.2004 року №

203, який визначає, з чого складається вихідна
допомога... Матеріальна допомога не

входить до вказаних додаткових видів грошового
забезпечення. Також згідно з пп. 9.1, 9.2

вказаного Наказу начальники установ мають право, а не
обов'язок преміювати осібе

рядового та начальницького складу в межах фонду
преміювання.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін та їх представників,
проаналізувавши доводи апеляційної скарги в межах
ст. 303 ЦПК України, дослідивши матеріали справи колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.;

Частково задовольняючи заявлені
вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що. позивачу незаконно було не виплачено частину грошового забезпечення за
грудень 20041-р. в розмірі 233 грн.86 коп., а також
частину вихідної допомоги у розмірі 2049 грн.44 коп.

3

Проте з такими
висновками суду не може погодитися колегія суддів, оскільки вони;; не
відповідають фактичним обставинам справи, а також вимогам чинних
нормативно-правових актів.

Порядок нарахування
та сплати грошового
забезпечення особам рядового
начальницького складу установ виконання покарань регулюється Указом
Президента: України від 4 жовтня 1996 р. № 926/96 „Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплаті праці співробітників органів внутрішніх справ
деталізується Інструкцією про порядок застосування нормативно-правових актів з
питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу
кримінально-виконавчої системи, яка затверджена наказом Державного департаменту
України з питань виконання покарань від 18 жовтня 2004 р. № 203 (далі
Інструкція).

Відповідно до п. 1.1 вказаної Інструкції грошове
забезпечення складається з окладів

грошового забезпечення та додаткових видів
грошового забезпечення, до яких відносяться

надбавки, доплати, премії, одноразові і щомісячні винагороди, матеріальна
допомога та,

грошова допомога при звільненні. В обов'язковому порядку виплачується
тільки оклади

грошового забезпечення, до яких віднесені посадовий оклад та оклад за
спеціальним

званням, а також надбавка за вислугу років до
окладів грошового забезпечення, щомісячна:

надбавка в розмірі 100% грошового забезпечення, яка встановлена Указом
Президента

України № 173 від 23.02.2002 р.,
та грошова допомога при звільненні. Премія

додатковим видом грошового забезпечення і
відповідно до п.9 вищезазначеної Інструкції

начальники установ мають право преміювати осіб рядового та начальницького
складу в

межах фонду преміювання.

З пояснень представника відповідача у судовому засіданні витікає, що у
зв'язку з

обмеженням фінансування у грудні 2004 р. всім співробітникам установи
премія була

зменшена з 33 % до 17 % відповідно до наказу № 778 начальника
Сімферопольської.

виправної колонії НОМЕР_3 в АР Крим від 13.12.2004
р. (а.с. 77-78). Цей наказ позивачем у

встановленому законом порядку та строки не оскаржений.
Таким чином, законні підстави

для задоволення позову в частині стягнення суми грошового забезпечення за
грудень

2004 року в розмірі 233 грн.86 коп. відсутні.

Крім того, згідно з п.19.2
зазначеної Інструкції грошова допомога особам рядового і начальницького
складу, звільненим зі служби, нараховується з окладів за останніми :штатними
посадами, займаними перед звільненням, окладів за спеціальними званнями, надбавками
за вислугу років, щомісячної 100% надбавки, а також додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат, одноразових й щомісячних винагород, премій), що були їм нараховані в останньому
повному календарному місяці служби перед звільненням. У зазначений
перелік складових грошового забезпечення, з якого нараховується грошова допомога при звільненні, матеріальна допомога не
входить. Таким чином, вимога
позивача про включення до суми вихідної допомоги при звільненні матеріальної
допомоги за 2005 рік є безпідставною, а тому у цій частині позову колегія
суддів вважає за необхідне відмовити.

Оскільки
відповідачем права ОСОБА_1 не були порушені, у задоволенні вимог позивача про відшкодування моральної
шкоди також необхідно відмовити.

За такими обставинами оскаржуване рішення не можна
визнати законним та обґрунтованим. Оскільки при вирішенні справи судом були
неправильно застосовані:' норми матеріального права, це відповідно до вимог п.4
ч.1 ст. 202 КАС України є

4

підставою для скасування рішення та
ухвалення по справі нового рішення про відмову в позові.

На підставі викладеного та керуючись статтями 195,
198, 202, 205, 207 Кодексу

адміністративного судочинства України, колегія
суддів судової палати у цивільних

справах

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Сімферопольської виправної
колонії НОМЕР_3 Управління

державного департаменту України з
питань виконання покарань в АР Крим задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду
м. Сімферополя АР Крим, від 13 листопада 2006

року скасувати і ухвалити по справі
нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Сімферопольської виправної
колонії НОМЕР_3 Управління:

державного департаменту України з
питань виконання покарань в АР Крим про стягнення

грошової компенсації за речове забезпечення, грошової
допомоги при звільненні із

служби, відшкодування моральної
шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути

оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного

місяця.