Справа № 4-2756/05/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою Лугинської міжрайонної
державної податкової інспекції Житомирської області на рішення Олевського
районного суду Житомирської області від 31 грудня 2003 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської області від 08 квітня 2004 року у справі
за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Олевського відділення Лугинської
міжрайонної державної податкової інспекції Житомирської області, -

встановила:

В грудні 2003 року ОСОБА_1
звернулася до суду із зазначеною скаргою, в якій вказувала, що визначений їй
податковими органами ідентифікаційний код платника податків вона не сприймає
через релігійні переконання, але її прохання про застосування до неї
альтернативної форми обліку платника податків Олевським відділенням Лугинської
МДПІ було залишено без задоволення. У
зв'язку з цим скаржниця просила суд визнати незаконною відмову податкового
органу щодо внесення відмітки до її паспорту про право здійснювати будь-які
платежі без ідентифікаційного номеру та зобов'язати суб'єкта оскарження
поставити таку відмітку.

Рішенням Олевського районного суду від 31 грудня 2003
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 08
квітня 2004 року, скаргу ОСОБА_1 було задоволено повністю та визнано
неправомірною бездіяльність суб'єкта оскарження. Зобов'язано останнього зробити
відмітку у паспорті скаржниці про наявність права здійснювати будь-які платежі
без ідентифікаційного номера.

В касаційній скарзі Лугинська МДПІ,
посилаючись на порушення норм матеріального права, просить вказані судові
рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 211 КАС України,
підставами касаційного оскарження судового
рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 2201
КАС України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 1
Закону України «Про єдиний державний реєстр фізичних осіб - платників податків
та інших обов'язкових платежів» для осіб, які через релігійні та інші
переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номеру та офіційно
повідомляють про це відповідні державні органи, зберігають раніше встановлені
форми обліку платників податку та інших обов'язкових платежів. У паспортах
зазначених осіб робиться відмітка про
наявність в них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номеру.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій вірно виходили з того, що скаржниця вправі, як платник
податків, обліковуватись не за ідентифікаційним номером.

Доводи касаційної скарги про те, що
скаржниці вже визначений порядок обліку за ідентифікаційним номером і не має
підстав його міняти, не можуть бути враховані, оскільки чинним законодавством
не передбачено обмежень застосування положень вказаного вище Закону щодо осіб,
яким ідентифікаційний номер вже встановлено.

Посилання податкової інспекції в
касаційній скарзі на те, що законом не встановлено зобов'язаного суб'єкта щодо
реалізації положень даного Закону спростовується положенням ст. 5 вище
названого Закону, згідно якої реєстрація фізичних осіб-платників податків та
інших обов'язкових платежів проводиться державними податковими інспекціями по
районах, районах у містах і містах без районного поділу за місцем постійного
проживання платників, а для осіб які не мають постійного місця проживання в
Україні - за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об'єкта
оподаткування.

Таким чином, прийняті по справі
рішення відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Лугинської
міжрайонної державної податкової інспекції Житомирської області - залишити без
задоволення, а рішення Олевського районного суду Житомирської області від 31
грудня 2003 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 08 квітня
2004 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її підписання та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених
ст. 237 КАС України.

Судді: (підписи)

З оригіналом
згідно

Суддя