Справа № К-13323/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня
2007 року м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

суддів : Бутенка В.І.(доповідач),

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

Сороки М.О.,

Штульмана
І.В.

розглянувши
в порядку касаційного письмового провадження адміністративну справу за скаргою
ОСОБА_1 на неправомірні дії начальника Управління праці і соціального захисту
населення Жовтневого району м. Луганська, -

в с т а н о
в и л а :

У жовтні
2004 року заявник звернувся до суду із вказаною скаргою.

У скарзі
просив визнати неправомірними дії начальника УПСЗН Жовтневого району м.
Луганська щодо відмови у встановленні заявнику статусу інваліда війни.

В
обґрунтування своїх вимог зазначав, що він у віці 17 років був призваний до лав
Радянської армії, де проходив службу ІНФОРМАЦІЯ_1 курсантом 23 окружної школи
снайперів Далекосхідного фронту, а в період
ІНФОРМАЦІЯ_2 снайпером 247 окремої стрілкової бригади Далекосхідного фронту,
тобто до лав армії був призваний в неповнолітньому віці.

У
відповідності до п.12 ст.6 Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантіях їх соціального захисту" особи, які були призвані до лав
радянської армії та Військово-Морського Флоту під час військових призивів 1941 - 1945 років є
учасниками бойових дій.

У відповідності до п.8 ст.7 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту"
до інвалідів війни відносяться учасники бойових дій, які стали інвалідами в
наслідок загального захворювання. З 28 жовтня 2003 року заявник став інвалідом
2 групи по загальному захворюванню.

В
задоволенні його звернення про встановлення йому статусу інваліда бойових дій
суб'єкт оскарження відмовив.

Вважаючи
таку відмову неправомірною, ОСОБА_1 просив суд
зобов'язати УПСЗН Жовтневого
району м. Луганська встановити йому статус інваліда війни і видати відповідне
посвідчення.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Луганська від 09 вересня 2005 року в задоволенні
скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Луганської області від 01 листопада 2005 року рішення
районного суду залишено без змін.

Не
погоджуючись з цими судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій
просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги.

В скарзі він
посилається на порушення судами норм процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права, що призвело, на його думку, до
неправильного вирішення справи.

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, а
суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з тим, що начальник УПСЗН
Жовтневого району м. Луганська правомірно відмовив ОСОБА_1 у встановленні
заявнику статусу інваліда війни.

Відповідно до п.8 ст.7 Закону
України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 15.06.2004 року № 1770-IV до інвалідів
війни належать учасники бойових дій осіб, які брали безпосередню участь у
бойових діях під час Великої Вітчизняної війни та війни з Японією і стали
інвалідами внаслідок загального захворювання або захворювання, отриманого під
час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ,
державної безпеки, інших військових формуваннях.

Як
видно з матеріалів справи заявник проходив службу в лавах Радянської армії у підрозділах, які не
входили до складу діючої армії.

Таким чином, начальником УПСЗН Жовтневого району м. Луганська, за відсутню підстав, правомірно відмовлено заявнику
у встановленні заявнику статусу інваліда війни.

Доводи
касаційної скарги зроблених судами висновків не спростовують, а тому підстав
для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень не вбачається.

За правилами
ч.1 ст.222, ч.1 ст.224 КАС України, якщо суди не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень,
то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові
рішення без змін.

Керуючись
ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС України, колегія суддів -

у х в а л и
л а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 09 вересня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 01 листопада 2005 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Згідно ст. ст. 236, 237 КАС України рішення суду касаційної
інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України лише за винятковими
обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

С у д д і :