Справа № К-15936/06
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2007-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

21 «лютого» 2007 р.
Справа № 13/459-АП

к/с №К- 15936/06

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Головуючий Нечитайло О.М.

Судді
Ланченко Л.В.

Пилипчук Н.Г.

Степашко О.І.

Федоров
М.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу
Державної податкової
інспекції у

Комунарському
районі м. Запоріжжя

на постанову Господарського суду Запорізької області

від
11.11.2005р.

та ухвалу
Запорізького апеляційного господарського суду

від
07.02.2006 р.

у справі
№ 13/459-АП

за позовом Закритого
акціонерного товариства «Страхова

компанія «Альянс»

до
Державної податкової інспекції у

Комунарському районі м. Запоріжжя

про
визнання нечинним податкового

повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне
товариство «Страхова компанія «Альянс» (надалі - позивач, ЗАТ «Страхова
компанія «Альянс») звернулось до Господарського суду Запорізької області із
позовною заявою до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.
Запоріжжя (надалі - відповідач, ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя) про
визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Комунарському районі
м. Запоріжжя від 28.03.2005р. № /0.

Постановою місцевого
господарського суду (суддя Серкіз В.Г.), від 11.11.2005р. яке залишено без змін
ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду (судова колегія у складі:
головуючий суддя Хуторной В.М., судді: Мойсеєнко Т.В., Радченко О.П.) від
07.02.2006р. у справі № 13/459-АП позов задоволено, визнано нечинним податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя від 28.03.2005р. №
/0, стягнуто з відповідача 203,00грн. судових витрат.

Вказані судові
рішення аргументовані тим, що висновки акту перевірки на підставі яких
відповідачем було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення не
відповідають вимогам чинного законодавства України.

Державна податкова інспекція у Комунарському районі м. Запоріжжя, не погоджуючись
із судовими рішеннями господарських судів першої та апеляційної інстанцій,
звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою в
якій просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким у
позові відмовити.

Зазначена касаційна
скарга мотивована тим, що господарським судом Запорізької області та
Запорізьким апеляційним господарським судом при прийняті оскаржуваних судових
рішень порушено норми матеріального права, а саме нормативні приписи Законів
України «Про страхування», «Про оподаткування прибутку підприємств», «Про
господарські товариства».

Позивач надав заперечення на касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Комунарському
районі м. Запоріжжя в яких доводи, викладені у касаційні скарзі вважає
необгрунтованими, судові рішення господарських судів попередніх інстанцій
вважає повністю законними та просить залишити касаційну скаргу без задоволення,
а оскаржувані судові рішення - без змін.

Відповідно до частини
1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати
докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені
в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Господарськими судами
першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне:

ДПІ у Комунарському
районі м. Запоріжжя проведено комплексну документальну перевірку дотримання
вимог податкового та валютного законодавства ЗАТ СК «Альянс» за період з
28.11.2002 р. по 31.12.2004 р., про що складено акт від 24.03.2005 р. №
0382302/32301566.

Вказаним актом
перевірки встановлено, що в IV кварталі 2002 року в порушення п/п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а саме в частині того,
що якщо страховик одержує доходи із інших джерел, ніж ті, що визначені у
підпунктах 7.2.1 та 7.2.2 цього пункту, такі доходи оподатковуються за ставкою,
встановленою пунктом 10.1 ст. 10 вищевказаного Закону. При цьому до категорії
валових витрат, пов'язаних з одержанням таких доходів, не включаються витрати,
які понесені страховиком під час здійснення операцій зі страхування
(перестрахування).

В результаті
порушень, викладених у п.2.3 акту перевірки встановлено завищення валових
витрат у сумі 27 570,00 грн., що призвело до заниження податку на прибуток від
іншої діяльності в сумі 8 271,00 грн.

На підставі
перелічених висновків відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення №
/0 від 28.03.2005 р., яким на підставі п/п. 17.1.3 п. 17.3 ст. 17
Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами» та п. 20.1 ст.20 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», позивачу визначено суму податкового
зобов'язання в сумі 12 406,5 грн. із них основний платіж 8 271,00 грн. та
штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4 135,5 грн.

Спірне податкове
повідомлення - рішення позивач оскаржив у порядку апеляційного узгодження, як
передбачено положеннями Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». За
результатами розгляду скарг позивача спірне податкове повідомлення - рішення
залишено без змін, а скарги без задоволення.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, перевіривши
правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та
процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, приходить до висновку
про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, а саме.

Відповідно до ст. 2
Закону України "Про страхування" страховиками визнаються фінансові
установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або
товариств з додатковою відповідальністю з урахуванням особливостей,
передбачених цим Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на
здійснення страхової діяльності.

Згідно п/п. 7.2.3 п.
7.2 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», якщо
страховик одержує доходи із інших джерел, ніж ті, що визначені у підпунктах
7.2.1 та 7.2.2 цього пункту, такі доходи оподатковуються за ставкою,
встановленою пунктом 10.1 ст. 10 вищевказаного Закону. При цьому до категорії
валових витрат, пов'язаних з одержанням таких доходів, не включаються витрати,
які понесені страховиком під час здійснення операцій зі страхування (перестрахування).

Згідно до п. 5.1. ст.
5 вказаного закону, валові витрати виробництва та обігу -сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах,
здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у
власній господарській діяльності.

Відповідно до вимог
п. 1.32. ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»,
господарська діяльність -будь-яка діяльність особи, направлена на отримання
доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною,
постійною та суттєвою.

В силу п/п. 5.2.1 п.
5.2 ст. 5 цитованого Закону, до складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням виробництва, з урахуванням обмежень,
установлених п.п. 5.3-5.8 цієї статті.

Господарськими судами
попередніх інстанцій встановлено, що ЗАТ СК "Альянс" отримувало
юридичні та консультаційні послуги від приватного підприємця ОСОБА_1, які не
пов'язані із веденням страхової діяльності за Договором про надання юридичних
та консультаційних послуг НОМЕР_1. Акт про надання послуг від 29.12.2002 р.
складено не в сумі 27 570 грн., як зазначено в Акті перевірки, а в сумі 27 000
грн. Ці витрати позивачем були включені до складу валових витрат в IV кварталі 2002 року.

Згідно зі ст. 8
Закону України «Про господарські товариства» від 19.09.1991 р. № 1576- XII угоди, укладені від імені товариства до моменту реєстрації, визнаються
такими, що укладені з товариством, тільки за умови їх подальшого схвалення
товариством. Договір про надання юридичних та консультаційних послуг НОМЕР_1. був
укладений до моменту реєстрації позивача, але в подальшому був ним схвалений і
виконаний у повному обсязі, що підтверджується актом надання послуг від
29.12.2002 р. та платіжним дорученням НОМЕР_2 на перерахування грошових коштів.

Відповідно до п/п. 5.3.9
п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», не
належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обігу.
Згідно з п/п. 5.3.9 Закону про прибуток - акт виконаних робіт, підписаний
сторонами, є документом, на підставі якого витрати включені до складу валових
витрат у податковому обліку.

11.2.1. статті 11 вказаного закону
передбачено, що датою збільшення валових витрат вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася
раніше:

- або дата списання
коштів з банківських рахунків платника податків на оплату товарів (робіт,
послуг), що підтверджується відповідними розрахунковими або платіжними
документами;

- або дата фактичного
отримання платником податку результатів послуг, що підтверджується Актами
виконаних робіт.

Таким чином, в даному
випадку датою збільшення валових витрат є фактичне отримання ЗАТ СК «Альянс»
результатів послуг, враховуючи, що господарськими судами попередніх інстанцій
встановлено наявність у позивача відповідних розрахункових, платіжних та інших
документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обігу, що у сенсі п/п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку підприємств», надає право платнику податку
віднесеня таких витрат до складу валових витрат виробництва.

Враховуючи викладене
колегія судів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком
господарських судів попередніх інстанцій, про те що ЗАТ СК "Альянс"
правомірно включило до валових витрат витрати по Договору №1-11/02 про надання
юридичних та консультаційних послуг від 21.11.2002 р. та акту про надання
послуг згідно Договору №1-11/02 про надання юридичних та консультаційних послуг
від 21.11.2002 р., а також витрати по оренді приміщення згідно Договору
суборенди від 01 грудня 2002 року та Акту №04/02 здачі - прийняття робіт
(надання послуг) від 31.12.2002 р. в сумі 269,82 грн. та комісійну винагороду,
сплачену Акціонерному банку "АвтоЗАЗбанк" згідно доручення №К-27/1
від 12.12.2002 р. та Акту виконання зобов'язань по дорученню № К-27/1 від
12.12.2002 р. у сумі 300 грн., які не були відображені в акті перевірки.

З огляду на
викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України підтверджує, що
при прийнятті судових рішень у справі № 13/459-АП господарський суд першої та
апеляційної інстанції дійшли вичерпних юридичних висновків щодо встановлених
обставин справи і правильно застосували до спірних правовідносин сторін норми
матеріального права.

За таких обставин,
касаційна скарга Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.
Запоріжжя підлягає залишенню без задоволення, а постанова господарського суду
Запорізької області від 11.11.2005р. та ухвала Запорізького апеляційного
господарського суду від 07.02.2006р. у справі № 13/459-АП - без змін.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2211 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя на постанову
господарського суду Запорізької області від 11.11.2005р. та ухвалу Запорізького
апеляційного господарського суду від 07.02.2006р. у справі № 13/459-АП залишити без задоволення

2. Постанову
господарського суду Запорізької області від 11.11.2005р. та ухвалу Запорізького
апеляційного господарського суду від 07.02.2006р. у справі № 13/459-АП залишити без змін.

3. Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена, крім випадків,
встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Нечитайло
О.М.

Судді:
Ланченко Л.В.

Пилипчук
Н.Г.

Степашко О.І.

Федоров М.О.