Справа № 22-а-9/07
Суддя: Шолох З.П.
Дата ухвалення: 2007-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-9/07 Головуюча
суду 1 інстанції Жосан В.М.
Категорія 22 Суддя -
доповідач апеляційного суду Шолох З.Л.
УХВАЛА

Іменем України

12 січня 2007 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: головуючого
- Паліюка В.П., суддів: Шолох З.Л., Колосовського С.Ю., при
секретарі судового засідання - Негрун І.О., за участю:

-позивача ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м. Миколаєві адміністративну
справу за апеляційною скаргою

Миколаївського обласного
військового комісаріату на
постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від
12 жовтня 2006 року за

позовом

ОСОБА_1 до Миколаївського обласного військового
комісаріату на неправомірні дії про
відмову в перерахунку пенсії,

встановила:

У липні 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївського обласного
військового комісаріату про перерахунок пенсії.

Позивач
зазначав, що проходив службу в складі Збройних Сил СРСР, а потім України та має
29 років вислуги. Звільнений в запас з 8 вересня 1973 року, з цього ж часу він
отримує пенсію та має право на її перерахунок.

З 1 січня 2005
року раніше призначена йому пенсія була перерахована з врахуванням положень ст.
63 Закону України від 9 квітня 1992 року (з наступними змінами) „Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"
(далі - Закон від 9 квітня 1992 року.

В той же час, як
вважав позивач, військовий комісаріат не повністю реалізував вимоги ст. 63
Закону від 9 квітня 1992 року, оскільки незаконно відмовив в перерахунку пенсії
на підставі тих нормативно - правових актів, які були прийняті в період з 1992
по 2004 роки.

Посилаючись на
викладене, позивач просив задовольнити його вимоги.

Постановою
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2006 року вимоги позивача
задоволено. На відповідача покладено зобов'язання здійснити перерахунок пенсії
позивача за період з 1 вересня 1999 року по 31 грудня 2004 року з врахуванням:

- щомісячної
надбавки до посадового окладу за службу в Збройних Силах України у розмірі 40 %
посадового окладу відповідно до Указу Президента України від 14 липня 1999 року
„Про додаткові заходи щодо впорядкування грошового забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил України" за період з 1 вересня 1999 року по 31 грудня
2002 року;

2

·
щомісячної надбавки грошового забезпечення у розмірі 100
%, встановленої Указом Президента України від 23 лютого 2002 року „ Про
посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу органів внутрішніх справ" з І січня 2003 року по 31
грудня 2004 року;

·
щомісячної надбавки у розмірі 90 % за безперервну
військову службу в Збройних Силах України, встановленої Указом Президента
України від 5 травня 2003 року „Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за
безперервну службу" з 1 травня
2003 року по 31 грудня 2004 року;
щомісячної премії у розмірі
33,3 % відповідно до п.34.5 „Положення про порядок
виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України",
затвердженого наказом Міністра оборони України від 5 березня 2001 року № 75 та
п. З Постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829 з 1
березня 2001 року по 31 грудня 2004
року.

В апеляційній
скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права,
просив судове рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити позивачу
в задоволенні позову.

Заслухавши суддю
- доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши законність
та обгрунтованість судового рішення по справі, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга військового комісаріату підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Так, місцевий
суд обгрунтовано зобов'язав провести перерахунок військової пенсії ОСОБА_1 на
підставі ст. 63 Закон від 9 квітня 1992 року, оскільки відповідачем не
враховувалися збільшення грошового забезпечення на підставі нормативно -
правових актів, прийнятих в 1992 -

2004 роках.

Водночас,
складовою частиною права на справедливий суд, як це передбачено ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і основоположних свобод, є належне та своєчасне
виконання судового рішення, оскільки без виконання судового рішення правосуддя позбавлене будь - якого сенсу.

Однак, постанова
місцевого суду про задоволення суду не може бути виконана, оскільки на час
перевірки апеляційним судом її законності, набрала чинності постанова Кабінету
Міністрів України від 2 листопада 2006 року „Про передачу органам Пенсійного
фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям
громадян". Відповідно до вказаної постанови виплата пенсій
військовослужбовцям, в числі інших осіб, з 1 січня 2007 року провадиться
відповідними органами Пенсійного фонду України.

Для реалізації
зазначеної постанови Кабінету Міністрів, як вбачається із Закону України від 19
грудня 2006 року „Про Державний бюджет України на 2007 рік", державні кошти
спрямовуються відповідним органам Пенсійного фонду України, а не Міністерству
оборони України.

Між тим,
місцевий суд не міг залучити на день розгляду справи відповідні органи
Пенсійного фонду України, а апеляційний суд позбавлений такої можливості. На стадії
виконання судового рішення провести заміну сторони також неможливо, оскільки це
різні суб'єкти права.

3

Таким чином, постановлене
судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Разом з тим,
положення ст. 204 КАС України, які передбачають підстави для скасування
судового рішення і направлення справи на новий розгляд, не вказують на таку
підставу яка зазначена, наприклад, в нормах ЦПК України.

Так, рішення
суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, відповідно до
п. 4 4.1 ст. 311 ЦПК України, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки
осіб, які не брали участі у справі.

Згідно з ч.7 ст.
9 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини,
суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Колегія суддів,
враховуючи викладене, а також похилий вік позивача, його вимоги, які направлені
на захист соціальних прав, а також розгляд місцевим судом справи поза межами
„розумних строків", вважає за необхідне застосувати за аналогією п. 4 ч. 1
ст. 311 ЦПК України. В зв'язку з чим, справа після скасування постанови
підлягає направленню на новий розгляд до того ж місцевого суду.

При новому
розгляді справи місцевому суду необхідно врахувати викладене, визначитися з колом
відповідачів, з'ясувати їх права та обов'язки щодо виплат заборгованості по
пенсіях, встановити належного відповідача і, в залежності від встановленого,
вирішити справу у відповідності до чинного законодавства.

Керуючись ст.
ст. 9, 195, 204, 206 КАС України та ст. 311 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Миколаївського
обласного військового комісаріату задовольнити частково.

Постанову
Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2006 року скасувати, а
справу передати на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з дня її проголошення.