Справа № 22-а-122/2007р.
Суддя: Девляшевський В.А.
Дата ухвалення: 2007-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого
2007р.
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого
Девляшевського В. А.,

суддів Бідочко Н.П., Вакарук
В.М.

секретаря Білик Л.З.

з участю позивача- ОСОБА_1,
представника управління

Державного департаменту з питань виконання покарань в
Івано-Франківській області Гринчук СЮ.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до Коломийської виправної колонії НОМЕР_1,
Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в
Івано-Франківській області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Коломийського міськрайонного суду від 10
січня 2007 року,-

встановила:

Постановою Коломийського міськрайонного суду від 10.01.2007 року частково
задоволено позов ОСОБА_1: в його користь з Коломийської виправної колонії НОМЕР_1 Державного департаменту України з питань виконання
покарань стягнуто 710 грн. 51 коп. компенсації
за неотримане речове майно. В задоволенні позову в частині зміни формулювання
причин звільнення, стягнення грошової та матеріальної допомог відмовлено у
зв"язку із пропущенням строку звернення до суду.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що
назване рішення в частині відмови у задоволенні вимог про зміну формулювання
причини звільнення, стягнення грошової і матеріальної допомог постановлено з
порушенням норм матеріального права, без врахування важливих обставин справи.
Апелянт вважає доведеним той факт, що він дізнався про неправильність
формулювання у наказі причини звільнення тільки у вересні 2006 року. На думку
ОСОБА_1, він не пропустив строк звернення до суду, оскільки копію оскарженого
наказу отримав тільки у жовтні 2006
року, а на вимоги про стягнення грошової допомоги і матеріальної допомоги,
як виду грошового забезпечення, строки позовної давності не поширюються.
Скаржник вказує, що навіть при неправильному формулюванні підстави звільнення,
він має право на отримання грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного
грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби. У зв"язку
із викладеним ОСОБА_1 просить постанову в оскарженій частині скасувати, винести
нову постанову про задоволення всіх його вимог.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою апеляційну
скаргу з наведених вище підстав підтримав.

Представник Управління Державного департаменту з питань
виконання покарань в Івано-Франківській області доводи апелянта заперечив,
пояснивши, що при звільненні із служби з органів внутрішніх справ за власним
бажанням без поважних причин грошова

Справа №
22-а-122/2007р. Головуючий
у 1 інстанції
Ілюк Б.В.

Категорія 39
Доповідач Девляшевський В.А.

2

допомога не
виплачується. Тому, на його думку, ОСОБА_1 безпідставно претендує на отримання
як грошової допомоги при звільненні, так і матеріальної допомоги.

Представник Коломийської виправної колонії НОМЕР_1 в засідання апеляційного суду не з"явився з
невідомих причин, хоч про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно. Ці
обставини є підставою для вирішення спору у його відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Згідно п.10 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року право осіб
рядового і начальницького складу при звільненні з органів внутрішніх справ на
отримання грошової допомоги виникає у випадку звільнення за визначеною
законодавством підставою.

Підстава звільнення з органів внутрішніх справ
зазначається у наказі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, не досягнувши
граничного віку перебування на службі, наказом НОМЕР_2 від 20.02.2005 року по
Коломийській виправній колонії НОМЕР_1 (копія наказу -
а.с.6 ) був
звільнений згідно рапорта
за власним бажанням без зазначення поважної причини.

Твердження скаржника про те, що про неправильність
формулювання у наказі підстави звільнення він дізнався тільки у вересні 2006 року,
спростовано наявністю його особистого підпису на довідці Коломийської виправної
колонії НОМЕР_1 від 10.02.2005 року, в якій
вказано підставу звільнення (копія довідки - а.с.50). З названою довідкою ОСОБА_1 ознайомився в лютому 2005 року.

Оскільки він пред"явив позов тільки 30.10.2006 року, і не навів
поважних причин пропуску встановленого чинним законодавством строку звернення
до суду, то відмова у задоволенні вимоги про зміну формулювання підстави
звільнення за пропуском строку позовної давності є обгрунтованою.

У зв"язку із тим, що при звільненні із служби за
власним бажанням без поважних причин не передбачено право на отримання грошової
допомоги, місцевий суд також правильно відмовив у задоволенні
взаємопов"язаної вимоги про стягнення в користь ОСОБА_1 4960
грн. 52 коп.

Обгрунтованою також є відмова у задоволенні іншої вимоги
ОСОБА_1 про стягнення одноразової матеріальної допомоги, оскільки
документальними відомостями не доведено наявність у відповідача коштів на
зазначені виплати.

Приймаючи до уваги наведене вище, колегія суддів вважає,
що постанова по даній справі винесена з дотриманням норм матеріального і
процесуального права. Доводи апелянта не спростовують висновків місцевого суду.
Тому підстав для скасування оскарженої постанови немає.

Керуючись ст.ст. 198,
200, 205,212 КАС України, колегія судців,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Коломийського міськрайонного суду від 10 січня 2007 року по даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України на протязі одного місяця після дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: