Справа № 22а-84ф/2007
Суддя: Моісеєнко Т.І.
Дата ухвалення: 2007-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого -
Моісеєнко Т.І.,

суддів - Полянської В.О.,
Іщенка В.І.,

при
секретарі - Піцик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Феодосії справу
адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1до слідчого Слідчого відділу
Ленінського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх
справ України в АРК Бавбекова Руслана
Шевкетовича, Слідчого відділу Ленінського районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в АРК про визнання
бездіяльності незаконною і стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою
слідчого Слідчого відділу Ленінського районного відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України в АРК Бавбекова Р.Ш. на постанову
Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 21 вересня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась в суді з позовом до слідчого Слідчого відділу
Ленінського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх
справ України в АРК Бавбекова Р.Ш., Слідчого відділу Ленінського районного
відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в АРК про
визнання бездіяльності незаконною і стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.08.2003 року суддею
Ленінського районного суду АРК відносно ОСОБА_2 була порушена кримінальна
справа за ч.І ст. 125 КК України, яка 03.09.2002 року біля 19 годин у с
Виноградному Ленінського району АРК, під час сварки, на підставі особистих
неприязнених відносин, завдала ОСОБА_1 тілесні пошкодження легкої ступені з
короткочасним розладом здоров'я. Зазначена кримінальна справа була направлена
для розслідування у Слідчий відділ Ленінського районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в АРК. Належним чином
розслідування про вказаній кримінальній справі проведено не було і постановою
від 07.03.2006 року провадження по справі було закрито слідчим Бавбековим Р.Ш.
на підставі п.2 ст.6 КПК України в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу
злочину. Постановою заступника прокурора Ленінського району АРК від 19.09.2006 року постанова
слідчого Бавбекова Р.Ш. від 07.03.2006
року була скасована, а справа направлена в слідчий відділ Ленінського
районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в
АРК для організації досудового слідства.

Зазначені обставини позивачка вважає невиправданою
бездіяльністю слідчого Бавбекова Р.Ш. у розслідуванні кримінальної справи та
бездіяльністю керівництва слідчого відділу Ленінського районного відділу
Головного управління Міністерства

Справа №22а-84ф2007

Головуючий 1 інстанції Українець Л.І.

Суддя-доповідач Моісеєнко
Т.1.

внутрішніх справ
України в АРК по контролю за діями слідчого по розслідуванню кримінальної
справи, що є порушенням вимог ст. 102,114
КПК України.

Позивачка також
вважає, що бездіяльністю слідчого і керівництва слідчого відділу Ленінського
районного відділу ГУ МВС
України в АРК їй спричинена моральна шкода, оскільки зазначена бездіяльність
потягла за собою пропуск строку притягнення ОСОБА_2 до кримінальної
відповідальності. Підставами для стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн. вважає ст. 1173,1174 ЦК України

Постановою Ленінського районного
суду АРК від
21.09.2006 року адміністративний позов було
задоволено. Визнана незаконною бездіяльність слідчого Бавбекова Р.Ш. і Слідчого
відділу Ленінського районного відділу ГУ МВС України в АРК при розслідуванні
кримінальної справи, порушеної суддею Ленінського районного суду АРК 11.08.2003 року відносно ОСОБА_2

Стягнуто
з слідчого Слідчого відділу
Ленінського районного відділу ГУ МВС України
в АРК Бавбекова Р.Ш. 1500 грн. моральної шкоди. Стягнуто з Слідчого відділу
Ленінського районного відділу ГУ
МВС України в АРК 1500 грн.

Суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що слідчим Бавбековим І .Ш. була допущена
невиправдана бездіяльність під час розслідування кримінальної справи, а з боку
Слідчого відділу Ленінського районного відділу ГУ МВС України в АРК мала місце невиправдана бездіяльність
по здійсненню контролю за розслідуванням зазначеної кримінальної справи.

Суд також
прийшов до висновку , що зазначена
бездіяльність з боку відповідачів завдала моральну шкоду ОСОБА_1, яка є потерпілою
по вказаній кримінальній справі. Суд вказав, що відшкодування моральної шкоди
повинно здійснюватись на загальних підставах, що передбачено п.6 ст.1176 ЦК
України, оскільки вона завдана не в зв'язку з незаконним засудженням,
притягненням до кримінальної відповідальності, незаконним застосуванням
запобіжного заходу, тощо, а внаслідок іншої незаконної бездіяльності органів
досудового слідства.

В апеляційній скарзі слідчий Бавбеков Р.Ш. просить
постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити.

Апелянт вважає,
що відповідачем по справі вказаний Слідчий відділ Ленінського районного відділу
ГУ МВС України в
АРК, якого не існує. Слідче відділення Ленінського районного відділу ГУ МВС
України в АРК не є юридичною особою і належним відповідачем по справі. Крім
того, апелянт вважає, що вказаний позов виник із здійснення ним, як слідчим,
процесуальних дій , пов'язаних з розслідуванням кримінальної справи і закриттям
провадження по вказаній справі. Вважає, що зазначені обставини не можуть бути
предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На думку
апелянта, потерпіла ОСОБА_1
на протязі 2004-2005 року
ухилялась від явки до слідчого відділу, не цікавилась розслідуванням
кримінальної справи, не довела доказів якими саме неправомірними діями або
бездіяльністю їй спричинена моральна шкода і в чому вона полягає.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи
в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія
дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ст.1 Кримінально-процесуального кодексу України, діяльність органів дізнання,
попереднього слідства і прокуратури, суду щодо порядку провадження у
кримінальних справах регламентується КПК України. Кримінальне судочинство - це
врегульований нормами КПК
України порядок діяльності органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду (
судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних
справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних,
обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод
та законних інтересів.

Згідно з
роз'ясненням, яке міститься у рішенні Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року у справі № 1-17/2001, « захист прав і
свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні
кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи
бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке
оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КІЖ України, оскільки
діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не
належить до сфери управлінської і не може бути предметом оскарження в порядку,
визначеному главою 31-А ЦПК України».

Колегія суддів
вважає, що питання, які підлягали розгляду в порядку глави 31 -А ЦПК України (
в редакції з 1963 року з наступними змінами), а саме скарги на рішення, дії або
бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб, з 01.09.2005 року регулюються нормами КАС України .
Так, відповідно до ст.3 КАС України, справою адміністративної юрисдикції є
публічно - правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, або
інший суб'єкт, який здійснює управлінські функції на основі законодавства.

З матеріалів
справи вбачається, що заявлені вимоги зводяться до розгляду адміністративного
позову ОСОБА_1 на дії слідчого і слідчого відділу Ленінського районного відділу
ГУ МВС України в АРК, пов'язані з розслідуванням конкретної кримінальної
справі, а саме з прийняттям слідчими 14.11.03 року, 31.08.2004 року і
07.03.2006 року постанов про закриття провадження у справі за відсутністю
складу злочину.

Таким чином, ці
питання мають виключно процесуальний характер, а не характер управлінської
діяльності.

Згідно із
положеннями, викладеними в рішенні Конституційного суду України по справі
№1-172001 від 23.05.2001
року, зазначені дії або бездіяльність органів попереднього слідства можуть
бути оскаржені у порядку, встановленому КПК України , а не за нормами
Кодексу адміністративного судочинства України щодо зобов'язання слідчих до
вчинення певних процесуальних дій.

Зазначені
обставини не були враховані судом першої інстанції під час розгляду справи.

На підставі
викладеного, розгляд судом першої інстанції в порядку адміністративного
судочинства позову ОСОБА_1 до слідчого Слідчого відділу Ленінського районного
відділу ГУ МВС
України в АРК Бавбекова Р.Ш., Слідчого відділу Ленінського районного відділу ГУ МВС України в
АРК про визнання бездіяльності під час розслідування кримінальної справи
незаконною та стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає не заснованим на
законі.

Доводи
апеляційної скарги Бавбекова Р.Ш. про те, що справа не підлягає розгляду за
нормами КАС України , колегія
суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до п.1 ч.І ст. 157, п.4 ч.І ст. 198 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись
ст.ст.11, 157 195, 198,
203 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу слідчого Слідчого відділу Ленінського районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в АРК Бавбекова Р.Ш.-
задовольнити.

Постанову
Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 21 вересня 2006 року - скасувати,
провадження по справі закрити.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і

може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України

протягом одного місяця після набрання законної сили.