Справа № К-23379/06/07
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2007-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Справа
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Ліпського Д.В. -
головуючий,

Амєліна С.Є.
- суддя-доповідач,

Гуріна М.І.,

Кобилянського М.Г.,

Мироненка О.В.,

при
секретарі Міненку І.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Луганської області від 10 травня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про
визнання нечинними дій та зобов'язання призначити пенсію,

в с т а н о в и л а :

В касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, позивач ставить питання про скасування
постанови судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської
області від 10 травня 2006 року, якою скасовано постанову Первомайського
міського суду Луганської області від 22 грудня 2005 року та відмовлено в
задоволені позову.

Просить залишити в силі рішення суду першої інстанції,
яким визнано нечинним дії та зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області призначити позивачу пенсію з 01 травня 2004
року на підставі пункту “б” статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб».

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про
розгляд справи повідомлені.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 14
грудня 1981 року по 25 серпня 1994 року проходив службу в органах внутрішніх
справ, з якої звільнився та продовжував трудову діяльність, що не пов'язана зі
службою в органах внутрішніх справ.

Після досягнення 45-річного віку та за наявності
загального трудового стужу понад 25 років, з них 12 років 8 місяців 15 днів
служби в органах внутрішніх справ, ОСОБА_1. звернувся до Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області із заявою про
призначення з 01 травня 2004 року пенсії за вислугу років на підставі Закону
України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», в задоволенні
якої відмовлено.

Відмову суб'єкт владних повноважень мотивував тим, що на
день звільнення з військової служби заявник не досяг 45-річного віку.

Вважаючи дії суб'єкта владних повноважень такими, що
порушують право на належне пенсійне забезпечення, ОСОБА_1. звернувся в суд з
позовом.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального й процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про
те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Умови призначення пенсії за вислугу років визначено
статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб».

Відповідно до пункту «б» зазначеної статті, в редакції,
чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсію за вислугу
років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці
надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право
на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу
звільнення і досягли 45-річного віку, та мають загальний трудовий стаж 25
календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців
становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Вирішуючи справу апеляційний суд помилково скасував
рішення суду першої інстанції, який з урахуванням наведених норм права та
встановлених обставин справи обґрунтовано прийшов до висновку про те, що на
день звернення до суб'єкта владних повноважень позивач набув права на пенсію за
вислугу років на підставі статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб», та правомірно зобов'язали суб'єкта владних
повноважень призначити йому такий вид пенсії.

Статтею 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб»,
передбачено, що пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні
призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців
перед зверненням за пенсією, що було враховано районним судом.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано
помилково, то відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства
України це є підставою для скасування судом касаційної інстанції рішення
апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Постанову судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Луганської області від 10 травня 2006 року скасувати, а постанову
Первомайського міського суду Луганської області від 22 грудня 2005 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може
бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами протягом
одного місяця з дня відкриття обставин.

Судді:

Д.В. Ліпський С.Є. Амєлін М.І. Гурін М.Г. Кобилянський О.В. Мироненко