Справа № 22а-106/07
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2007-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1-ій інст. Івашкович
Справа №22а-106/07
Ужгородський міськрайонний суд
Доповідач: Пліш М.А .
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2007р. колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду
в складі: головуючого -
судді: Пліша М.А.
суддів: Кушнерика М.П.
при секретарі: Соколовській А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від
ІНФОРМАЦІЯ_1р. у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третьої
особи ОСОБА_1 про визнання нечинним рішення про передачу квартири з державного
житлового фонду в приватну власність, -
в с т а н о в и л а :
Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
задоволено позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Ужгородської міської
ради, третьої особи ОСОБА_1 та визнано нечинним п. 25 рішення виконавчого
комітету Ужгородської міської ради від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. НОМЕР_1 «Про
приватизацію державного житлового фонду».
Не погодившись з прийнятою
постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова суду
першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального
права, правил оцінки доказів та недоведеністю обставин, які суд визнав
Апелянт зазначає, що на час
приватизації квартири було чинним рішення Ужгородського міськрайонного суду від
ІНФОРМАЦІЯ_4 р., яким визнано позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (в даний час
ОСОБА_3) такими, що втратили право на жило в спірній квартирі. Позивачами не
доведено, що померла ОСОБА_4 не могла самостійно проводити приватизацію квартири. Судом не
взято до уваги його заперечення та заперечення виконавчого комітету
Ужгородської міської ради.
Крім того в самій постанові не
зазначено строку повного її виготовлення та не вирішено питання про скасування
заходів забезпечення позову.
Тому просить апеляційну
інстанцію скасувати постанову Ужгородського міськрайонного суду від ІНФОРМАЦІЯ_2 р. та прийняти нову постанову, якою відмовити в
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.
Судом першої інстанції
встановлено, що в ІНФОРМАЦІЯ_5 р. ОСОБА_5, котра являлась опікуном
неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, отримала трьохкімнатну квартиру у м.
Ужгороді по АДРЕСА_1 і разом з неповнолітніми ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стала
ІНФОРМАЦІЯ_6 р. Ужгородським
міськрайонним судом задоволено позов ОСОБА_5 та визнано ОСОБА_6 та ОСОБА_2
такими, що втратили право на жито в спірній квартирі. В подальшому дане судове
рішення скасоване за нововиявленими обставинами, та ухвалою суду від
ІНФОРМАЦІЯ_7 р. поновлено реєстрацію позивачів за місцем проживання в спірній
квартирі.

Однак після вступу в законну
силу рішення суд від ІНФОРМАЦІЯ_6 р., на підставі рішення виконавчого комітету
Ужгородської міської ради НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. спірна квартира була
передана у приватну власність ОСОБА_5 (котра померла ІНФОРМАЦІЯ_8 р.) та
ОСОБА_1

Суд
першої інстанції, приймаючи оскаржувану постанову, прийшов до вірного висновку,
що оскільки позивачі поновлені в правах
на житло в квартирі АДРЕСА_1 в м. Ужгороді, то відповідно до вимог ст. 64 ЖК
України мають такі ж права, як і ОСОБА_1, а тому вірно послався на вимоги ст..8
Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» вказавши, що
передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну власність або часткову
власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно
проживають в даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутні, за якими
зберігається право на житло.

Тому п. 25 оспореного позивачами
рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради судом першої інстанції
обгрунтовано визнано нечинним.

Щодо
покликань апелянта на порушення норм процесуальног права в тій частині, що в
постанові не зазаначено час повного її виготовлення, то така вимога не
визначена нормами КАС України. Крім того, хоча судом і не вирішено, при
постановленні судового рішення, питання, щодо скасування заходів забезпечення
адміністравтиного позову, однак вирішення цього можливе і після прийняття
постанови відповідно до ч. 4 ст. 118 КАС України.

З огляду на вище наведене
колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а тому постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської області по даній справі слід залишити без
змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

у
х в а
л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від ІНФОРМАЦІЯ_1р. у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3
до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третьої особи ОСОБА_1 про
визнання нечинним рішення про передачу квартири з державного житлового фонду в
приватну власність - залити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Пліш М.А.

Судді:
Кушнерик М.П.

Олендер І.Я.