Справа № 2а-23/2007
Суддя: Крупінська С.С.
Дата ухвалення: 2007-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-23/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 січня 2007 року Луцький міськрайонний суд Волинської
області

у складі головуючого судді Крупінської С.С.

при секретарі Давидович А.А.

з участю представника позивача
ОСОБА_2.

представника відповідача Бутейко М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 про
визнання неправомірними дій
начальника УМВС України
у

Волинській області щодо його
звільнення та поновлення його на попередній посаді,

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначає, що 26 липня 2002 року наказом по управлінню МВС України у

Волинській області НОМЕР_1 його було звільнено зі служби в органах
внутрішніх справ

згідно п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким
складом ОВС

Української РСР,
за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і

начальницького
складу ОВС України.

Вважаючи своє звільнення незаконним, він звернувся із скаргою до МВС
України

про поновлення на роботі, проте листом від 21 жовтня 2002 року його було
повідомлено,

що звільнення є обґрунтованим і підстав для поновлення на службі не має.

Оскільки в діях, що стали підставою для його звільнення, згідно постанови

прокуратури Рожищенського району від 18 червня 2003 року про відмову в
порушенні

кримінальної
справи за ст. 368 ч. 2 КК України не має складу злочину, вважає

незаконними накази про звільнення з ОВС НОМЕР_1та НОМЕР_2,

просить їх скасувати, поновивши його на службі в ОВС на попередній посаді з
26.07.2002

року.

Позивач в
судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, дещо їх уточнивши та

просив суд
скасувати накази начальника УМВС у Волинській області НОМЕР_3 і НОМЕР_1, поновити його на попередній посаді з дня звільнення та
стягнути з

відповідача
19176 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача заявленого позову не визнав та суду пояснив, що
накази

начальника УМВС України у Волинській області про звільнення позивача є
законними,

оскільки дії, які стали підставою для його звільнення полягають у неділових
стосунках з

особою, яка притягалась до кримінальної відповідальності, а тому
дискредитували його як

працівника ОВС.
Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до

висновку, що вимоги позивача є підставними і підлягають до часткового
задоволення.

Судом встановлено, що позивач до 26 липня 2002 року проходив службу в

Рожищенському РВ УМВС України у Волинській області на посаді старшого

оперуповноваженого групи по боротьбі з незаконним обігом наркотиків.

Як вбачається з повідомлення начальника ВК УРОС УМВС України у Волинській

області НОМЕР_4 позивача звільнено з органів МВС
України

наказом начальника УМВС України у Волинській області НОМЕР_1 на

підставі п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким
складом

органів внутрішніх справ УРСР, а
саме за скоєння вчинків, що дискредитують звання

рядового і начальницького складу ОВС.

З наказу начальника УМВС України у Волинській області НОМЕР_3 вбачається, що звільнення ОСОБА_1 має місце за неділові
зв'язки та скоєння

вчинку, що дискредитує звання співробітника органів внутрішніх справ, а на
час його

видачі
вирішується питання про порушення кримінальної справи.

Відповідно до
висновку по матеріалах
службового розслідування перевірки

інформації про неділові
зв'язки старшого оперуповноваженого групи
БНОН

Рожищенського РВ капітана міліції
ОСОБА_1, підставою для його звільнення стало

те, що він вступив в неділові
зв'язки з особою, яка затримувалась співробітниками

Рожищенського РВ, отримавши від
останнього послугу у вигляді виготовлення ювелірних

виробів, дискредитувавши себе, як
працівника міліції. Згідно цього ж висновку

запропоновано надіслати матеріали
щодо вказаних дій ОСОБА_1 в прокуратури для

вирішення питання про порушення
відносно нього кримінальної справи.

Однак, даний висновок не знайшов свого підтвердження, оскільки згідно
постанови

слідчого прокуратури Рожищенського району від 18 червня 2003 року відносно ОСОБА_1 відмовлено у порушенні кримінальної справи за
відсутністю в його діях складу

злочину,
передбаченого ст. 368 ч. 2 КК України.

Цією ж постановою спростовуються твердження представника відповідача про
те,

що позивач дискредитував себе як працівника міліції неділовими стосунками з
особою,

що притягалась до кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 під час

проходження служби в ОВС особисто в групі по затриманню цієї особи не був,
будь-яких

матеріалів стосовно неї не вирішував, при проханні виготовити ювелірні
вироби

організаційно-розпорядчих
обов'язків не виконував.

Згідно п. 27 Дисциплінарного статуту ОВС УРСР
звільнення осіб рядового і

начальницького складу з органів внутрішніх справ є крайнім заходом
дисциплінарного

стягнення і може провадитись за систематичне порушення дисципліни або
вчинення

проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження скоєння
ОСОБА_1. вчинків, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу ОВС або

вчиненням ним проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах
внутрішніх

справ, суд прийшов до висновку, що звільнення позивача згідно наказів
начальника

УМВС України у Волинській НОМЕР_1 і НОМЕР_2 є протиправним.

Згідно п. 24 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким

складом органів внутрішніх справ Української РСР у разі незаконного
звільнення або

переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів
внутрішніх

справ підлягають поновленню на попередній роботі(посаді). У разі поновлення
на

роботі(посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує
питання про

виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час
вимушеного

прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш

як за один рік.

Виходячи з цього вимоги позивача про поновлення на роботі підлягають

задоволенню повністю, а вимоги про виплату заробітної плати за час
вимушеного прогулу

обмежуються
одним роком, а тому повинні бути задоволені частково. Згідно

повідомлення начальника Рожищенського РВУ МВС України у Волинській області

місячне грошове утримання ОСОБА_1 на день звільнення складало 564 грн., тому сума

до стягнення з
відповідача на його користь становить 6768
грн.

Судові витрати по справі слід покласти на відповідача згідно ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. 11,17,71,86,94,162,163 Кодексу адміністративного
судочинства

України, на підставі Положення про проходження служби рядовим і
начальницьким

складом органів внутрішніх справ Української РСР, Закону України „Про
міліцію",

„Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ Української РСР",
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними накази начальника УМВС України у Волинській області

НОМЕР_3 та НОМЕР_1 про звільнення ОСОБА_1.

Зобов'язати УМВС України у Волинській області поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого групи по боротьбі
з незаконним

обігом наркотиків Рожищенського районного відділу УМВС України у Волинській

області.

Стягнути з УМВС України у Волинській області на користь ОСОБА_1 заробітну
плату за час вимушеного прогулу в розмірі 6768 грн. та судові

витрати по
сплаті судового збору в сумі 3,40
грн.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається

протягом десяти
днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом

двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.