Справа № к-16059/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2007 року м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі

головуючого-судді Бутенка В.І.,

суддів: Лиски Т.О., Панченка
О.І., Сороки М.О., Штульмана І.В.,

при секретарі Якименко О.М.,

за участю представника НОМЕР_1 -
Монастирецької Г.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в порядку касаційного провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської
області від 13 грудня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської
області від 22 лютого 2006 року у
справі № 7-52/05 за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до архітектурно-планувального бюро Управління архітектури та
містобудування виконкому Ужгородської міської ради про скасування рішення
виконкому Ужгородської міської ради НОМЕР_1, визнання незаконною та скасування
довідки НОМЕР_2 виданої топогеодезичною службою архітектурно-планувального бюро
управління архітектури та містобудування виконкому Ужгородської міської ради,
визнання незаконними дій архітектурно-планувального бюро управління архітектури
та містобудування виконкому Ужгородської міської ради, -

встановила:

14 листопада 2005 року ОСОБА_2 звернулася з письмовою
заявою про перегляд постанови Ужгородського міськрайонного суду від 20 жовтня
2005 року у зв'язку з нововиявленими обставинами та просила зупинити виконання
зазначеного рішення суду до закінчення перегляду по суті з підстав передбачених
ст. 252 КАС України.

Свою заяву обґрунтовувала тим, що постановою
Ужгородського міськрайонного суду від 20 жовтня 2005 року задоволено
адміністративний позов, яким визнано незаконними дії архітектурно-планувального
бюро Управління архітектури та містобудування виконкому Ужгородської міської
ради, щодо об'єднання будинків АДРЕСА_1 та

АДРЕСА_2 в один будинок з присвоєнням їм поштової адреси:

АДРЕСА_34, скасовано довідку НОМЕР_3 Управління
архітектури та містобудування від 19.03.2003 р. та рішення виконкому
Ужгородської міськради НОМЕР_1.

Підставою для перегляду зазначеного судового рішення
вважала нововиявлені обставини які є істотними для справи, що не були і не
могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Зокрема при розгляді адміністративного позову 20 жовтня
2005року в суді не було надано та не було досліджено договір купівлі-продажу
від 16 червня 2004 року, відповідно до якого ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 будинок по
вул. АДРЕСА_4 і таким чином втратила на нього право власності.

Крім цього, станом на час подачі скарги 22.07.2005 року
суду не надано

витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно
НОМЕР_4, з якого вбачається те, що будинок АДРЕСА_4 зареєстрований за ОСОБА_2
вцілому,

реєстрація проведена 22.06.2004 року.

Ухвалою цього ж суду від 25.11.2005 р. за заявою ОСОБА_2
про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами зупинено виконання
постанови Ужгородського міськрайонного суду від 20.10.2005 р.

Наступною постановою Ужгородського міськрайонного суду
від 13.12.2005 року задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими
обставинами постанови Ужгородського міськрайонного суду від 20.10.2005 р. та
скасовано останню. В задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Ухвалою судової колегії апеляційного суду Закарпатської
області від 22 лютого 2006 року відхилені апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу
Ужгородського міськрайонного суду від 25 листопада 2005 року по справі №7-52/05
про зупинення виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду від 20
жовтня 2005 року по справі №2-6325/05 та на постанову Ужгородського
міськрайонного суду від 13 грудня 2005 року по справі № 7-52/05 про скасування
постанови по справі №2-6325/05 від 20 жовтня 2005 року, а оскаржувані ухвала і
постанова залишені без змін.

В касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість і
упередженість ставить питання про скасування постанови Ужгородського
міськрайонного суду 13 грудня 2005 року та ухвали апеляційного суду
Закарпатської області від 22 лютого 2006 року і просить винести нове рішення,
яким її позов задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи на
предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального
і процесуального права, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні
представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а
оскаржувані рішення - скасуванню, з направленням справи на новий розгляд,
виходячи з наступного.

Залишаючи без змін ухвалу міськрайонного суду,
апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції обґрунтовано скасував
постанову Ужгородського міськрайонного суду від 20 жовтня 2005 року та
підставно відмовив в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, оскільки
остання своїм дорученням від 20.02.2004 року уповноважила ОСОБА_3 підготувати
весь пакет потрібних документів для купівлі-продажу незавершених будівництвом
будинків за адресою в АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 та надала право подавати від свого
імені заяви у відповідні установи, одержувати необхідні довідки і документи, а
саме витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно, довідки про оцінки
недобудованих об'єктів і вартість земельної ділянки, в разі потреби чи
можливості здати завершені будівництвом належні їй об'єкти в експлуатацію.

Зазначені доручення були реалізовані, 16 червня 2004 року
ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 будинок АДРЕСА_4 (а.с.7), знаючи про первинну
реєстрацію зазначеного будинку та про наявність рішення Ужгородської міської
ради НОМЕР_1 та про наявність документів, які були підставою для прийняття
такого рішення, не оскаржувала їх, а свідомо уклала договір купівлі-продажу
будинку.

Однак, з такими висновками судів погодитись не можна,
оскільки зроблені вони з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що у підтвердження права власності на
будинок АДРЕСА_4 ОСОБА_2 додала до заяви
ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 02 листопада 2005 року, якою
рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 червня 2005 року залишено без
змін.

Але як вбачається з матеріалів справи, на момент
звернення скаржника ОСОБА_1 22 липня 2005 року до суду з адміністративним
позовом до архітектурно-планувального бюро Управління архітектури та
містобудування виконкому Ужгородської міської ради та прийняття судом постанови
від 20 жовтня 2005 року, рішення суду першої інстанції від 06 червня 2005 року
не було чинним, оскільки окаржувалось в апеляційному порядку і не було
розглянуто судом апеляційної інстанції, а тому договір купівлі-продажу будинку
залишався на той момент оскаржуваним правочином.

02 листопада 2005 року рішення Ужгородського
міськрайонного суду набрало законної сили після розгляду судом апеляційної
інстанції.

03 листопада 2005
року ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про
перегляд судового рішення по справі № 2-613/05 від 06 червня 2005 року у
зв'язку із нововиявленими обставинами, якими є незаконність об'єднання будинків
за АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в один будинок АДРЕСА_4, яка встановлена постановою
суду по справі № 2-6325/05 від 20 жовтня 2005 року.

Таким чином, в провадженні Ужгородського міськрайонного
суду на момент звернення ОСОБА_2 із заявою про перегляд судового рішення від 20
жовтня 2005 року по справі №2-6325 за нововиявленими обставинами вже
знаходилась цивільна справа №7-51/05 про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1

Згідно ч. 2 ст. 363 ЦПК України, ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції, якою було відхилено скаргу на рішення суду першої або
апеляційної інстанції, в разі перегляду рішення чи ухвали у зв'язку з
нововиявленими обставинами втрачає законну силу.

Отже, ухвала апеляційного суду Закарпатської області від
02 листопада 2005 року, яка розглядалась за нормами ЦПК України, по справі №
2-613/05 (22-2150/05) про відхилення апеляційної скарги позивача на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 06 червня 2005 року на момент звернення
заявника ОСОБА_2 до суду 14 листопада 2005 року із заявою про перегляд судового
рішення по справі № 2-6325/05 втратила законну силу і згідно ст. 70 КАС України
не являлась допустимим доказом по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини,
встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому, зупинення судом ухвалою від 25 листопада 2005 року
по справі №7-52/05 виконання судового рішення, що оскаржується, суперечило
вимогам ч. 1 ст. 72 КАС України стосовно підстав для звільнення від
доказування, а також унеможливило розгляд цивільної справи № 7-51/05 між тими ж
сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав за нововиявленими
обставинами.

У постанові від 13 грудня 2005 року по справі №7-52/05
суд мотивує скасування постанови по справі №2-6325 лише тим, що ОСОБА_1 було
відомо про рішення Ужгородської міської ради НОМЕР_1, яким затверджено акт
прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку АДРЕСА_4 та про
наявність документів, які були підставою для прийняття такого рішення, що не
відповідає дійсності.

В той же час судом, всупереч вимог ст. 11 КАС України, не
вжито заходів для з'ясування всіх обставин по справі, а тому не витребувана і
не оглянута у судовому засіданні з КП «Ужгородське міжрайонне бюро технічної
інвентаризації» інвентарна справа, згідно якої Акт прийняття в експлуатацію
індивідуального будинковолодіння АДРЕСА_4 від 13.05.2004 року, затверджений
рішенням виконкому Ужгородської міської ради НОМЕР_1 підписаний не ОСОБА_1, а
ОСОБА_3, який мав повноваження згідно довіреності від 20.02.2004 року на
підготовку документів на будинки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, але як вбачається з
матеріалів справ, не мав повноважень виготовляти технічну документацію про
об'єднання двох різних будинків в один будинок, тобто повіреним було перевищено
свої повноваження.

Зазначені порушення норм матеріального і процесуального
права призвели до невірного вирішення судом справи №7-52/05 про перегляд
судового рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 жовтня 2005 року по
справі № 2-6325/05 за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_2

Хоча допущені
судом першої інстанції порушення
норм матеріального та процесуального
права призвели до неправильного вирішення справи, апеляційний суд залишив
постановлене рішення без зміни, припустившись при розгляді скарги нових
порушень процесуального закону.

Судом другої інстанції відхилення апеляційних скарг
мотивувалось лише тим, що представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 згідно довіреності мав
право подавати від імені довірительки заяви у відповідні установи, одержувати
необхідні довідки і документи, а в разі потреби чи можливості здати завершені
будівництвом належні їй будинки в експлуатацію.

Судовою колегією також не прийнятий до уваги той факт, що
прокуратурою м. Ужгорода 10 лютого 2006 року порушена і розслідується
кримінальна справа за фактом службового підроблення службовими особами
управління архітектури та містобудування Ужгородського міськвиконкому за
ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Таким чином, апеляційним судом порушені вимоги п. 3 ч. 1 ст. 156 КАС
України, оскільки, будучи обізнаною про наявність кримінальної справи,
порушеної за фактом підроблення документів щодо об'єднання двох будинків в
один, колегія повинна була зупинити провадження в адміністративній справі до
набрання законної сили судовим рішенням по кримінальній справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що суд першої інстанції
в порушення вимог ст. 253 КАС України, згідно якої суд може скасувати постанову
у справі і прийняти нову постанову, користуючись при цьому повноваженнями суду
відповідної інстанції, але місцевий суд однією постановою від 13 грудня 2005
року по справі № 7-52/05 скасував постанову суду по справі № 2-6325/05 від 20
жовтня 2005 року і тією ж постановою в
задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовив, не почавши судовий
розгляд справи і не прийнявши нову
постанову.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року №11 "Про судове
рішення" із змінами і доповненнями, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При прийнятті
судових рішень зазначені роз'яснення залишились поза увагою як суду першої так і апеляційної інстанції.

За таких обставин ухвалені в справі судові рішення
підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 220, 221, 223,
227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Скасувати постанову
Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 грудня 2005 року по справі № 7-52/05 та ухвалу апеляційного суду Закарпатської
області від 22 лютого 2006 року, а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції в іншому складі

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
оскарженню не підлягає за винятком випадків, передбачених ст. 237 КАС України.

Головуючий :
(підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом
згідно

Суддя