Справа № 22-а-187-Ф/07
Суддя: Полянська В.О.
Дата ухвалення: 2007-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

апеляційний суд автономної республіки крим
Справа № 22-а-187-Ф/07 Головуючий суду першої інстанції Кустова І.В.
Суддя-доповідач Полянська В.О.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
січня 2007 року
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого - Притуленко О.В,

суддів - Іщенка В.І.,

Полянської
В.О., при секретарі - Піцик
Н.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Феодосії справу адміністративної юрисдикції
за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Нижньогірському районі про визнання рішення незаконним, за
апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у
Нижньогірському районі на постанову Нижньогірського районного суду Автономної
Республіки Крим від 16 листопада
2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду із зазначеним позовом до УПФ України у Нижньогірському районі
про визнання рішення відповідача незаконним. Позовні вимоги мотивовані тим, що при проведенні йому перерахунку пенсії у
січні 2004 року, період його роботи у колгоспі
з 10
травня 1945 року по 05 листопада 1947 року було виключено зі стажу роботи
на підставі того, що позивачеві у цей час не виповнилося 16 років і
він згідно трудового законодавства не мав бути прийнятий на роботу. ОСОБА_1
вважає, що відмова Пенсійного фонду порушує його законне право на пенсію,
оскільки виключений зі стажу період його роботи у колгоспі, підтверджений у
законному порядку, і був зарахований при начисленні пенсії. Просить визнати
рішення Пенсійного фонду про відмову у
призначенні пенсії з врахуванням трудового стажу за період з 10 травня 1945 року по 05 листопада 1947 рік в колгоспі
«Возрождєніє» незаконним та зобов'язати УПФУ у Нижньогірському районі
зарахувати вказаний період в загальний стаж.

Постановою
Нижньогірського районного суду АР Крим від 16 листопада 2006
року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішення УПФУ у Нижньогірському районі про відмову у призначенні пенсії з врахуванням
трудового стажу за період з 10
травня 1945 року по 05 листопада 1947 рік у колгоспі
«Возрождєніє» визнано незаконним та відмінено.

Зобов'язано УпФУ
у Нижньогірського районі зарахувати період праці ОСОБА_1 з 10 травня 1945 року до 05 листопада 1947 року в колгоспі
«Возрождєніє» Заболотської сільської ради Спірівського району Тверської області
в загальний трудовий стаж для нарахування пенсії.

В апеляційній
скарзі УПФУ в Нижньогірському районі просить постанову суду скасувати, прийняти
нове рішення по справі, оскільки, на думку апелянта, воно постановлене з
порушенням норм діючого законодавства і суперечить фактичним матеріалам справи.

Апелянт
посилається на те, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції не врахував, що відповідно до
вимог ст. 188 КЗпП України, діючого до 1992 року, не допускається прийом на роботу осіб молодше 16 років. Крім того, вказує апелянт, судом
не взято до уваги, що у пенсійній справі ОСОБА_1 відсутнє рішення комісії про
встановлення стажу роботи на підставі протоколу опитування свідків, та довідка
про причини відсутності відомостей про роботу в колгоспі.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1,
перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.
1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання УПФУ у Ніжньогірському районі
зарахувати період праці позивача з 10 травня 1945 року до 05 листопада 1947
року в колгоспі «Возрождєніє» в загальний трудовий стаж для нарахування пенсії,
суд виходив з принципу справедливості і рівного права всіх громадян на отримання пенсії, гарантованого
Конституцією України.

Відповідно до п.
"а" ст. З Закону України „Про пенсійне забезпечення" право на трудову пенсію мають особи, які працюють на
підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (в тому числі за
угодами цивільно-правового характеру, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами
колгоспів та інших кооперативів.

Відповідно до
ст. 62 цього
Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом другим
Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів
України від 12 вересня 1993 року № 637 в редакції 2002
року встановлено що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на
підставі показань свідків.

Згідно п. 17 цього Порядку
підтвердження трудового стажу за відсутності документів про наявний стаж роботи
та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями стаж роботи, який дає
право на трудову пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох
свідків, які знали б заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі
колгоспі).

З протоколу № 26 від 19 серпня 1992 року, якій
міститься в матеріалах пенсійної справи позивача, вбачається, що свідки ОСОБА_2
та ОСОБА_3 підтвердили, що ОСОБА_1 дійсно працював з ними у колгоспі
«Возрождєніє» з 01 травня 1943 року до 01 квітня 1953 року.

Крім того з
пояснень представника відповідача, які підтверджуються матеріалами пенсійної
справи ОСОБА_1, період роботи позивача у колгоспі „Возрождєніє" з травня 1943 року по 09 травня 1945 рік зарахований,
відповідно до вимог ст. 59
Закону України „Про пенсійне забезпечення", до стажу роботу у
подвійному розмірі.

Таким чином відмова відповідача у призначенні
пенсії з врахуванням трудового стажу позивача за період з 10 травня 1945 року по 05 листопада 1947 рік в колгоспі «Возрождение» з підстав недосягнення позивачем віку, з якого він
повинен був вступати у трудові відносини, є незаконною.

Доводи апеляційної скарги
Управління пенсійного фонду України у
м. Феодосії не мають правових підстав для скасування судового рішення.

Судова колегія
вважає, що, розглядаючи спір, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, ухвалив
постанову з дотриманням вимог адміністративного судочинства України. Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до
ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.
ст. 195, 198, 200, 206 Кодексом
адміністративного судочинства України, колегія судів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління пенсійного фонду України у Нижньогірському районі АР
Крим залишити без задоволення.

Постанову
Нижньогірського районного суду Автономної Республіки Крим від 13 квітня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду протягом одного місяця з дня набрання законної сили.