Справа № 2а-247/07
Суддя: Дрішлюк А.І.
Дата ухвалення: 2007-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-247/07
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2007 року Малиновський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І.,

за участі секретаря ІскричВ.В.,

розглянувши адміністративний позов
ОСОБА_1 до начальника фінансово-економічного служби штабу
Південного оперативного командування про визнання дій пов'язаних з відмовою
нарахування грошового забезпечення в
повному розмірі неправомірними,
-

ВСТАНОВИВ:

В Малиновський районний суд м. Одеси з адміністративним позовом звернувся
ОСОБА_1, посилаючись на те, що внаслідок неправомірної
бездіяльності відповідача -начальника
фінансово-економічної служби штабу Південного оперативного командування, йому не було нараховане грошове забезпечення у
повному обсязі, тому він просив визнати дії відповідача неправомірними, та зобов'язати фінансово-економічну
службу штабу Південного оперативного
командування провести перерахунок щомісячної надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України з 1
травня 2003 року по 1 травня 2004 року в розмірі 90 % від грошового забезпечення з урахуванням премії в розмірі
33,3% та матеріальної допомоги на
оздоровлення з доплатою різниці між фактично отриманим грошовим забезпеченням та його розміром після
перерахування з врахуванням вказаних надбавок
на час проведення перерахунку з урахуванням коефіцієнта інфляції та видати позивачу
виконавчий лист про стягнення боргу негайно.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав
в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце і дату судового
засідання повідомлявся належним чином. На
адресу суду надійшла заява відповідача, в якої він просить слухати справу без його участі. Крім того, він надав письмові
заперечення на адміністративний позов, в якому
просив відмовити в його задоволенні, оскільки, на його думку, він діяв
згідно з вимогами чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ОСОБА_2 проходив військову
службу у Збройних Силах України на офіцерських посадах в штабі військ
Південного оперативного командування з 1998 року по 1
травня 2004 року. Грошове забезпечення отримував в фінансово - економічній службі штабу Південного оперативного командування.
На час введення вказаної надбавки, тобто
станом на 1.05.2003 року позивач мав вислугу більш 25 років. Разом з тим, за період з 1 травня 2003 року по 1 травня 2004 року,
позивачу не нараховувалось грошове забезпечення
у повному розмірі, тобто не нараховані надбавка за безперервну службу, яка встановлена Указом Президента України від
5.03.03''№ 389 „Про надбавки військовослужбовцям
Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету
у справах охорони
державного кордону України та

2

Управління державної охорони України за безперервну
службу", про що свідчить довідка фінансово-економічної служби ОСОБА_3.

Відповідно до
Указу Президента України від 5.05.2003 р. № 389 "Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України та
Управління державної охорони України за безперервну службу" позивач має
право на надбавку за безперервну військову службу в розмірі - 90% з врахуванням
вислуги.

Порядок і умови
виплати надбавок визначені "Інструкцією про порядок і умови виплати
щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах
України" затверджену наказом від 26.05.2003 р. № 149 Міністра оборони
України.

Згідно з Законом
України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців,
які звільняються зі служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та
членів їх сімей" всі надбавки включаються до розміру грошового
забезпечення.

Відповідно до
ст. 16 Закону України "Про Збройні Сили України" держава забезпечує
соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їх сімей, працівників
Збройних Сил України та осіб, звільнених у запас або у відставку, членів їх
сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли),
пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової служби або
постраждали в полоні у ході бойових дій (війни) чи під час участі в міжнародних
миротворчих операціях.

Військовослужбовцям
гарантується одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового,
продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів
забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і
враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість
громадян України у військовій службі. Залежно від характеру і умов службової
діяльності військовослужбовцям Збройних Сил України можуть встановлюватися
затверджені Кабінетом Міністрів України надбавки до видів забезпечення,
передбачених цією статтею.

Як вбачається з
матеріалів справи позивач за період з травня 2003 року по травень 2004 року
надбавку за вислугу років в повному обсязі отримував не регулярно.

Згідно зі ст.19
Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами України. Крім того, відсутність коштів у
бюджеті й відповідно неможливості їхнього виділення на проведення виплат
передбачених законом не може виправдати бездіяльність держави, про що зазначив
Європейський суд із прав людини (справа «Войтенко проти України») в рішенні від
29 червня 2004 року.

В порушення
вимог Указу Президента України, відповідач у відповідності до розпоряджень
Міністра оборони України від 26.05.03 р. і від 16.01.04 №146/1/11 виплачував позивачу вказану надбавку не в повному розмірі на
підставі телеграм Міністра оборони, які не є легітимними, суперечать
ст.ст. 22, 24 Конституції України, ст.ст. 2, 9 Закону України "Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та не
можуть бути підставою для застосування або не застосування нормативних актів,
зокрема законів України. Разом з тим, військовослужбовцям, що проходили службу
в структурних підрозділах центрального апарату Міністерства Оборони,
Генерального штабу зазначені надбавки за безперервну службу виплачувалися в
повному обсязі згідно з наказом Міністра оборони від 19.03.04 № 88 та від
30.07.04 року № 308. Стаття 24 Конституції України гарантує громадянам рівні
права перед Законом. Рівність прав військовослужбовців перед Законом полягає в
їхньому рівному праві на соціальний захист, гарантований ст.ст. 17. 46
Конституції України, ст. 5 Закону України „Про соціальний захист
військовослужбовців і членів їхніх родин", а тому військовослужбовці, які
займали рівні посади, мають однакове звання, кваліфікацію, учене звання і
науковий ступінь, вислугу років і умови проходження служби, не мають
дисциплінарних стягнень і не відрізняються по
інших ознаках, мають рівні права й на одержання надбавки за безперервну
службу.Тому наявність цієї диспропорції в
розмірах виплати надбавок
за : безперервну службу

3

військовослужбовцям Збройних Сил
України є, по суті, обмеженням у правах одних військовослужбовців
у порівнянні з іншими.

В частині вимог позивача щодо негайного виконання постанови суду, то ст.256
КАС України містить перелік категорій справ, щодо яких може бути допущено
негайне виконання. Відповідно, керуючись п.
1 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 256 КАС України суд вважає можливим задовольнити
цю вимогу позивача.

Керуючись ст.ст. 17, 19, 22, 24, 46 Конституції України, ст.ст. 2,5,9
Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України», Указом Президента України від 05.05.2003
р. 389/2003 року «Про надбавки військовослужбовцям
Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну
службу», Інструкцію про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за
безперервну військову службу в Збройних Силах України, затв. Наказом Міністерства оборони України від 26.05.03. № 149,
ст.ст. 6, 8, 104, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ::

Визнати дії
начальника фінансово-економічної служби штабу Південного оперативного командування, щодо нарахування та
виплати ОСОБА_1 щомісячної надбавки за безперервну військову службу у Збройних
силах України згідно з Указом
Президента України від 05.05.03. № 389 в заниженому розмірі та невиплату
повного грошового забезпечення за
період з 1 травня 2003 по 1 травня 2004 року неправомірними.

Зобов'язати
начальника фінансово-економічної служби штабу Південного оперативного командування провести перерахунок
щомісячної надбавки за безперервну службу
в Збройних Силах України ОСОБА_1 з 1 травня 2003 по 1 травня 2004 року в
розмірі 90% від грошового забезпечення з урахуванням премії в розмірі 33,3% та матеріальної допомоги на оздоровлення з
доплатою різниці між фактично отриманим
грошовим забезпеченням та його розміром після перерахування з врахуванням вказаних
надбавок на час проведення перерахунку з урахуванням коефіцієнта інфляції.

Допустити негайне виконання постанови суду з негайною видачею виконавчого листа.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10 - денний строк з дня проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі постанови. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подасться протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження або в порядку ст. 186 КАС України.