Справа № 22а-94/07
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2007-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1-ій інст. Городецька Л.М.
Рядок статзвіту №38
Галицький рс м.Львова
Справа
№22а-94/07
Доповідач: Кушнерик М.П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2007р. колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду

в складі: головуючого -
судді: КУШНЕРИКА М.П.

суддів: ПЛІША М.А.,
НОСА С.П.

при секретарі: ПОВОРОЗНИК Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові
апеляційну скаргу Західної регіональної митниці на постанову Галицького
районного суду м.Львова від 14 лютого 2007р., про скасування постанови
заступника начальника Західної регіональної митниці у справі про порушення
митних правил НОМЕР_1 від 07 квітня 2005р.

в с т а н о в и л а :

Постановою
Галицького районного суду м.Львова від 14 лютого 2007р. задоволено
адміністративний позов ОСОБА_1, скасовано постанову заступника начальника
Західної регіональної митниці у справі про порушення митних правил НОМЕР_1 від
07 квітня 2005р. відносно ОСОБА_1 за ст.355 МК України, провадження по справі
закрито та стягнуто з Західної регіональної митниці в користь ОСОБА_1 383,76
грн. витрат за проведення експертизи.

Західна регіональна митниця оскаржила постанову, вважає
таку як винесену судом при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для
справи, а також суд неправильно застосував норми матеріального та
процесуального права.

Зокрема, ст.355 МК України передбачено заявлення в митній декларації
неправдивих відомостей та надання митному органу документів з такими
відомостями як підстави для звільнення від сплати податків і зборів або
зменшення їх розміру або несплата податків і зборів у строк,
встановлений законодавством, а також інші протиправні дії, що спричинили
недобори податків і зборів, за відсутності ознак злочину.

Тобто, для застосування санкції необхідним є вчинення хоча б однієї з дій,
передбачених диспозицією ст.355 МК України. Позивач подав митному органу
декларацію, в якій зазначив такий код товару згідно УКТЗЕД, що передбачає меншу
ставку ввізного мита, що впливає на зменшення розміру обов'язкових платежів, що
мали б надійти до Державного бюджету України у разі завершення митного
оформлення по поданій декларації.

Факт подання декларантом декларації
та достовірність зазначених ним відомостей у ВМД, яка заповнена згідно з
діючими правилами та засвідчена ним у встановленому порядку, закріплюється
одним з видів митного забезпечення (штамп "Під митним контролем") на
всіх аркушах ВМД та реєстраційним номером, а також реєстрацією ВМД у журналі
обліку вантажних митних декларацій згідно з п.5 постанови Кабінету Міністрів
України від 09.06.1997р. №574 „Про затвердження Положення про вантажну митну
декларацію". Після завершення цієї процедури декларант несе юридичну
відповідальність за відомості, зазначені у ВМД. Відповідальність за неточні
відомості у ВМД установлюється законодавством.

Зважаючи на викладене, у діях ОСОБА_1 є наявними всі ознаки об'єктивної
сторони правопорушення, передбаченого ст. 355 МК України.

Просить врахувати, що суб'єктивна сторона
правопорушення, що кваліфікується за ст.355 МК України -"Дії, спрямовані
на неправомірне звільнення від сплати податків і зборів або зменшення їх
розміру", характеризується як умисною так і необережною формою... вини. В
даному випадку правопорушення вчинено з необережності, тобто особа не
передбачала можливості настання шкідливих наслідків, хоч повинна була і могла
їх передбачити, зважаючи на наступне.

Більш того, для належної ідентифікації товару та вірного
його декларування за УКТЗЕД, декларант має право до подання вантажної
митної декларації до митного оформлення провести ідентифікаційний огляд, порядок
проведення якого встановлено наказом ДМСУ № 174 від 01.04.2002р. "Про
затвердження Порядку проведення ідентифікаційного огляду товарів та інших
предметів декларантом.".

Виходячи з прав та обов'язків декларанта, а також
можливостей наданих законодавством України, позивач мав вжити всіх необхідних
засобів для належної ідентифікації товару для класифікації його згідно з
УКТЗЕД.

Крім цього, судом порушено вимоги ст.70 КАС
України взявши до уваги висновок Львівського науково-дослідного інституту
судових експертиз №301 від 08.08.2006р., який апелянт вважає неналежним та
недопустимим доказом по справі.

При цьому експерт не мала право на встановлення кодів із
УКТЗЕД, згідно п.4 Переліку основних видів судових експертиз та експертних
спеціальностей додатку 5 Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та
атестацію судових експертів, затверджених Наказом МЮ України №2857-А від 15.07.1997р., експертом дано вільне
суб'єктивне трактування вимог товарної номенклатури Митного тарифу України з свідомим перекрученням змісту Основних правил
інтерпретації класифікації товарів і не може бути прийнятий судом як належний
та допустимий доказ на користь позивача.

Також дотримано строків та процедури накладення
адміністративного стягнення, передбачених ст.328, 390 МК України.

Судом також порушено вимоги ст.ст.92,94 КАС України при
стягненні з ЗРМ коштів за проведення судової експертизи, оскільки ст.92 ч.1 КАС
України передбачено витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів,
перекладачів та проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила
клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача та проведення
судової експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Таким чином, витрати за проведення експертизи повинні
покладатися на регіональне відділення Державного казначейства України, одним із
завдань якого відповідно до п.4 Положення про Державне казначейство України,
затвердженого постановою КМ України від 21.12.2005р. №1232, є повернення
коштів, помилково або надмірно зарахованих до бюджету, за поданням органів
стягнення, яким відповідно до законодавства надано право стягнення до бюджетів
податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших надходжень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Постановою заступника начальника Західної регіональної митниці у справі про
порушення митних правил за НОМЕР_1 від 07.04.2005р., ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні правопорушення митних правил, передбаченого ст.355 МК України та
накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8,5 тис.грн.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності та прийняття
даної постанови була недостовірність кодів УКТ ЗЕД, заявлених в декларації
07.02.2005р. (ЗЕД НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4 зі ставкою ввізного мита відповідно
0%; 2%; 1%), які митниця класифікує за кодом УТК ЗЕД відповідно НОМЕР_5;
НОМЕР_6; НОМЕР_7 зі ставками ввізного мита відповідно 5%; 5%; 2%.

Протокол про адміністративне правопорушення складено 14.03.2005р.,
постанова прийнята у відсутність позивача, а з талону відмови у пропуску на
митну територію України чи митному оформленні товарів (а.с.47) вбачається, що
підставою відмови є зазначення невірного курсу валюти.

Судом також встановлено (протокол про порушення митних правил від
14.03.2005р.), 07.02.2005р. позивачем було подано до митного оформлення ВДМ
НОМЕР_8 та товарно-супровідні документи на вантаж, який відповідає відомостям,
зазначеним у гр.31 ВДМ.

Відділом номенклатури та класифікації товарів ЗРМ від 09.02.2005р. для
вказаного товару визначено інші коди УКТ ЗЕД, без мотивації визначення таких
підстав, тому доводи апеляційної скарги суд не приймає до уваги.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що
позивач, визначаючи коди УКТ ЗЕД, керувався Законом України „Про митний тариф
України", що, в подальшому, підтверджено висновком експерта Львівської
торгово-промислової палати №2-1128-В від 21.10.2005р. (а.с. 69), висновком №301
від 08.08.2006р. (а.с. 76-77) Львівського науково-дослідного інституту судових
експертиз, правильність висновків яких суд не ставить під сумнів, а тому суд
вірно встановив відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.355 МК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про
помилковість стягнення з Західної регіональної митниці 383,76грн. витрат за проведення експертизи, оскільки, відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись
ст.198 ч.п.2,201,205 п.1,205ч.2,254 КАС
України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу
Західної регіональної митниці - задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 14 лютого 2007р. змінити, стягнувши на користь ОСОБА_1
383,76грн. витрат за проведення експертизи не з Західної регіональної митниці,
а Державного бюджету України.

В іншій частині
постанову залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена
безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного
місяця.

Головуючий:
КУШНЕРИК М.П.

Судді:
ПЛІШ М.А.

НОС С.П.