Справа № 4-1312/05/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2007 року м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого: Бутенка
В.І.,

суддів: Сороки М.О.,

Штульмана І.В.,

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.

при секретарі Марушевському А.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Відділу державної
виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції Одеської
області на рішення Роздільнянського районного суду від 24 грудня 2003 року і
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2004 року
за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби
Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області (далі - ВДВС) на
постанову про повернення без виконання виконавчого листа та стягнення моральної
шкоди,

встановила:

У
жовтні 2003 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ВДВС на
постанову про повернення без виконання виконавчого листа та стягнення моральної
шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що 18 вересня
2003 року вона отримала постанову ВДВС від 25.07.203р. про повернення
виконавчого листа НОМЕР_1. Вважала
зазначені дії неправомірними та просила зобов'язати відповідача виконати рішення Роздільнянського районного суду Одеської
області від 27 червня 2001 року і стягнути з ВДВС на її користь моральну шкоду в розмірі 1000
грн.

Рішенням
Роздільнянського районного суду від 24 грудня 2003 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2004 року, позов
задоволено частково. Визнано дії ВДВС неправомірними.
Зобов′язано начальника ВДВС здійснити виконання рішення Роздільнянського
районного суду Одеської області від 27 червня 2001 року за виконавчими листами,
виданими Роздільнянським
районним судом Одеської області про стягнення на користь ОСОБА_1 надбавки за
вислугу років в сумі 185,20 грн. та 378 грн. матеріальної допомоги на
оздоровлення, а також 680,82 грн. компенсації за несвоєчасну виплату зарплати,
1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 50,00 грн. витрат по наданню
юридичної допомоги. Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по
сплаті державного мита та наданню юридичної допомоги в розмірі 153,40 грн. В
задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі ВДВС, посилаючись на порушення судами норм матеріального і
процесуального права, просить судові рішення
скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.06.2001р з Роздільнянського відділу освіти на
користь ОСОБА_1 була стягнута надбавка за вислугу років,
матеріальна допомога на оздоровлення при наданні чергових відпусток, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної
плати, моральна шкода та витрати за надання
юридичної допомоги на загальну суму 3961,02грн.

04.07.2001р. на підставі зазначеного рішення
суду був виписаний виконавчий лист та переданий до виконання Роздільнянському
відділу ДВС, на підставі чого було відкрито
виконавче провадження.

18.09.2003р. ОСОБА_1 отримала постанову державного
виконавця ВДВС від 25.07.2003р. про повернення виконавчого листа через відсутність коштів на виконання вимог ст.57 Закону
України "Про освіту", оскільки Законами України "Про державний бюджет України" на 1997-1999
роки зазначені витрати не
передбачені.

Частково задовольняючи позов в частині визнання дій ВДВС неправомірними, суд виходив з того, що ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»
встановлено вичерпний перелік обставин
по поверненню виконавчих листів, однак при винесенні постанови про
повернення виконавчих листів позивачу, державний
виконавець посилався на Закон України «Про державний бюджет України на
2003 рік", державних бюджетах на 1997, 1998, 1999 роки вказуючи на те, що
в розрахунках розміру коштів, що передаються
з Державного бюджету України до бюджетів адміністративно-територіальних
одиниць, виділення коштів на виконання вимог ст. 57 Закону України „Про
освіту" не передбачено.

Висновок суду про те, що у ВДВС відносно ОСОБА_1 не було законних підстав для винесення
постанови про повернення виконавчого листа через відсутність коштів на виконання вимог ст. 57 Закону України
"Про освіту", відповідає
фактичним обставинам справи. З таким
висновком погодився суд апеляційної інстанції і доводи касацінйої скарги його
не спростовують.

З
огляду на те, що суди першої і
апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального
права при ухваленні судових рішень, ці судові рішення підлягають залишенню без
змін.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а рішення
Роздільнянського районного суду від 24 грудня 2003 року і ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 27 квітня 2004 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає
крім випадків оскарження за винятковими обставинами, що передбачені статтями
236, 237, 238 КАС України.

Судді:
(підписи)

З оригіналом згідно

Суддя: