Справа № 22а-41/2007р.
Суддя: Євстафіїв О.К.
Дата ухвалення: 2007-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22a-41/2007
p. Головуючий у І інстанції - Лазоренко M.I.
адміністративна Доповідач - Євстафіїв O.K.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2007 р. Апеляційний суд
Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді
Євстафіїва O.K.,

суддів Лакізи Г.П.,
Редьки А.Г.,

при секретарі Вареник О.М.,

за участю представника
позивача - ОСОБА_5, представ -

ника відповідача - заступника
начальника відділу земельних ресурсів та самоврядного контролю Чернігівської
міської ради ОСОБА_6, представників третьої особи - ОСОБА_3 і адвоката
юридичної консультації Деснянського району м. Чернігова ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Чернігівського районного суду від 22.11.2006 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
Чернігівської міської ради, третя особа -ОСОБА_2, про визнання незаконним
рішення про передачу в приватну власність земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

в апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати вищевказану постанову місцевого суду та задовільнити його
вимоги.

Оскаржуваною постановою у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись
з нею, позивач посилається на те, що: - у ході судового розгляду справи
місцевим судом було встановлено, що оспорюваним рішенням відповідач передав у
приватну власність третьої особи ОСОБА_2 земельну ділянку більшого розміру, ніж
їй відведена та визначена технічною документацією. Це підтверджується актом
погодження меж землекористування, і проти цього відповідач не заперечував. У
такий спосіб було порушено ст. 118 ЗК України і ст. 56 ч.1 Закону України „Про
землеустрій",

3

·
висновок місцевого суду про відсутність факту порушення
законних прав позивача є хибним,

·
визначити, чи є законним оспорюване рішення Чернігівської
міськради, можна лише на підставі акту
погодження меж землекористування за адресою: АДРЕСА_1. Його не може бути
спростовано лише показаннями свідків; оскаржувана постанова суду не ґрунтується
на здобутих у ході судового розгляду справи доказах, тому викладені у ній
висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав
апеляційну скаргу.

Представник
відповідача апеляційну скаргу не визнав. Сенс його заперечень зводився до того,
що Чернігівською міською радою ніколи не приймалося рішення про виділення у
користування земельної ділянки ні власникові АДРЕСА_2, ні власникові АДРЕСА_1 .
Тож твердження позовної сторони про те, що відповідач за оспорюваним рішенням
передав у приватну власність третьої особи по даній справі ОСОБА_2 земельну ділянку
більшого розміру, ніж їй відведена, є принципово невірним. Станом на момент погодження меж землекористування
вищевказаних садиб попереднім власником АДРЕСА_2 було погоджено з
третьою особою по справі ОСОБА_2 межу земельних ділянок, якими вони користувалися,
про що складено відповідний акт. Оспорюване позивачем рішення відповідач
прийняв на підставі технічної документації зі складання державного акту на
право приватної власності на земельну ділянку власника ОСОБА_2 по АДРЕСА_1,
витяги з якої на а.с. 21-29. Розмір земельної ділянки, що ним передана у
власність ОСОБА_2, співпадає з тим її розміром, що вказаний у кадастровому
плані цієї ділянки, який міститься у техдокументації, про яку йшлося вище.

Представники
третьої особи просили відхилити апеляційну скаргу як необгрунтовану. Постанову
суду І інстанції по даній справі вони вважають законною.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Виносячи
оскаржувану постанову, місцевий суд виходив з того, що у ході судового розгляду
справи не доведено, що шляхом прийняття відповідачем оспорюваного рішення було
порушено законні права чи інтереси позивача. Зокрема, є недоведеною та
обставина, що внаслідок придбання позивачем АДРЕСА_2 до нього у користування
перейшла присадибна земельна ділянка площею саме 600 кв. м. Цей висновок
місцевого суду у ході апеляційного розгляду справи не спростовано.

Так, по справі встановлено, що:

- ОСОБА_1 став власником АДРЕСА_2
після його придбання за договором від ІНФОРМАЦІЯ_1., а третя
особа

4

ОСОБА_2
стала власником АДРЕСА_1 після
його придбання за договором від ІНФОРМАЦІЯ_2. Ці домоволодіння мають одну спільну
межу,

·
Чернігівською міською радою ніколи не приймалося рішення
про надання у користування для будівництва і обслуговування жилого будинку
земельних ділянок за вищевказаними адресами (ні нинішнім власникам даних садиб,
ні попереднім їх власникам),

·
на замовлення ОСОБА_2 ЗАТ „Чернігівбудрозвідування"
виготовило технічну документацію зі складання державного акту на право
приватної власності на земельну ділянку власника ОСОБА_2 по АДРЕСА_1. У ході її
виготовлення було складено акт погодження меж земельної ділянки між третьою
особою ОСОБА_2 та попереднім власником АДРЕСА_2 ОСОБА_7., а також іншими
сусідами. Згідно з кадастровим планом земельної ділянки, що нею користувалася
ОСОБА_2, її загальна площа становила 0,0694 га,

- на підставі вищевказаної документації
Чернігівська міська рада

(шістнадцятої
сесії четвертого скликання) прийняла ІНФОРМАЦІЯ_3 рішення

про безоплатну
передачу у власність для будівництва та обслуговування

житлового будинку і господарських будівель та споруд (присадибна земельна

ділянка) ОСОБА_2
0,0694 га за адресою: АДРЕСА_1

Викладені
обставини жодним з учасників судового розгляду не оспорюються і підтверджуються
як їх поясненнями, так і копіями відповідних
документів (а.с. 5 - копія договору купівлі-продажу АДРЕСА_2 від
ІНФОРМАЦІЯ_1., a.c. 21-29 - копія техдокументации
a.c. 47 - копія оспорюваного рішення відповідача, а.с. 63
-копія довідки КП „Чернігівське МЕТІ").

Відповідно до
п.п. „б", „в" ст. 12 ЗК України, передача земельних ділянок із земель
комунальної власності у власність громадян, а також у користування належить до
повноважень міських рад.

Оскільки
Чернігівська міська рада до прийняття оспорюваного ОСОБА_1 рішення ніколи не
приймала рішень про виділення у користування присадибних земельних ділянок ні
попереднім, ні нинішнім власникам згаданих вище домоволодінь, то нема підстав
стверджувати, що позивач та третя особа мають користуватися присадибною
земельною ділянкою до їхніх домоволодінь у
розмірі саме 600 кв. м. кожен (як наполягає ОСОБА_1). З цього випливає й
те, що нема підстав стверджувати, що Чернігівська міська рада (шістнадцятої
сесії четвертого скликання) ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняла рішення про безоплатну
передачу у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і
господарських будівель та споруд (присадибну земельну ділянку) ОСОБА_2 у
більшому, ніж належить, розмірі. Даного висновку суд дійшов і з врахуванням
того, що передаючи безоплатно у власність ОСОБА_2
земельну ділянку в

5

розмірі 0,0694 га, відповідач не вийшов за межі норм,
встановлених п. „г" ч.1 ст. 121 ЗК України.

Оскільки присадибні земельні ділянки ніколи у встановленому чинним законодавством порядку не передавалися у користування
ОСОБА_7 (попередньому власникові обох
садиб, про які йшлося вище), то погодження з ним меж
землекористування цих домоволодінь або відсутність такого погодження (а отже, і факт підписання або непідписання ним акту погодження меж присадибних земельних ділянок) не має
юридичного значення для вирішення цього спору.

Таким чином, підстав для скасування
оскаржуваної постанови нема.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а постанову Чернігівського районного суду від 22.11.2006 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
дня складання її у повному обсязі.