Справа № 22-а-281/07
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2007-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
22-а-281/07: не визначено.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 10.07.2007. Забезпечено надання загального доступу: 03.09.2007.
Номер судового провадження: не визначено
ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий 1 інстанції:
суддя Мінаєва О.М.
Категорія: Доповідач 2 інстанції:
оскарження рішень суддя Григоров А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2007 року№22-а-281/07

Судова колегія Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Григоров А.М.

Суддів - Сіренко О.І., Подобайло З.Г.

при секретарі: Спесивцева О.В.

за участі:

представник ТОВ «Аграрна фірма «Росія» - Попова Тетяна Панасівна

представник Вовчанської МДПІ Харківської області – Старостенко Сергій Анатолійович, Логвінов Олег Борисович

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна фірма «Росія» на постанову Господарського суду Харківської області від19.03.2007 року по справі№АС-41/530-06

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна фірма «Росія»

до Вовчанської МДПІ Харківської області

про визнання недійсним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрна фірма «Росія», звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Вовчанської МДПІ Харківської області про визнання недійсним та скасування рішення.

Постановою Господарського суду Харківської області від19.03.2007 року в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна фірма «Росія» до Вовчанської МДПІ Харківської області про визнання недійсним та скасування рішення відмовлено.

З даною постановою позивач не згоден та вважає, що висновки, викладені в Постанові Господарського суду Харківської області не відповідають нормам чинного законодавства, є безпідставними, обставини справи недослідженими, а також при винесенні рішення порушені норми матеріального та процесуального права.

Скаржник обґрунтовує свою позицію наступним:

ТОВ «АФ «Росія» звернулось до Господарського суду Харківської області з метою

оскарження та скасування неправомірного Рішення Вовчанської МДПІ Харківської

області про невизнання податкової декларації з податку на додану вартість за червень

2006 року та податкової декларації з податку на додану вартість (скороченої пункт 11.29)

за червень 2006 року, поданої ТОВ «АФ «Росія» на адресу відповідача.

Подані ТОВ «АФ «Росія» податкові декларації не визнані відповідачем як

податкові декларації, про що було повідомлено листом Вовчанської МДПІ Харківської

області від 20 липня 2006 року № 707/19-052.

Причиною невизнання податкових декларацій відповідач визначив їх невідповідність вимогам п.3.4 ст.3 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України від 30 травня 1997 року № 166, яким визначено наступне: Платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в декларації. Дані, наведені в декларації, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника, достовірність даних підтверджується: підписом платника, якщо платник - фізична особа, в інших випадках

(особа, яка визначена як платник податку на додану вартість, крім фізичних осіб) - підписами відповідальних посадових осіб (керівника, головного бухгалтера) та печаткою, а в разі подання декларації в електронній формі - електронним підписом осіб (які підписують декларацію), зареєстрованим у порядку, визначеному законодавством.

Тобто податковою інспекцією відмовлено у визнанні податкової звітності позивача

через її засвідчення лише підписом керівника, - без засвідчення даних головним

бухгалтером.

ТОВ «АФ «Росія» у відповідь надало пояснення про відсутність в штатному

розкладі підприємства посади головного бухгалтера (бухгалтера) і про те що функції по

веденню бухгалтерського обліку та складанню податкової звітності в ТОВ «АФ «Росія»

самостійно виконує керівник. Така відповідь була надана скаржником в порядку

адміністративного оскарження, визначеного п.5.2. ст.5 закону України «Про порядок

погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими

фондами» від 21.12.2000 року № 2181-ВР, оскільки скаржнику не було зрозуміло, чи варто

оцінювати надісланий лист від 20 липня 2007 року, як рішення податкового органу,

оскільки він не містить обов'язкові для Рішення реквізити.

За результатами розгляду скарги ТОВ «АФ «Росія» Начальником Вовчанської

МДПІ Харківської області прийняте рішення про залишення скарги без задоволення.

В своїй скарзі ТОВ «АФ «Росія» надало наступні пояснення та доводи:

Підписання податкової звітності бухгалтером (в графі податкової декларації для нього

визначеній) не можливе взагалі через відсутність посади головного бухгалтера та

покладення таких обов'язків на керівника.

Такі повноваження для керівника закріплені законодавчо в п.4. ст. 8 Закону

України " Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999

року N 996-ХІУ, де сказано, що керівник має право самостійно вести бухгалтерський

облік та складати податкову звітність. Також чинне законодавство не містить норми, яка б

зобов'язувала чи хоча б вказувала на необхідність покладення обов'язків по веденню

бухгалтерського обліку і в тому числі складанню податкової звітності на окрему особу.

Тому здійснення таких повноважень одноособово керівником вважаємо цілком

правомірним, тим більше, що керівник ТОВ «АФ «Росія» має вищу економічну освіту.

Господарським судом Харківської області встановлено: «оскільки в затверджених

формах податкових декларацій з ПДВ передбачені підписи керівника підприємства та

головного бухгалтера, то саме ці посадові особи мають права засвідчити достовірність

звітних даних.» Зазначимо, що форма податкової декларації з податку на додану вартість

затверджена Наказом ДПА України від 30 травня 1997 року № 166, а право для керівника

підприємства одноособово складати податкову звітність (розуміємо в тому числі і

засвідчувати її дані) встановлене Законом України " Про бухгалтерський облік та

фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року N 996-ХІУ. Як відомо Закон має

вищу юридичну силу порівняно з Наказом ДПА, який є підзаконним нормативним актом.

Але господарським судом проігноровано норми Закону, чим порушений принцип

законності в адміністративному процесі, визначений ст. 9 КАС України, а саме п.4 ст.9 -

У разі невідповідності нормативно правового акта Конституції України, Закону України,

міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України,

або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вишу юридичну силу.

Тобто затверджена форма податкової декларації не в повній мірі відповідає тим

правам та повноваженням, які надані керівнику підприємства іншим чинним

законодавством, що змушує платника податків заповнювати податкову звітність не у

повній відповідності до її змісту.

Щодо твердження суду першої інстанції про ненадання позивачем доказів того, що

керівнику надані повноваження з ведення бухгалтерського обліку та складання податкової звітності, скаржник зазначає, що у позивача відсутній документ, який би чітко визначав, що такі обов'язки покладені на керівника, але статутом підприємства визначено, що

вищим органом управління керівнику надані повноваження керувати поточною

діяльністю підприємства, і при цьому ніяких обмежень щодо виконання бухгалтерських

повноважень не встановлено, тому виконання повноважень по складанню податковою

звітності є складовою частиною загальних повноважень директора ТОВ «АФ «Росія».

Скаржник вказує, що суду були надані пояснення, що стосовно відсутності посади головного бухгалтера відповідач був неодноразово повідомлений листами, додатково наданою заявою по формі 1-ОПП, незважаючи на те, що п.7.9. Інструкції «Про порядок обліку платників податків», затв. Наказом державної податкової адміністрації України від 19 лютого 1998 року № 80 встановлено, що відомості про відповідальних за податковий облік осіб юридичної особи уносяться, актуалізуються чи змінюються органом державної податкової служби в Єдиному банку даних юридичних осіб на підставі даних про таких осіб, що вказуються платником податків у податкових деклараціях, розрахунках, звітах. Тому припущення що податковий орган не повідомлений про повну відсутність посади головного бухгалтера на підприємстві не може відповідати дійсності. Як вказує скаржник судом таким чином знову ж таки проігноровані доводи позивача, чим порушена ст.10 та 11 КАС України.

Скаржник просить постанову господарського суду скасувати та прийняти нове рішення.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданніпроти доводів скарги заперечує.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи , обговоривши доводи апеляційної скарги , судова колегія вважає , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено, та підтверджено у суді апеляційної інстанції наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, просить суд визнати недійсним та скасувати рішення відповідача, викладене в листі № 707/19-052 від 20.07.2006 р., яким не визнано податковими деклараціями: податкову декларацію з ПДВ за червень 2006 р. та податкову декларацію з ПДВ (скорочена, пункт 11.29) за червень 2006 р.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем до відповідача було надано податкову декларацію з ПДВ за червень 2006 р. та податкову декларацію з ПДВ (скорочена, пункт 11.29) за червень 2006 р. Відповідачем було виявлено, що в направлених документах закреслено найменування посади „Головний бухгалтер", надписано „Керівник" і стоїть підпис Остапова Д.С., чим, на думку позивача, порушені приписи п. 3.4 Порядку заповнення та подання податкової декларації з ПДВ, затвердженого наказом ДПА України № 166 від 30.05.97 р. (в редакції наказу № 213 від 15.06.05 р.), яким встановлено, що достовірність даних підтверджується підписами відповідальних посадових осіб (керівника, головного бухгалтера) та печаткою.

Виявлені порушення були підставою для направлення на адресу позивача листа № 707/19-052 від 20.07.2006 р., в якому платник був повідомлений про те, що надану позивачем податкову декларацію з ПДВ за червень 2006 р. та податкову декларацію з ПДВ (скорочена, пункт 11.29) за червень 2006 р. не визнано як податкові декларації та йому запропоновано надати нову податкову звітність.

Підставою для невизнання поданих декларацій в якості податкових відповідач

зазначив єдиний факт, а саме те, що їх підписано не посадовими особами підприємства - керівником та головним бухгалтером, а лише керівником підприємства позивача, який не є посадовою особою, як того вимагає п.4.1.2 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Необхідне відмітити, що термін - "податкова декларація", порядок її подання до податкового органу визначено Законом України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", порядок її заповнення затверджено наказом ДПА України №166 від 30.05.97р.

Відповідно до п. 4.1.2 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань

платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкова

звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків.

В п. 3.4 Порядку заповнення і подання податкової декларації з податку на додану вартість передбачено, що платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в декларації. Дані, наведені в декларації, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника, достовірність даних підтверджується: підписом платника, якщо платник – фізична особа, в інших випадках (особа, яка визначена як платник ПДВ, крім фізичних осіб) - підписами відповідальних посадових осіб (керівника, головного бухгалтера) та печаткою, а в разі подання декларації в електронній формі - електронним підписом осіб (які підписують декларацію), зареєстрованим у порядку, визначеному відповідно до п.1.1 ст.1 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань

платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" - платники

податків - юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

Чинне законодавство розрізняє відповідальність фізичних осіб та посадових

(службових) осіб.

Адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення платником

податків чинного податкового законодавства можуть нести тільки посадові (службові)

особи такого платника податків.

Відповідно до Наказу Державної податкової адміністрації України 19.03.2001 N 113 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 березня 2001 р. за N 284/5475 - посадові особи - фізичні особи, які займають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях (юридичних особах - платників податків) незалежно від форм власності посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов'язків, або виконують такі обов'язки за спеціальним повноваженням.

Зазначені повноваження можуть мати особи, які обіймають такі посади:

керівник підприємства, його заступник; головний бухгалтер, його заступник; службові особи бухгалтерій підприємств.

Таким чином, законодавець встановлює прямий зв'язок посадової особи, яка

підписує податкову декларацію, з її відповідальністю за відповідність вказаних відомостей в такій декларації.

Оскільки в затверджених формах податкових декларацій з ПДВ передбачені підписи керівника підприємства та головного бухгалтера, то саме ці посадові особи мають права засвідчувати достовірність звітних даних. Крім того, жодний нормативний документ не надає платнику податків права вносити зміни в форми податкової звітності в частині визначення кола осіб, які мають повноваження підписувати податкову звітність.

Скаржник зазначає, що згідно п.4. ст. 8 Закону України " Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації, в т.ч. самостійне ведення бухгалтерського обліку та складання звітності безпосередньо власником або керівником підприємства.

Це означає, що власник нікого не уповноважує вести бухгалтерській облік, ані штатного головного бухгалтера, посада якого вакантна, ані спеціаліста з бухгалтерського обліку, зареєстрованого як, підприємець, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, ані бухгалтерією або аудиторську фірму на договірних засадах. Він відповідно до права, наданого законом, самостійно веде облік.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог та скарги вказує на те, що спірні податкові декларації містять всі передбачені чинним законодавством обов'язкові реквізити, достовірність даних засвідчена підписами відповідної посадової особи та скріплена печаткою платника податків, як того вимагає п.4.1.2. Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивач при заповненні та поданні податкової декларації з ПДВ за червень 2006 р. та податкової декларації з ПДВ (скорочена, пункт 11.29) за червень 2006 р. закреслив найменування посади головного бухгалтера і на свій розсуд визначив, що другий підпис має поставити також керівник підприємства. Але внесення змін до форми податкової звітності не віднесено до компетенції директора ТОВ „АФ „Росія", тому у нього відсутнє право визначати коло осіб, які мають право підписувати податкову звітність, а подана звітність оформлена всупереч положенням відповідних нормативних актів.

Крім того, позивачем в суді першої інстанції не надано доказів того, що на керівника підприємства покладені обов'язки головного бухгалтера (бухгалтера), а тому твердження представника позивача (скаржника) про виконання керівником підприємства обов'язків по веденню бухгалтерського обліку правомірно судом першої інстанції не приймаються як не доведені.

В суд апеляційної інстанції позивачем наданий наказ по підприємству від 16 серпня 2004 року, яким генеральний директор покладає на себе обов’язки по веденню бухгалтерського обліку на підприємстві та складанню податкової звітності. Але цей наказ не свідчить про виконання всіх обов’язків бухгалтера, та відсутні будь які докази того, що він надавався до ДПІ. Доказів надання відомостей до ДПІ про покладання обов’язків бухгалтера на керівника, відповідно до п. 7.9 Інструкції про порядок обліку платників податків затвердженої наказом ДПА України №113 2001 р. суду не надано. При цьому суд зазначає, що закреслення при підпису посади «головний бухгалтер» з самостійним зазначенням посади керівник, не може свідчити про виконання керівником обов’язків головного бухгалтера і відповідне сповіщення про це ДПІ. Враховуючи вимоги наведених вище норм права, та п. 3.4 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість затвердженого наказом ДПА України №166 1997 року, в випадку виконання обов’язків головного бухгалтера, керівник підписується за себе та як головний бухгалтер. Право вносити зміни до встановленої форми декларації платнику не надано.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем правомірно не визнано податковими деклараціями, декларації, які підписані замість головного бухгалтера (бухгалтера) керівником з виправленнями, що суперечить положенням п.4.1.2. Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та п. 3.4 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість затвердженого наказом ДПА України №166 1997 року. Колегія суддів зазначає, що позивач мав можливість подати податкові декларації згідно вимог законодавства, але не зробив цього.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги є помилковими.

За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна фірма «Росія» залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Харківської області від19.03.2007 року по справі№АС-41/530-06 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено та підписано 25 червня 2007 року

Головуючий Григоров А.М.

Судді Сіренко О.І.

Подобайло З.Г.

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...