Справа № 2а-12/07
Суддя: Слюсар Л.П.
Дата ухвалення: 2007-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
лютого 2007 року
Індустріальний районний суд м.

Дніпропетровська

у складі : головуючого судді - Слюсар Л.П.

при секретарі - Олексенко М.В.

за
участю адвоката - Лемзенко В.

Л.,

розглянувши
у відкритому судновому засіданні в м.
Дніпропетровськ справу за

позовною
заявою ОСОБА_1 до Комісії з питань
поновлення прав

реабілітованих
громадян Синельниківської районної ради Дніпропетровської

області
про визнання противоправною відмову в виплаті грошової компенсації,

повернення
майна , -

ВСТАНОВИВ
:

ОСОБА_1
звернувся до суду із позовною заявою
до Комісії з питань

поновлення
прав реабілітованих громадян Синельниківської районної ради

Дніпропетровської
області про визнання противоправною відмову в виплаті

грошової
компенсації, повернення майна посилаючись на те, що
рішенням

комісії
від НОМЕР_1 його батька та його реабілітовано, однак

в
відшкодуванні вартості майна, яке фактично було конфісковано у його сім'ї,

йому
було відмовлено. Вважає рішення
противоправним та просив винести

постанову,
якою визнати противоправним і відмінити рішення комісії з питань

поновлення
прав реабілітованих громадян Синельниківської районної ради

Дніпропетровської
області від НОМЕР_1 в частині відмови в

виплаті
грошової компенсації, поверненні майна або відшкодуванні його вартості

та
зобов'язати Комісію з питань поновлення прав реабілітованих громадян

Синельниківської
районної ради Дніпропетровської області винести рішення щодо

відшкодування
йому вартості майна, конфіскованого у його сім'ї.

В
судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд

задовольнити
його позовну заяву.

Представник відповідача, діючий на підставі доручення,
позовні вимоги не

визнав,
просив в позові відмовити. Суду пояснив, що
при здійснені своїх

повноважень
та прийнятті рішень комісія з питань поновлення прав реабілітованих

громадян
Синельниківської районної ради керується Законом України “ Про

реабілітацію
жертв політичних репресій” та “ Положенням про порядок виплати

грошової
компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості

реабілітованим
громадянам або їхнім спадкоємцям”. При прийнятті рішення

відносно
громадянина ОСОБА_1, комісія виконала всі можливі дії з метою

встановлення
факту конфіскації майна батька позивача гр. ОСОБА_2, але факт

конфіскації
майна не підтвердився, що і стало причиною прийняття такого

рішення. Крім того до комісії позивач не надав
документа підтверджуючого,

належність
його до кола спадкоємців, та комісія не отримала доказів того, що

майно
у нього дійсно конфісковувалося.

Суд,
вислухавши сторони, адвоката, вивчивши матеріали справи, вважає, що

позовна
заява задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом
установлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

народився
в м. Синельниково Дніпропетровської області ( а.с.13).

Як
пояснив в судовому засіданні позивач,
сім'я його батька ОСОБА_2, 1875 року народження, українця по національності, в 1930 році була

розкуркулена
та всіх членів його родини, а саме: батька ОСОБА_2, матір ОСОБА_3, його та інших, на момент висилки проживаючих на

хуторі
Ново-Олександрівка Синельниківського району,
арештували і як “ворогів

народу” вивезли в Сибір. На хуторі Ново-Олександрівка залишилося

домоволодіння,
яке в даний час він оцінює в 1 мільйон
гривень, 32 десятини

надільної
землі і 10 десятин орендної землі, які він оцінює в 1 мільйон

гривень,
коней 10 штук, яків він оцінює в 1 мільйон гривень, корів 8 штук, які

він
оцінює в 75000 гривень, молотила вартістю 500000 гривень і весь

сільгоспінвентар
, який ним оцінено в 500000 гривень, загальна вартість

конфіскованого
майна склала 4075000 гривень. Його сім'я
таємно із Сибіру

повернулася
на Донбас, але в роки війни його батько, два брати та позивач
в

1943
році попали в концтабір. Батько ОСОБА_2,
1875 року

народження, помер в концтаборі. В кінці війни обманний
шляхом він та його

брати
були вивезені на роботу у Великобританію. Брати ОСОБА_4 та ОСОБА_5

померли
у Великобританії, його матір ОСОБА_3 померла в 60-х роках на Україні.

Через
деякий час із Великобританії він переїхав до Франції, а в 2004 році

повернувся
на Україну. Після повернення на Україну
ОСОБА_1 в 2005 році

звернувся
до комісії з питань поновлення прав
реабілітованих громадян

Синельниківської
районної ради Дніпропетровської області.

Рішенням
комісії з питань поновлення прав реабілітованих громадян

Синельниківської
районної ради Дніпропетровської області
від 25 вересня 2005

року реабілітовано ОСОБА_2 та члена його родини
ОСОБА_1 та видана ОСОБА_1 довідка про реабілітацію ( а.с.12). В виплаті

грошової
компенсації, поверненні майна або відшкодування його вартості у зв'

язку
з тим, що відсутні документи про вилучення, реалізацію майна, відмовлено (

а.с.11).

Відповідно
до п.10 Положення про порядок виплати
грошової компенсації,

повернення
майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або

їхнім
спадкоємцям, затвердженого Постановою КМ УРСР від 24.06.1991 року №48 ( в

редакції
постанови КМ України від 18.02.1993 року №112), комісії визначають

склад
майна, яке підлягає поверненню реабілітованому, і встановлюють його

вартість
на підставі документів про вилучення і реалізацію майна, одержуваних з

архівів
та інших установ. Спадкоємцям
реабілітованих повертається майно або

відшкодовується
його вартість при поданні свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до довідки Державного архіву Дніпропетровської області від

НОМЕР_2 відомостей
про вилучене майно під час розкуркулення

ОСОБА_2,
а також про точну дату висилки і місце заслання ( спец

поселення)
в архіві не має ( а.с.5).

Згідно
до довідки Служби Безпеки України НОМЕР_3
ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження був вивезений в 1943 році до Німеччини,

відомостей
щодо репресій ОСОБА_1 в 1933 році
немає.

Суд
не може прийняти до уваги малюнок позивача ( а.с.31) та твердженням

позивача про те, що будинком його батька в
даний час є житловий будинок в

селі
Новоолександрівка АДРЕСА_1, оскільки відповідно до довідки

Новоолександрівської
сільської ради від НОМЕР_4 будинок АДРЕСА_1 в с. Новоолександрівка ніколи не
був у власності виконкому

Новоолександрівської сільської ради ( а.с.45).
Крім того, як показав

представник
відповідача позивач, ОСОБА_1 не надав
документа,

підтверджуючого
належність його до кола спадкоємців та комісією не отримано

доказів
того, що майно у громадянина ОСОБА_2 вилучалося.

З
огляду на викладене , суд не знаходить підстав
для задоволення позовної

заяви.

Керуючись
ст. 5 Закону України “ Про реабілітацію жертв політичних репресій в

Україні”
, ст. 10 “ Положення про порядок виплати
грошової компенсації,

повернення
майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або

їхнім спадкоємцям”
затвердженого Постановою КМ УРСР від 24.06.1991 року №48 (

в
редакції постанови КМ України від 18.02.1993 року №112), ст. ст.9, 10,

11,
158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова
може бути оскаржена до апеляційного
суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
постанови, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної

інстанції,
або без подання заяви про апеляційне оскарження, шляхом подачі

апеляційної
скарги на протязі 10-ти днів з дня проголошення .

Суддя:

Л.П. Слюсар