Справа № 22-а-54/2007р.
Суддя: Соколовський В.М.
Дата ухвалення: 2007-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2007
р. м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського
В.М.,

суддів: Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.,

секретаря Шпилик В.В.,

з
участю: представника апелянта Пенделя О.Я., позивача
ОСОБА_1, його

адвоката ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління МВС України в
Івано-Франківській області на постанову Коломийського міськрайонного суду від
27 жовтня 2006 року,-

встановила:

Постановою Коломийського
міськрайонного суду від 27 жовтня 2006 року адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено: визнано неправомірною відмову управління МВС України в
Івано-Франківській області від 14 квітня 2006 року щодо призначення пенсії за
вислугою років ОСОБА_1та зобов"язано управління призначити таку пенсію
позивачу.

Не погоджуючись з таким рішенням
суду, управління МВС України в Івано-Франківській області подало апеляційну
скаргу, в якій зазначає, що постанова суду винесена з порушенням норм
матеріального права, а тому підлягає до скасування. Вимоги скарги мотивує тим,
що Законом України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" №2262-ХП від
09.04.1992 року, до якого були внесені зміни Законом України №51-IV
від 04.07.2002 року, його статтею 12, пунктом "б" було визначено,
що право на пенсію за вислугою строків служби мають особи офіцерського складу,
прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом,
звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли
45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також
звільнених із служби у зв"язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з
використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а
ті з них, що є інвалідами війни,-незалежно від віку, і мають загальний трудовий
стаж 25 календарних років і більше, з яких
не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба,
служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні.
Статтями 2 та 50 названого Закону зазначалось, що призначення пенсії
визначається на день звільнення зі служби і потрібна наявність 25 календарних
років загального трудового стажу, з яких не менше як 12 років 6 місяців
становить військова служба та служба в органах внутрішніх справ та досягнення
собою 45-річного віку. Отже, законодавством не було передбачено, що після
звільнення зі служби з органів внутрішніх справ, особа, яка досягла 45-річного
віку та набула загального трудового стажу 25 років і більше має право на
призначення довічної пенсії, тобто у згаданому вище Законі різні його статті
давали різне визначення і тлумачились по різному. Для усунення суперечностей в
даному Законі були внесені зміни до нього Законом України №3591-IV

Справа № 22-а-54/2007 р. Головуючий у 1 інстанції П"ятковський В.І.

Категорія 36 Доповідач
Соколовський В.М.

2

від
04.04.2006 року "Про внесення змін до деяких законів України з питань
пенсійного забезпечення та
соціального захисту військовослужбовців", який набрав чинності 29.04.2006 року, і яким пункт "б" ст. 12
було викладено в новій редакції: право на пенсію за вислугою строків служби надається особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
війсковослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах
"б-д" статті 12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільненя зі служби 45-річного віку, крім
осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього
Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше
ніж 12 календарних років і 6 місяців
становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах
цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій
службі України. В прикінцевих положеннях
даного Закону викладено правові норми, що стосуються позовних вимог ОСОБА_1 та рішення суду, а саме: "3.
Зберегти пенсійне забезпечення за особами, пенсії яким призначені до набрання чинності цим Законом на умовах,
передбачених пунктом "б"
ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" (2262012) (в редакції Закону України від 4 липня
2002 року №51-IV). 4. Вислуга років для призначення пенсій, що була
обчислена особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, особам надстрокової служби і військової служби за контрактом і
деяким іншим особам, які мають право на пенсію за
Законом України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб" (2262012), відповідно до
нормативно-правових актів щодо призначення
пенсії до набрання чинності цим Законом, перегляду не підлягає". Отже, при
постановленні рішення судом не
враховано, що позивачу довічна пенсія по лінії МВС не призначена, а її призначення перегляду не
підлягає, поскільки позивач звільнився з органів внутрішніх справ 01.04.1993 року і на день звільнення зі служби
не мав 45-річного віку та страхового
стажу. Судом взято до уваги те, що ОСОБА_1 на день звернення до УМВС в області
про призначення довічної пенсії, а саме листом від 10.03.2006 року, мав право на її призначення, оскільки на цей час діяв
Закон України в редакції від 04 липня 2002
року №51-IV, а тому його позовні вимоги підлягають до задоволення, що є помилковим. Статтею 5, частиною 2 КАС України закріплено
принцип, згідно з яким закон не має зворотної сили. Так, рішенням
Конституційного Суду України від 25.12.2003
року №22-рп/2003 встановлено, що закон діє після набрання ним чинності, а винятки із цього правила можуть бути встановлені в
самому законі. Тобто, на день вирішення
справи та постановления рішення, суду
слід було керуватися Законом України №3591- IV від 04.04.2006 року "Про
внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечим та соціального захисту військовослужбовців",
який набрав чинності 29.04.2006 року і не має зворотної сили.

В зв"язку з цим, управління МВС України в Івано-Франківській області
просило оскаржувану постанову міськрайонного суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову ОСОБА_1 в позові за безпідставністю вимог.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги скарги підтримав з вище зазначених
мотивів та просив задоволити її в повному об"ємі.

Позивач ОСОБА_1 та його адвокат ОСОБА_2 вимоги скарги не визнали, вважають постанову міськрайонного суду законною і
обгрунтованою, а апеляційну скаргу-безпідставною, яку просили залишити без
задоволення.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1
має трудовий стаж 32 роки 10 місяців, з яких 12 років 09 міяців 11 днів складає
проходження ним військової та пожежної служби.
За час перебування на службі позивач не позбавлявся військового чи спеціального
звання і не був звільнений зі служби у зв"язку із засудженням за умисний злочин чи за вчинення корупційного діяння.
Оскільки, позивач народився 25 серпня 1949 року, то на час
вступу в дію 06 серпня 2002 року Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" досягнув 45-річного віку.

з

В зв"язку
з цим, ОСОБА_1 10 березня 2006 року звернувся з заявою до начальника УМВС в
області про призначення пенсії по лінії МВС (а.с. 16), в чому йому було
відмовлено листом НОМЕР_1 (а.с. 17).

Відповідно до
постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 15 квітня 2005 року
роз"яснено, що незалежно від підстав та часу звільнення зі служби таким,
як позивач, особам може бути призначена пенсія за умови виповнення 45-ти років,
наявності 25-ти і більше років загального трудового стажу, з яких не менше 12
років 06 місяців становить військова служба
та служба в органах внутрішніх справ чи державній пожежній охороні.

При таких
обставинах, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, з чим
погоджується і колегія суддів, що у позивача на час звернення з вимогою до
відповідача були наявні всі підстави, необхідні для призначення йому пенсії за
вислугою років по п.
"б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб". В зв"язку з чим, підставно визнав
неправомірною відмову управління МВСУ в Івано-Франківській області від 14
квітня 2006 року в призначенні пенсії позивачу та задоволив його позовні
вимоги.

Також, на думку
колегії суддів, міськрайонний суд вірно зазначив, що внесені 29 квітня 2006
року зміни в ст. 12 вище зазначеного закону, якими визначено вимогу до осіб,
які бажають отримувати пенсію за вислугу років-це досягнення ними на день
звільнення зі служби 45-річного віку, то вказана вимога закону не діяла в
період часу, коли позивач звертався до відповідача із заявою про призначення
пенсії, тому її не можна застосовувати до даних правовідносин.

Виходячи із
загальних начал цивільного законодавства України, зокрема, дії статті 5
Цивільного кодексу України, до прав і обов"язків, що виникли до набрання
чинності нового закону, у тому числі тих з них, що з яких-небудь причин
виявилися не здійсненими (не виконаними) на момент введення в дію нового
закону, тобто набрання ним чинності, застосовується раніше діюче законодавство.

Тому посилання
апелнта на ту обставину, що суд першої інстанції не застосував матеріальний
закон, який підлягав до застосування, і зіслався на закон, котрий не підлягав
застосуванню, поскільки втратив свою чинність, є безпідставними і
необгрунтованими, що заперечуються здобутими доказами по справі.

Колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об"єктивно досліджено
всі обставини по спарві та дано їм вірну юридичну оцінку на основі діючого
законодавства, а тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст. 198,200, 205, 206 КАС України, колегія
суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу управління МВС України в Івано-Франківській області залишити без
задоволення, а постанову Коломийського міськрайонного суду від 27 жовтня 2006
року-без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після набрання законної сили.

Судді: В.М.
Соколовський

О.В.
Пнівчук

В.А.Девляшевський