Справа № 22а-130/2007р.
Суддя: СКРИПКА А.А.
Дата ухвалення: 2007-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-130/2007р. Головуючий у першій інстанції
В.О. Доповідач - Скрипка А.А.
УХВАЛА

Іменем України

14 лютого 2007 року М. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого-судді Скрипки А.А

Суддів: Ішутко В.М., Заболотного
В.М.

при секретарі: Тарасовець О.І.

з участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на постанову
Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2006
року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
Чернігівського обласного військового комісара про перерахунок розміру пенсії ,-

встановив:

На постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 грудня 2006
року, якою відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства Оборони
України, Чернігівського обласного військового комісара про перерахунок розміру
пенсії, подана позивачем апеляційна скарга, в якій він просить скасувати
постанову і постановити нову про задоволення його позовних вимог.

В своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що судом не враховано, що
відповідно до п.6 ст.1 Закону України „Про державні гарантії соціального
захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв'язку з
реформуванням Збройних Сил України ,
та членів їхніх сімей", особи, які мають право на пенсію згідно з
Законом України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб", пенсії обчислюються, виходячи з розміру місячного грошового
забезпечення цих осіб за останньою штатною посадою перед звільненням ( посадовий оклад,
оклад за військовим званням ,
процентна надбавка за вислугу років, вчене звання , науковий ступінь
, кваліфікацію та
умови служби , усі
щомісячні додаткові види грошового забезпечення ) та премії. Апелянт вважає, що оскільки його звільнено з
посади у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України , він мав право на
призначення йому пенсії з урахуванням вимог зазначеного закону. Також апелянт
вказує , що оскільки в постанові суду першої інстанції зазначається про те, що
Міністр оборони України не є уповноваженим
визначати порядок обчислення пенсій військовослужбовців і надавати з
цього приводу роз'яснення, то суд першої інстанції повинен був зазначити , до
компетенції якого органу належить проводити зазначені дії, тобто, хто є
належним відповідачем по справі. ОСОБА_1 також вказує, що по даній справі суд
першої інстанції не проводив попереднього судового засідання, чим порушив
положення статті 111 КАС України.

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України „ Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців ,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб „ не
встановлює порядок обчислення пенсій та не містить норму про обчислення їх
розміру виходячи лише з грошового забезпечення, отриманого за останній місяць
служби перед звільненням на пенсію. Крім того, стаття 40 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2006 рік" зазначає, що при звільненні у 2006
році для обчислення пенсій особам офіцерського складу, які мають право на
пенсію відповідно до Закону України „ Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб „ , до грошового забезпечення враховуються
відповідні оклади за посадою, військовим ( спеціальним ) званням , процентна
надбавка за вислугу років у розмірах , встановлених за останньою штатною
посадою перед звільненням , а також щомісячні додаткові види грошового
забезпечення ( надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірі, що
визначаються за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням у
порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В письмових
запереченнях проти позову (
а. с. 16-17) Представник
ОСОБА_2 зазначає, що пенсія позивача обчислена відповідно до порядку,
встановленому статтею 40 Закону України „ Про Державний бюджет України на 2006
рік".

Вислухавши суддю
- доповідача, пояснення учасника судового процесу, перевіривши доводи
апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню без
задоволення, а оскаржувана
постанова суду першої
інстанції ,- залишенню без змін , оскільки судом
першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді офіцера -вихователя
Чернігівського ліцею з посиленою військово - фізичною підготовкою. Наказом заступника ОСОБА_2 НОМЕР_1 його звільнено у
запас ( а. с. 8) , а наказом
начальника ліцею НОМЕР_2
- виключено із списків особового складу (
а. с. 11). Після
звільнення у запас Чернігівській обласний військовий комісаріат призначив
позивачу пенсію відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб" від 09.04.
1992 року № 2262 - 12 , із
змінами, внесеними Законом №
3591-4.

Доводи
апеляційної скарги відносно порушення судом першої інстанції норм матеріального
права при ухваленні оскаржуваної постанови є безпідставними, оскільки суд
першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ч. З статті 43 Закону України „ Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців ,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" , пенсії
особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам , військовослужбовцям
надстрокової служби за контрактом ,
особам, як мають право на пенсію за цим Законом , та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням ,
враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим ( спеціальним ) званням , процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення ( надбавки, доплати, підвищення )
та премії в розмірах, установлених законодавством. Тобто, зазначений Закон
не встановлює порядок обчислення пенсій та не містить норму про обчислення їх
розміру виходячи лише з грошового забезпечення , отриманого за останній місяць служби перед звільненням на
пенсію. Крім того, відповідно до положень статті 40 Закону України „
Про Державний бюджет України на 2006
рік" від 20.12.
2005 року № 3235 - 4 ,-при
звільненні у 2006 році для
обчислення пенсій особам офіцерського складу , прапорщикам і мічманам , військовослужбовцям надстрокової служби та військової
служби за контрактом , особам,
які мають право на пенсію відповідно до Закону України „ Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців ,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб", та членам їх сімей до грошового забезпечення враховуються
відповідні оклади за посадою ,
військовим (спеціальним )званням ,
процентна надбавка за вислугу років у розмірах, встановлених за останньою
штатною посадою перед звільненням, а також щомісячні додаткові види грошового
забезпечення ( надбавки,
доплати, підвищення) та премії в розмірі,
що визначаються за 24
останні календарні місяці служби підряд перед звільненням у порядку , встановленому
Кабінетом Міністрів України. При цьому при обчисленні пенсій у розрахунок
грошового забезпечення не включаються щомісячні надбавки (доплати), встановлені
особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і
залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі. Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції стосовно
того, що Закон не уповноважує ОСОБА_2 визначати порядок обчислення
пенсій військовослужбовців і надавати з цього приводу роз'яснення. За таких
обставин вимога позивача щодо зобов'язання судом ОСОБА_2 надати необхідні
роз'яснення військовому комісару щодо нарахування пенсії не ґрунтується на
положеннях чинного законодавства.

Відповідно до
положень ч. 2 статті 19 Конституції
України ,- органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі ,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та
законами України. За даних обставин є безпідставними доводи позивача щодо
невідповідності закону роз'яснення директора Департаменту фінансів Міністерства
оборони України від 11.01.
2006 року № 248/6/П / 29( а. с. 22 - 23), оскільки воно
надано відповідно до положень статті 40
Закону України „ Про
Державний бюджет України на 2006
рік".

Крім того,
відповідно до п. 13"
Інструкції по організації роботи по пенсійному забезпеченню
військовослужбовців та членів їх сімей і соціальному обслуговуванню пенсіонерів
в Міністерстві оборони України", затвердженої наказом ОСОБА_2 НОМЕР_3 , призначення
звільненим з військової служби військовослужбовцям пенсій , забезпечення їх
перерахунку покладається на обласні військові комісаріати. Таким чином, суд
першої інстанції обґрунтовано не задовольнив і позовну вимогу ОСОБА_1 щодо
зобов'язання Чернігівського обласного військового комісара перерахувати розмір
пенсії. Твердження апелянта відносно того, що суд першої інстанції , відмовивши в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та Чернігівського обласного військового
комісара, в оскаржуваній постанові не зазначив, до компетенції якого органу
належить визначення порядку обчислення пенсій військовослужбовцям і надання з
цього приводу роз'яснень, чим, на думку апелянта, порушив норми процесуального
права, також не можуть бути підставою для скасування вірного по суті судового
рішення. Оскільки відповідно до положень статті 202 ч.І, п. 4
КАС України, - порушення
норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення лише в
випадку, якщо це призвело до неправильного вирішення справи.

Не можуть бути
підставою для скасування вірного по суті судового рішення і
доводи апеляційної скарги
відносно того, що
у справі не проводилося попереднє судове засідання.
Відповідно до положень статті 110 ч. 2
КАС України ,- прийняття
рішення про проведення попереднього судового засідання є правом, а не
обов'язком суду першої інстанції.

Враховуючи
вищенаведене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування
постанови суду першої інстанції, ухваленої на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній справі , підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями : 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211 Кодексу
адміністративного судочинства України, апеляційний суд ,-

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення .

Постанову
Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 грудня 2006
року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після
набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.