Справа № 2а-206/2007року
Суддя: Перегінець Л.В.
Дата ухвалення: 2007-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗО січня 2007 року м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської
області

в складі: головуючої - судді Перегінець
Л.В.

при секретарі Козюпі З.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1до
Івано-Франківського обласного військового комісаріату про стягнення
заборгованості за несвоєчасно нараховану і виплачену пенсію,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з
позовом до Івано-Франківського обласного військового комісаріату про стягнення
заборгованості за несвоєчасно нараховану і виплачену пенсію в розмірі 32022 грн.

Представник
позивача згідно довіреності від 08.11.2006
року, ОСОБА_2, заявлені
позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що позивач проходив службу в Збройних
Силах України, у 1984 році
вийшов на пенсію за вислугою років. Проте, відповідачем не включено ОСОБА_1 до пенсії та не
проведено відповідний перерахунок з включенням 100% надбавки за службу в Збройних Силах України , надбавку за
безперервну службу та премії в розмірі 33,3%
грошового забезпечення після запровадження даних виплат. В зв"язку з невключениям таких виплат до
пенсії просить стягнути з відповідача 32022
грн. заборгованості по невиплаченій пенсії.

Представник
відповідача в судове засідання не з"явився, хоча про день та час розгляду
справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.
Суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача.

Вислухавши
пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд
вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи із наступного.

Судом
встановлено, що позивач вийшов на пенсію в 1984 році за вислугою років. Позивачу було призначено пенсію
виходячи з розрахунку грошового забезпечення згідно норм законодавства чинних
на той час.

У відповідності
до вимог статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»(далі Закон 2262), пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей обчислюються з грошового
забезпечення цих військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу.
При цьому для обчислення їм пенсій враховуються відповідні оклади за посадою,
військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу років,
надбавки за вчене звання і вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби у порядку
і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання
зазначеного Закону України 17 липня 1992 року KM України
прийняв Постанову № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення
і виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та
членам їх сімей", п. 7 якої визначено, що пенсії обчислюються з таких
видів грошового забезпечення: окладу за останньою штатною посадою, займаною
перед звільненням, окладу за військове або спеціальне звання, процентної
надбавки за вислугу років, додаткових видів грошового забезпечення, що
надаються щомісяця (надбавки
за вчене звання
і вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби).

Указом
Президента України від 23.02.2002
року №-173 „Про
посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ" встановлено військовослужбовцям (крім
військовослужбовців Служби безпеки України, Управління державної охорони,
суддів військових місцевих та військових апеляційних судів України та
військовослужбовців строкової військової служби) щомісячні надбавки у розмірі 100 % грошового
забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років).

Указом
Президента від 05 травня 2003 року №-389 „Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу" запроваджено щомісячну
надбавку за безперервну службу надано Міністрові оборони України, Міністрові
внутрішніх справ України, Голові Державної прикордонної служби України та
Начальнику Управління державної охорони України право встановлювати
військовослужбовцям відповідно Збройних Сил України, внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України щомісячні надбавки за
безперервну військову службу в Збройних Силах України, внутрішніх військах, у
Державній прикордонній службі та Управлінні державної охорони України у
відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій
діяльності, залежно від стажу служби .

Разом з тим, під
час проходження служби позивач не отримував вказаних надбавок, вони були
запроваджені вже після його виходу на пенсію, тому не може претендувати на
перерахунок пенсії за правилами ст.63
згаданого Закону у зв"язку з їх введенням.

Твердження
представника позивача про не застосування до ОСОБА_1 норми ст.63 Закону України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб" ( далі Закону 2262)
не заслуговує на увагу, оскільки даною нормою передбачено, що перерахунок
раніше призначених пенсій військовослужбовцям проводиться у зв'язку з
підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців,
що сталося після звільнення зі служби.

Відповідно до
постанови N 4 Пленуму
Верховного Суду України від 15
квітня 2005 року
"Про окремі питання застосування судами законодавства про пенсійне
забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби),
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб" законодавством з питань пенсійного забезпечення, яке діяло з 1 січня 2005 року, не було
передбачено можливості перерахунку раніше призначених пенсій у зв'язку із
запровадженням після звільнення військовослужбовців та осіб, котрі мають право
на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб", нових щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення, яких вони не отримували під час служби, а також премій. Закон
України "Про внесення змін до статті 43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб", який набув чинності з 1 січня 2005
року, не має зворотної сили, тому вимоги щодо перерахунку пенсії з урахуванням
запроваджених після звільнення зі служби нових щомісячних видів

грошового забезпечення та премій за минулий час, тобто з 1 січня 2005 року,
задоволенню не підлягає.

Необгрунтованими суд вважає і вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача провести перерахунок
призначеної йому пенсії
з врахуванням 33,3% премії, якапередбачена Постановою КМУ від 22.05.2000 року № 829.

Постановою
КМУ №
829 від 22.05.00р.„Про грошове забезпечення військовослужбовців
установлено надати командирам військових частин, керівникам установ та
організацій право преміювати військовослужбовців (крім військовослужбовців
строкової служби) Збройних Сил, Міністерства внутрішніх справ, Державної
прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Міністерства з
питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи, Управлінню державної охорони відповідно до їх
особистого вкладу в загальний результат роботи у межах фонду преміювання,
створеного в розмірі чотиримісячного фонду грошового забезпечення, без обмеження
індивідуальних премій максимальними розмірами-

Проте дана виплата передбачена як право керівника відповідно до особистого
вкладу військовослужбовця в загальний
результат роботи , що не може бути застосовано до позивача, оскільки останній перебуває на пенсії і така
виплата запроваджена Постановою після його виходу на пенсію.

Тому не підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідача 32022 грн. боргу за несвоєчасно нараховану і виплачену
пенсію, оскільки судом не встановлено неправильного нарахування та несвоєчасної виплати пенсії з підстав зазначених позивачем.

На підставі викладеного, у відповідності до ст. 5 8 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.04.2005р.за № 4, ст.ст. 43, 63
Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб", Указом Президента України № 173 від 23.02.02 року „Про посилення
соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ", Указом Президента України від 05.05.03
року № 389 "Про надбавки військовослужбовцям
Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України
та Управління державної охорони України за
безперервну службу ", Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 „Про порядок обчислення років,
призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", Постановою KM № 829 від 22.05.00р. „ Про грошове забезпечення військовослужбовців",
ст.ст.159,160,163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1до Івано-Франківського обласного військового комісаріату про
стягнення заборгованості за несвоєчасно нараховану і виплачену пенсію - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається
до адміністративного суду апеляційної інстанції через
суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване
рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Перегінець
Л.В.