Справа № 22а-1491\2007р.
Суддя: Червінко К.С.
Дата ухвалення: 2007-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22A-1491 2007p. Головуючий
в суді 1 інстанції
38 Доповідач
у суді 2 інстанції
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого
судді Лащенка В.Д. суддів: Червінко К.С, Корзаченко І.Ф. при
секретарі Зозулі Н.С.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Славутицького міського суду Київської
області від 17 листопада 2006 року в адміністративній справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті
Славутичі Київської області про визнання протиправними дій суб'єкта владних
повноважень, зобов'язання зробити перерахунок призначеної пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати
постанову Славутицького міського суду від 17 листопада 2006 року, якою йому
відмовлено в задоволенні адміністративного позову до Управління Пенсійного
фонду України в місті Славутичі Київської області про визнання протиправними
дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання зробити перерахунок пенсії та
ухвалити нову постанову про задоволення його позовних вимог.

Апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення
для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу ОСОБА_1
на підставі ст. ст. 54,
57 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" 23
березня 1994 року
було призначено пенсію, як інваліду другої групи, захворювання якого пов'язане
з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із заробітку,
одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1993
роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно
із законодавством.

Розмір пенсії позивачу визначено на підставі представлених ним
відповідачеві за встановленою формою довідок, що підтверджують його роботу в
зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26 квітня 1986 року по 3 березня 1993 року та
заробіток за даний період.

При виникненні у позивача права на перерахунок пенсії ОСОБА_1 неодноразово
проводився перерахунок пенсії.

Останній перерахунок пенсії позивачу відповідачем проведено відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України №
1293 від 27 грудня 2005 року „Про
збільшення розміру пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"

Нарахування і перерахунок пенсії ОСОБА_1 станом на 1 жовтня 2006 року проведено
відповідно до вимог чинного законодавства.

Підстав для задоволення відповідачем заяви ОСОБА_1 від 17 липня 2006 року про
перерахунок йому з пенсії з 23
березня 1994 року по
даний час, відповідно до приведеного ним в заяві розрахунку, немає.

Судом не добуто доказів неправильності нарахування та виплати пенсії
позивачеві, починаючи з 23
березня 1994 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника,
перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції та
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 200
КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачу
ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 54,
57 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" 23
березня 1994 року
було призначено пенсію, як інваліду другої групи, захворювання якого пов'язане
з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із
заробітку, одержаного ним за роботу в зоні відчуження в 1886-1993 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Розмір пенсії визначено на підставі довідок встановленої форми: НОМЕР_1,
якою підтверджується робота позивача в зоні відчуження по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС з 26
квітня 1986 року по 3 березня 1993 року, та НОМЕР_2 про його заробіток.

При виникненні права на перерахунок пенсії ОСОБА_1
неодноразово проводився її перерахунок.

Останній перерахунок пенсії ОСОБА_1 проведено відповідно до вимог постанови
Кабінету Міністрів України №
1293 від 27 грудня 2005 року „Про
збільшення розміру пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 від 17 липня 2006
року щодо перерахунку його пенсії з 23
березня 1994 року по
час розгляду справи, у вказаних позивачем розмірах, у відповідача не було.

Нарахування і перерахунок пенсії ОСОБА_1 станом на 1 жовтня 2006 року проведено
відповідно до вимог чинного законодавства.

Судом не добуто доказів неправильності нарахування та виплати пенсії
позивачеві, починаючи з 23
березня 1994 року.

Відмовляючи в задоволенні позову про перерахунок призначеної пенсії, суд
обґрунтовано виходив зі змісту ст.ст. 54, 56, 57, 62, 67 Закону
України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідно
до якого порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання і пенсії в зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення позову
ґрунтується на матеріалах справи і законі, тому в задоволенні апеляційної
скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 195,
196, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
постанову Славутицького міського суду Київської області від 17 листопада 2006 року -без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця, починаючи з 19 січня 2007 року.