Справа № К-14751/06
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2007-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2007

№ К-14751/06

Вищий адміністративний суд України
у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого),

Брайка А.І.
Голубєвої Г.К., Рибченка А.О., Федорова М.О.

при секретарі: Міненко О.М.

представники сторін в судове засідання не з'явились, про
час і місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі
м. Львова на рішення Господарського суду Львівської області від 15.07.2005 та
ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 25.01.2006 по справі №
5/1346-19/172

за позовом Акціонерного
товариства закритого типу «Ліквідні цінні папери»

до Державної
податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова

про визнання
недійсним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Заявлено
позовні вимоги про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень
№/0/10873 від 06.05.2004, №000171320/0/10939 від 07.05.2004 та
№/0/10960 від 14.05.2004.

Рішенням
Господарського суду Львівської області від 15.07.2005, залишеним без змін
ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.01.2006 по справі №
5/1346-19/172 позов задоволено повністю.

Не
погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Відповідач (далі - ДПІ) подав
касаційну скаргу яка обґрунтована тим, що судовими інстанціями неправильно
застосовано норми матеріального права, а саме: ст. 1, пп.. 8.2.2 п. 8.2 ст. 8
Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Відносно
коригування показників податкової декларації з податку на прибуток за 9 місяців
2002 року ДПІ послалась на справу № 5/1964-23/78 якою встановлено, що визначено
розмір збитків позивача за 9 місяців 2002 року правильно. Тобто будь-яких
підстав для перенесення збитків минулих періодів у наступні податкові
декларації з податку на прибуток у Позивача не було оскільки Позивач не довів
факту отримання ДПІ виправної декларації за 9 місяців 2002 року до початку
проведення перевірки, в свою чергу, згідно Декларації, яка була подана до
початку проведення попередньої перевірки Позивач вказав відсутність збитків.

Також порушення полягає у
перевищенні підприємством ліміту залишку готівки в касі, так як видатковий
документ повинен бути оформлений належним чином.

І тому Скаржник враховуючи все
зазначене в скарзі, просить судові рішення скасувати, в позові відмовити.

Позивач (далі - АТЗТ) надав
заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив, що суди винесли обґрунтовані
рішення, оскільки на початок та закінчення перевірки ДПІ була обізнана про
існування виправної декларації за 9 місяців 2002 року поданої ДПІ і узгодженої
в установлені строки. Тому судові рішення не підлягають скасуванню.

Рішення суду
мотивоване преамбулою, п.5.1 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами”,
п. «й» ч. 1 ст. 5 Декрету “Про прибутковий податок з громадян”, п.5.13
Інструкції “Про прибутковий податок з громадян”, п. 1.2 ст. 1 Закону України
“Про оподаткування прибутку підприємств”, ст. 472 ЦК УРСР 1963 року, п.п.3.3,
п.п.3.4 п. 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 72
від 19.02.2001.

При цьому
судами досліджено матеріали справи і встановлено, що Актом перевірки від
05.05.2004 № 908/23-2/22332530 «Про результати планової документальної
перевірки правильності дотримання податкового законодавства АТЗТ «Ліквідні ціні
папери» за період з 01.10.2002 по 30.11.2003» зафіксовано порушення пп. 5.3.2
п. 5.3 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” в частині
віднесення до валових витрат - витрат по придбанню нематеріальних активів, які підлягають
амортизації, п. 6.1 ст. 6 цього ж Закону в результаті неправомірного
декларування збитків минулих періодів; вимог ст.ст.11, 12, п. 2 ст. 19 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», п. 2.8, п.
2.9, п. 3.4, п.3 .10 Положення про ведення касових операцій у національній
валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного Банку
України від 19.02.2001 № 72.

За
результатами розгляду Акту прийнято податкове повідомлення-рішення №
/0/10939, яким згідно з підпунктами «б» п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та
державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181 (далі Закон № 2181) та
згідно з п.п.5.3.2 п.5.3 ст.5, п.6.1 ст.6 Закону № 283, відповідно до пп.
17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181 визначено Позивачу податкове зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 2 379 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі
713,70 грн.;

№
/0/10960, яким згідно з підпунктом «б» п.п.4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону
№2 181, п.п.2.8, 2.9 Положення, відповідно до Указу Президента України “Про
застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки” в
редакції від 11.05.1999 № 491 із змінами внесеними Указом від 26.07.2000 № 920
визначено Позивачу податкове зобов'язання за штрафною фінансовою санкцією в
сумі 34 706,80 грн.;

№0/0/0879 від 06.05.04, яким згідно з підпунктом «б» п.п.4.2.2 п.
4.2 ст. 4 Закону № 2181, ст.ст.11, 12, п. 2 ст. 19 Декрету Кабінету Міністрів
України “Про прибутковий податок з громадян” від 26.12.1992 з наступними
змінами та доповненнями, пп. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181 визначено
Позивачу податкове зобов'язання з прибуткового податку в сумі 1 166 грн. та
штрафні (фінансові) санкції в сумі 2 332 грн.

Перевіривши правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної
скарги, заперечення на неї, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено
п. 1.2 ст. 1 Закону України від 22.05.1997 № 283 Закону України “Про
оподаткування прибутку підприємств” із змінами та доповненнями, -
нематеріальний актив, це об'єкт інтелектуальної, в тому числі промислової
власності, а також інші аналогічні права, визнані у порядку, встановленому
відповідним законодавством, об'єкт права власності платника податку.

Тобто, як
встановлено перевіркою - АТЗТ зайво включено до складу валових витрат - витрати
по придбанню нематеріального активу - інформаційної бази даних акціонерних
товариств Львівської області в сумі 5830 грн. за трудову угодою із ОСОБА_1 від
03.11.2003 № 11/1-2003, відповідно до якої останній в термін до 30.11.2003
зобов'язався створити інформаційну базу даних акціонерних товариств Львівської
області в форматі ЄДРПОУ, назва емітента, адреса знаходження, контактний
телефон, реквізити керівника, за що Позивач повинен сплатити 5 830 грн.

Перевіряючими
зроблено висновок, що придбаний АТЗТ за вказаним договором предмет -
інформаційна база даних - є не що іншим, як нематеріальним активом, який
підлягає амортизації.

Однак враховуючи наведені вище норми матеріального права і наявні у справі
докази суди правомірно встановили, що ДПІ дійшла безпідставних висновків про
завищення валових витрат.

Також судами встановлено - декларування Позивачем збитків минулих періодів
за 9 місяців 2003 року в сумі 8 400 грн. (наростаючим підсумком), за факту
подання уточнюючої декларації по податку на прибуток (лист від 12.12.2002 №
074/02 та повідомлення про вручення поштового відправлення), що в свою чергу
підтверджено проведенням судово-бухгалтерської експертизи.

Зазначене є
підтвердженням правильності визначення АТЗТ показника від'ємного значення
об'єкта оподаткування (збитків) у наступних звітних податкових періодах, в тому
числі в ІІІ кварталі 2003 року (декларація про прибуток за 9 місяців 2003
року).

Щодо
відсутності у видаткових касових ордерах підписів одержувачів про отримання
готівки, із чого ДПІ зроблено висновок про перевищення ліміту залишку готівки в
касі АТЗТ, суди встановили, що спірні податкові касові ордери оформлені
відповідно до вимог п.п.3.3. 3.4 п. 3 Положення про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні.

Крім цього,
необхідно погодитись, що порушення в сфері готівкового обігу не є порушенням
податкового законодавства в силу приписів преамбули в ст. 1 Закону № 2181, у
зв'язку із чим застосування штрафних фінансових санкцій за порушення Положення
на підставі Указу Президента України “Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу готівки” є неправомірним.

Таким чином
судова колегія прийшла до висновку про неправомірність заперечень ДПІ, як
такого, що не відповідає фактичним обставинам справи. І визначилась, що суди
правомірно керувались нормами Закону України “Про оподаткування прибутку
підприємств”, Указу Президента України “Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу готівки” та Положенням про ведення касових
операцій у національній валюті в Україні.

Відповідно
враховуючи вищевикладене, посилаючись на норми Закону України “Про
оподаткування прибутку підприємств” суди обґрунтовано визначились з висновком
про правомірність вимог Позивача, чим спростовуються доводи касаційної скарги
стосовно неправильного застосування норм матеріального права. І встановлено, що
суди попередніх інстанцій правильно дослідили обставини справи та винесли
рішення і ухвалу з дотриманням норм матеріального і процесуального права, які
не підлягають скасуванню.

Враховуючи вищезазначене та
керуючись ст. ст. 160, 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова залишити без
задоволення.

Рішення Господарського суду Львівської
області від 15.07.2005 та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду
від 25.01.2006 по справі № 5/1346-19/172 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в
порядку, визначеними ст. ст. 237-239 КАС України.

Головуючий О.В. Карась

Судді А.І.
Брайко

Г.К.
Голубєва

А.О.
Рибченко

М.О.
Федоров