Справа № К-8393/06
Суддя: Бим М.Є.
Дата ухвалення: 2007-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007 року
м.Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Бим М.Є., Гончар Л.Я., Гордійчук М.П., Леонтович
К.Г., Чалого С.Я.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
касаційною скаргою Центрально-Міської міжрайонної державної податкової
інспекції на рішення господарського суду Донецької області від 18 липня 2005
року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23 серпня
2005 року, у справі № 34/72а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю
«Східно-Українська промислова компанія» до Центрально-Міської МДПІ, про визнання
недійсним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ "Східно - Українська промислова компанія"
звернулось до суду з позовом до Центрально-Міської МДПІ про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення від 23.12.2004р. НОМЕР_3 про визначення суми
податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 6275,73
грн., в тому числі основний платіж в сумі 2091,91 грн. та штрафні (фінансові)
санкції в сумі 4183 грн. 82 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18
липня 2005 року, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 23 серпня 2005 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі Центрально-Міська МДПІ просить
скасувати зазначені судові рішення та винести нове рішення, посилаючись на
порушення норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно акту
від 15.10.2004р. НОМЕР_2 про результати комплексної планової документальної
перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства Товариства з
обмеженою відповідальністю "Східно-Українська промислова компанія" за
період з 14.03.2002р. по 01.07.2004р. встановлено порушення п.п.4.2.1. п.4.2
ст.4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", а саме, у
І кварталі 2004р. до сукупного доходу не включена частка статутного фонду, яким
підприємство згідно протоколу НОМЕР_1 від 08.01.2004р. наділила безкоштовно:
ОСОБА_1, що складає 5 600 грн. або 40% статутного фонду товариства, ОСОБА_2, що
складає 4 200 грн. або 30% статутного фонду товариства та ОСОБА_3, що складає 4
200 грн., або 30% статутного фонду товариства.

Згідно Статуту ТОВ "Східно-українська промислова
компанія", зареєстрованого виконкомом Макіївської міської ради від
12.03.2002р. НОМЕР_4 та затвердженого загальними зборами засновників
04.03.2002р., засновниками товариства були ОСОБА_4 - внесок до статутного фонду
- 11 200 грн. або 80% статутного фонду та ОСОБА_5 - внесок до статутного фонду
- 2 800 грн. або 20% статутного фонду. Протоколом зборів учасників товариства
від 08.01.2004р. № 4 прийняте рішення про включення до складу учасників
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та виходу із складу учасників ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Пунктом 3 цього протоколу частки учасників у статутному фонді розподілені
наступним чином: ОСОБА_1 - 5 600 грн. або 40% статутного фонду, ОСОБА_2- 4 200
грн. або 30% статутного фонду та ОСОБА_3-4 200грн., або 30% статутного фонду.

Згідно акту приймання-передачі майнового вкладу учасників
ТОВ "Східно-українська промислова компанія" від 12.01.2004р. ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 передали до статутного фонду комп'ютер з програмним
забезпеченням вартістю 11 200грн., модем вартістю 2 800 грн. на загальну суму
14 000 грн., що складає 100% розміру статутного фонду товариства.

Згідно п.п. 9.6.1. п.9.6 ст.9 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб" облік фінансових результатів операцій з
інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших
доходів і витрат.

Відповідно до п.п.9.6.2 п.9.6 ст.9 вказаного Закону
інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом,
отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його
вартістю, що розраховується виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з
придбанням такого активу.

Згідно п.п."а" п.п. 9.6.7. п.9.6 ст.9 цього
Закону інвестиційний актив - пакет цінних паперів чи корпоративні права,
виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом, а також
банківські метали, придбані у банку, незалежно від місця їх подальшого продажу.

До продажу інвестиційного активу прирівнюються також
операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив;
зворотного викупу корпоративного права його емітентом, яке належало платнику
податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав),
попередньо внесених ним до статутного фонду емітента корпоративних прав,
внаслідок виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого
емітента чи ліквідації такого емітента.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також
операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного фонду
юридичної особи-резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Відповідно до п.1.21 ст.1 цього Закону інші терміни
використовуються у значеннях, визначених законами з питань оподаткування або
іншими законами, що не суперечать таким законам та цьому Закону у частині
визначення термінів.

Згідно п.1.8 ст.1 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" корпоративне право це - право власності на статутний
фонд (капітал) юридичної особи або його частку (пай), включаючи права на
управління, отримання відповідної частки прибутку та такої юридичної особи, а
також активів у разі її ліквідації відповідно до чинного законодавства,
незалежно від того, чи створена така юридична особа у формі господарського
товариства, підприємства, заснованого на власності однієї юридичної або
фізичної особи, або в інших організаційно-правових формах.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком
судів попередніх інстанцій, що податковий
орган дійшов помилкового висновку щодо порушення позивачем п.п. 4.2.1 п.4.2 ст.4 Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб".

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не
спростовують та не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної
інстанцій при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.214 Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій
не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Центрально-Міської міжрайонної державної
податкової інспекції відхилити, а рішення господарського суду Донецької області
від 18 липня 2005 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду
від 23 серпня 2005 року -
залишити без
змін.

Ухвала остаточна і
оскарженню не підлягає.

Судді: