Справа № к-15735/06
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2007-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2007 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді Харченка В.В., суддів Васильченко Н.В., Кравченко О.О., Матолича С.В., Федорова М.О., при секретарі: Коротких В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду від
24 січня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 27
лютого 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного
військового комісаріату про перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У
грудні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до Бердичівського міськрайонного суду з позовом до Житомирського
обласного військового комісаріату у якому просив суд зобов'язати здійснити йому перерахунок пенсії відповідно до вимог
діючого законодавства.

Зокрема
позивачем було заявлено вимоги про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з
урахуванням премії в розмірі 33%,
надбавки в розмірі 100 % введеною Указом Президента України № 173/2002 від 23 лютого
2002 року "Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб
рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ № 389/2003 від 5
травня 2003 року "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України за
безперервну службу".

В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначав, що йому, як особі офіцерського складу, після звільнення
з військової служби у 1998 році була
нарахована пенсія виходячи з посадового
окладу, окладу за військове звання та процентної надбавки за вислугу років,
однак відповідачем не було здійснено перерахунку пенсії у зв'язку із
збільшенням забезпечення військовослужбовців.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду
від 24 січня 2006 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 27 лютого 2006 року у
задоволенні вимог Миргородського міськрайонного суду від 7 жовтня 2005
року в позові ОСОБА_1 до Житомирського обласного
військового комісаріату про перерахунок пенсії було відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою, у якій просить
вищезазначені рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування скарги скаржник посилається на
неправильне тлумачення судом апеляційної інстанції ст. 63 Закону України
"Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ" та вказує, що перерахунок пенсії
має проводитись з урахуванням вимог вищезазначених Указів Президента України.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного
суду України, дослідивши матеріали
справи та доводи касаційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України, суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій.

Судами як першої так і апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних силах України та був звільнений у запас з 14 грудня
1998 року і з цього часу йому призначена
пенсія.

Так, суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов
висновку, що включення суми премії в розмір грошового забезпечення для
обчислення пенсії чинним законодавством на час призначення заявнику пенсії не передбачалось.

Так само не підлягають задоволенню вимоги позивача про
перерахунок пенсії з урахуванням надбавки в розмірі 100 відсотків згідно Указу
Президента України № 173/2002 від 23.02.2002 року, № 389/2003 від 5 травня 2003
року "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України за безперервну
службу", оскільки даними нормативними
актами така виплата для військовослужбовців, що звільнились до введення в дію
цих актів, не передбачались.

Посилання заявника на неправильне тлумачення судом
ст. 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького
і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб” не можна
вважати обґрунтованими, оскільки судом було враховано роз'яснення, викладене
у пункті
8 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15.04.2005 року № 4 “Про окремі питання застосування судами
України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової
служби), осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”, де зазначено, що
законодавством з питань пенсійного забезпечення, яке діяло до 1 січня 2005
року, не було передбачено можливості перерахунку раніше призначених пенсій у
зв'язку із запровадженням після звільнення військовослужбовців та осіб, які
мають право на пенсію згідно із Законом України “Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та
деяких інших осіб” від 09.04.1992 р., нових щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення, яких вони не отримували під час служби, а також
премій.

Закон України "Про внесення змін до ст. 43
Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”,
не має
зворотної сили, тому вимоги
щодо перерахунку пенсії з
урахуванням запроваджених після звільнення зі служби нових щомісячних
додаткових видів грошового забезпечення та премій за минулий час, тобто до 1
січня 2005 року, задоволенню не підлягають.

За таких обставин суд апеляційної інстанції,
обґрунтовано скасувавши рішення суду першої інстанції, відмовив позивачу у
задоволенні його вимог.

При встановленні наведених фактів судами не порушено
норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги зазначений висновок суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду від
24 січня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 27
лютого 2006 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення,
і оскарженню не підлягає, крім, як з підстав, у порядку та у строки,
передбачені ст.ст.237-239 КАС України.

Головуючий /підпис/ В.В.Харченко

Судді /підпис/ Н.В.Васильченко

/підпис/ О.О.Кравченко

/підпис/ С.В.Матолич

/підпис/ М.О.Федоров

З оригіналом згідно

суддя Н.В.Васильченко