Справа № 22-а-19252007року
Суддя: Кірсанова Л.І.
Дата ухвалення: 2007-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-1925 2007 року Головуючий
стягнення заборгованості по аліментам 1 інстанції:
Доповідач - Кірсанова Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 11" квітня 2007 року судова
колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Та
бачної Н.Г.

Суддів - Кірсанової Л.І.

Коровіна С. Г.

при секретарі - Зелінській
І.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну

справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2 на
рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_2року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по
аліментам,

встановила:

В ІНФОРМАЦІЯ_3
року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по
аліментам на неповнолітню дитину з ОСОБА_3, які були стягнуті на її користь.
Просила провести перерахунок аліментів з урахуванням реальних доходів і
стягнути з відповідача неотриманні аліменти на утримання неповнолітнього сина
до його повноліття за вирахуванням отриманої суми. В обґрунтування позовних
вимог зазначала, що постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року з ОСОБА_3, стягнуті аліменти на її користь на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження в розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку щомісячно. Ухвалою судді від ІНФОРМАЦІЯ_5 року за
клопотанням судового виконавця ОСОБА_4 виконання зазначеної постанови було закрито, в зв'язку з
тим, що боржник виїхав за кордон на постійне місце проживання, та
заборгованість по аліментам в сумі 1785
грн. сплатив повністю до повноліття дитини. Позивач вважає, що судовий
виконавець ОСОБА_4
зробила розрахунок аліментів з ОСОБА_3 неправильно, як з непрацюючого по 21 грн. 25 коп. щомісячно,
а треба було по 30 грн. У
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2. уточнила позовні вимоги,
надавши суду зроблений нею розрахунок заборгованості по аліментам за період з ІНФОРМАЦІЯ_6 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 року на суму 18903, 28 грн. Просила стягнути
солідарно з ОСОБА_4
(судового виконавця) та ОСОБА_3 (
боржника) нанесені позивачу збитки в сумі 17138 грн. 28 коп. Також просила стягнути з
ОСОБА_4 недоотримані
аліменти в сумі 800 грн.
80 коп. Вказувала, що ОСОБА_4,
нараховуючи не вірно заборгованість переслідувала корисні цілі і за такі
послуги отримала винагороду від ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_4
позовні вимоги не визнала, як безпідставні. Зазначала, що у неї на
виконанні в ІНФОРМАЦІЯ_8 році знаходилося виконавче провадження про стягнення
аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження в розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку. Від ОСОБА_3 надійшла заява про проведення розрахунку заборгованості
по день повноліття дитини у зв"язку з його виїздом за кордон на постійне
місто проживання. Заборгованість на день повноліття дитини була нарахована
виходячи з п'ятикратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян на
час проведення розрахунку, так як була відсутня інформація про офіційне місце
роботи ОСОБА_3 З виконавчого листа було встановлено що ОСОБА_3 аліменти
сплачував самостійно на підставі п.2 Постанови КМУ № 146 від ІНФОРМАЦІЯ_10 року
(зі змінами внесеними постановою КМУ №
769 від 27.09.1995 p.). Позивачка була
згодна з нарахованою сумою аліментів та отримала їх.

Справа розглянута у відсутності відповідача ОСОБА_3 , так як він
знаходиться в Аргентині.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_2 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

З цим
рішенням не погодилася представник позивача ОСОБА_2. та звернулася з
апеляційною скаргою. Посилаючись на неправильне застосування норм матеріального
та процесуального права просить рішення скасувати та постановити нове рішення
про задоволення її вимог.

Вислухавши
сторони, які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія знаходить, що вона не
підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303
ч. 1 ЦПК
України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи убачається, що постановою
Комінтернівського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_9 року з ОСОБА_3
стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в
розмірі 1/ 4 части всіх видів заробітку щомісячно.

Ухвалою судді від ІНФОРМАЦІЯ_5
року виконання вказаної постанови закрито в зв"язку з тим, що боржник
виїхав за кордон на постійне проживання та виплатив борг в сумі 1785 грн.( а. с. 183-185).

Заборгованість на день повноліття дитини була нарахована
судовим виконавцем ОСОБА_4
виходячи з п'ятикратного розміру неоподаткованого мінімуму на підставі
Постанови КМУ № 146 від ІНФОРМАЦІЯ_10 року (зі змінами
внесеними постановою КМУ №
769 від 27.09.95 p.).

Судова колегія визнає вказаний розрахунок правильним, так
як відповідно до п.2 цієї постанови з зобов'язаних сплачувати аліменти осіб,
які виїжджають за кордон для постійного проживання, з якими країна не має
договорів про надання правової допомоги, стягнення аліментів проводиться до
виїзду за весь період до досягнення дитиною повноліття, виходячи з його
заробітної плати за останній місяць роботи на момент від'їзду, або ж з
п'ятикратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян на час
проведення розрахунку.

Інформації про офіційне місце роботи ОСОБА_3 на момент
проведення розрахунку державний виконавець ОСОБА_4 не мала, так як
з оригінала виконавчого листа від 18.08.92
року, виданого Комінтернівським райсудом
м. Харкова убачається про відсутність відмітки будь -якої бухгалтерії
міста роботи боржника. Не повідомляла про місце роботи боржника і стягувач.
Перевірити, чи працював боржник, державний виконавець не могла, так як на той
час по ідентифікаційним кодам Державної податкової інспекції контроль доходів
населення не проводився. Твердження представника ОСОБА_2., що ОСОБА_4,
нараховуючи не вірно аліменти, переслідувала корисні цілі і за такі послуги
отримала винагороду від боржника ОСОБА_3, необгрунтоване та не підтверджене
ніякими доказами. Стягувач була згодна з нарахованою державним виконавцем
заборгованістю , так як
не оскаржила до суду дії державного виконавця. Посилання представника ОСОБА_2,
що ОСОБА_1 зверталася з скаргами спростовується матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог , суд першої
інстанції виходив з того, що заявлені позивачем способи матеріально - правового
захисту законом не передбачені.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої
інстанції, так як він підтверджується матеріалами справи і є обгрунтованим.

Відповідно до ст. 16
ч.І ЦК України кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу. Заявлені позивачем
способи захисту цивільних прав не передбачені ст. 16 ЦК України.

Згідно ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач та її представник не надали доказів ні суду
першої інстанції ні апеляційному суду в підтвердження позову.

За таких обставин районний суд правильно встановив
обставини справи та обгрунтовано відмовив позивачу в позові про стягнення
заборгованості по аліментам.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду першої інстанції не спростовують.

Районний суд ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і підстав для задоволення апеляційної
скарги і скасування його рішення судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303,
304, п.1 ч.1 ст. 307, 308
, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_2року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили цією ухвалою.