Справа № 22-а-238-Ф/07
Суддя: Мудрова В.В.
Дата ухвалення: 2007-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________ АВТОНОМНОЇ
РЕСПУБЛІКИ КРИМ__________________________
Справа
№ 22-а-238-Ф / 07 Головуючий
суду першої інстанції Зверев Г.С.
Суддя-доповідач суду апеляційної інстанції Мудрова В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії у складі:

головуючого - Ломанової Л.О.,

суддів Притуленко О.В.,

Мудрової В. В.

при секретарі
Цендрі О.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Феодосії справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державної виконавчої служби
Ленінського району АР Крим про скасування постанови про накладення арешту за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Ленінського районного суду АР Крим від 22 листопада 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою до Державної
виконавчої служби

Ленінського району АР Крим про скасування постанови про накладення арешту,

мотивуючи свої вимоги тим, що 24 жовтня 2005 року Керченським міським судом
АР

Крим у порядку цивільного судочинства було ухвалено заочне рішення про
стягнення з

нього і його дружини - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 солідарно

матеріального збитку в сумі 5902 грн. та моральної шкоди
10 000 грн. Крім того,

рішенням суду
зобов'язано їх провести будівельні роботи по відведенню літніх стоків за межі господарського двору АДРЕСА_1. Після оскарження вказаного заочного рішення в апеляційному
порядку, де ухвалою судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду АР Крим від 4 квітня 2006 року рішення скасоване та ухвалене нове про стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_3 матеріального збитку в сумі 2500 грн., моральної шкоди
1000 грн., він подав касаційну скаргу у Верховний Суд України, де було відкрито
касаційне провадження.

31 серпня 2006 року державним виконавцем Державної виконавчої служби у Ленінському районі - Фоміної В.В. прийнята постанова про
арешт майна, що належить йому. Вважає, що вказана постанова винесена передчасно,
оскільки він не відмовляється
відшкодовувати збиток за рішенням суду, але після розгляду його справи в касаційній інстанції. У зв'язку з арештом майна
його родина опинилася в скрутному матеріальному
становище. Також вказує на те, що у автомобілі, на який теж було накладено арешт є частка власності його дружини,
яка не є боржником по виконавчому проваджені,
що створює перешкоди і обмеження в здійсненні її права власності.

Постановою Керченського міського суду АР Крим від 22 листопада 2006 року у задоволені
позову було відмовлено.

Не погодившись з
вказаною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну

скаргу, де ставить питання про її скасування та ухвалення
нової про задоволення позову. Свої вимоги в скарзі позивач обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції порушив норми
адміністративного
судочинства, у зв'язку
з чим прийняв
необгрунтовану постанову.

2

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника
Державної виконавчої служби у Ленінському районі АРК, колегія судів дійшла
висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких
підстав.

Згідно частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Відповідно до
пункту 1 частини статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд
закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

З ухвали
Верховного Суду України від 11 липня 2006 року випливає те, що справа за
позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 у суді першої інстанції розглядалася у порядку Цивільного судочинства,
оскільки при відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Апеляційного суду АР Крим від 4 квітня 2006 року суддя Верховного Суду
України керувався нормами Цивільного процесуального кодексу (а.с.8). Тобто
заочне рішення Ленінського районного суду АР Крим від 24 жовтня 2005 року та
рішення Апеляційного суду АР Крим від 4 квітня 2006 року були ухвалені по
нормам Цивільного судочинства. Відповідно до вказаного рішення Апеляційного
суду було відкрите виконавче провадження, що випливає зі змісту позовної заяви
(а.с.5) та заперечень на адміністративний позов (а.с.16-17).

Відповідно до
статті 383 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. А відповідно до вимог пункту 2
статті 384 вказаного кодексу скарга подається до суду, який видав виконавчий
документ. Зі змісту зазначених статей випливає, що судове рішення яке було
ухвалене за нормами Цивільного
процесуального судочинства може бути оскаржено відповідно до цих норм.

Відповідно до
частини 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України в разі наявності підстав, передбачених
статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова
суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у
справі закривається.

Керуючись
пунктом 1 частини статті 157, статтею 195, частиною 1 статті 203, пунктом 4
частини 1 статті 205, статтею 206 Кодексу адміністративного судочинства України
судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову
Ленінського районного суду АР Крим від 22 листопада 2006 року скасувати, а
провадження у справі закрити.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає
законної сили з
моменту її

проголошення,
однак може бути
оскаржена безпосередньо до
Вищого

адміністративного суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили

судовим рішенням.