Справа № 22-а/216
Суддя: Широкова Л.В.
Дата ухвалення: 2007-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА Іменем України

„01" лютого 2007 року

Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Франовської К.С.

суддів Широкової Л.В.

Олексієнка М.М.

при секретарі судового

засідання Сухоребрій Т.А.

з участю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Житомирі

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову

Овруцького районного суду
Житомирської області від 08 грудня 2006

року у справі за позовом ОСОБА_1 до Овруцької

міської ради,
Управління праці та
соціального захисту населення

Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області про

стягнення невиплачених коштів,
передбачених Законом України «Про статус

і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської

катастрофи»,

встановив:

В лютому 2006 року позивачка звернулася до суду
із зазначеним позовом. Просила стягнути на її
користь з відповідачів за останні три роки заборгованість по виплатах, передбачених ст. ст. 37, 39, 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон) в загальній сумі 16790,40 грн.

Зазначала, що за
згаданим Законом має право на одержання щомісячної
грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування - 40 % від мінімальної
заробітної плати. Крім того, відповідно до ст. 39 Закону має право
на доплату у розмірі двох мінімальних
заробітних плат, які не виплачувались у встановленому Законом розмірі,
внаслідок чого просла стягнути 16790,40
грн.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 08 грудня 2006 року у задоволенні позову відмовлено
за безпідставністю.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
постанову скасувати і

Справа № 22-а/216 Головуючий у суді 1-ї інстанції Невмержицький С.С..

Категорія 69 Суддя-доповідач Широкова Л.В.

ухвалити нову про задоволення
позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Вона повинна була отримувати
виплати, у розмірах передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Статтею 95 Конституції України встановлено, що
будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове
спрямування цих видатків визначаються виключно
Законом про Державний бюджет України.

Згідно із статтею 87 Бюджетного кодексу України видатки
на державні програми з ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи та соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються в порядку, в межах обсягів призначень,
передбачених в Державному бюджеті України на
відповідні бюджетні програми.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач за
останні три роки отримував виплати у відповідності
із встановленим Постановою Кабінету Міністрів
України від 20 червня 2000 року № 987 Порядком використання коштів
Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, в межах видаткової
частини бюджету на кожен рік.

Згідно зі ст.62 Закону роз'яснення порядку застосування Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та
іншими центральними органами державної
виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання
незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Статтею 67 Закону встановлено, що конкретні
розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються
Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і
зростання мінімальної заробітної плати.

У Постанові Верховної Ради України від 20 лютого 1996 року № 49/96-ВР зазначено, що до, внесення відповідних змін у чинне законодавство виплати, крім пенсій, тарифних ставок і окладів, які
розраховані на підставі мінімальної заробітної плати,
застосовуються в розмірах, встановлених на 01 лютого 1996 року.

Крім того, згідно із ст.2 Закону України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2000 рік» та ст.2 Закону України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2002 рік» Кабінету Міністрів
України надано право до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата, здійснювати перегляд цих норм, виходячи
з реальних можливостей видаткової частини
Державного бюджету України на ці роки.

За таких обставин суд обґрунтовано відмовив у позові.

Керуючись ст.
ст. 195-196, 198, 202,
205, 206 Кодексу Адміністративного
Судочинства України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 08 грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути

оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого

адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня набрання

законної сили ухвалою апеляційного суду.