Справа № 2-а-56/07
Суддя: Хомик А.П.
Дата ухвалення: 2007-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№2-а-56/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2007 року
Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого -
судді Хомика А.П.

про секретарі - Кіндратишин Л.Р.

з участю адвокатів -
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради,
міського голови Дрогобича -
ОСОБА_4, Комунального підприємства "Будинкова управа №2" про визнання
протиправним та скасування розпорядження за НОМЕР_1 міського голови Дрогобича
та поновлення на посаді, -

встановив:

ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання протиправним та
скасування розпорядження за НОМЕР_1 міського голови Дрогобича, поновлення на
посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовує тим, що згідно наказу від 05.11.1998 року він працював директором КП "Будинкова управа №2". Згадане підприємство ним було прийнято з вкрай негативною
матеріально-технічною базою, з великою кредиторською заборгованістю та
заборгованістю по заробітній платі. За час
трудової діяльності, на чолі КП "Будинкова управа № 2", ним було вжито
ряд заходів для забезпечення нормального функціонування підприємства, повністю погашені дебіторська заборгованість та
заборгованість по заробітній, платі.

Проте,
незважаючи на прикладені ним зусилля вивести підприємство на нормальний рівень
господарювання, зовсім необгрунтовано і безпідставно, в порушення його законних
прав та інтересів, надаючи незаконної переваги третім особам, згідно з
розпорядженням за НОМЕР_1 міського голови його було звільнено з посади
директора КП "Будинкова вправа №2" у зв'язку із закінченням строку трудового договору.
Однак, з цим він категорично незгідний, оскільки трудовий договір був
укладений з ним на невизначений термін.

З метою уникнення непорозуміння він звертався до міського голови і доповів
йому про своє бажання продовжувати працювати на посаді директора
КП "БУ-2". Однак, йому було відмовлено з тих причин, що на посаду
директора КП "Будинкова управа №2"
міським головою було вирішено прийняти його рідного брата, який на даний
час вже приступив до виконання посадових обов'язків директора "Будинкова
управа №2", що є
порушенням ст. 43 Конституції
України та ст. 2 і КЗпП України.

Вважає
розпорядження міського голови за НОМЕР_1 про його звільнення протиправним з тих
підстав, що воно прийнято всупереч п. 5.1
Статуту КП "Будинкова управа №2",
де, зокрема вказується, що призначення, а відповідно й звільнення, належить
до компетенції УЖКГ, правонаступником якого є Департамент міського господарства
Дрогобицької міської ради. Таким чином, міський голова вийшов за межі власних
повноважень.

Разом з тим, міський голова ОСОБА_4 приймає рішення про його звільнення в
період його тимчасової непрацездатності, що є грубим порушенням
положень ч. З ст. 40 КЗпП України.

В даному випадку відсутні жодні підстави для прийняття
рішення про його звільнення з займаної посади директора КП "Будинкова
управа №2" з підстав,
передбачених п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Протиправними
діями міського голови ОСОБА_4 йому завдано моральної шкоди, яка полягає в
порушенні його конституційного права на працю, в позбавленні засобів на
існування, що як наслідок призвело до моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків, що вимагає від нього вжиття додаткових зусиль для
організації свого життя. Розмір завданої моральної шкоди оцінює на суму 10000 грн.

Просить суд
постановити рішення, яким визнати неправомірним та скасувати розпорядження за НОМЕР_1 міського голови Дрогобича "Про звільнення ОСОБА_3",
поновити його на посаді директора КП "Будинкова управа №2", стягнути з КП
"БУ-2" на його користь заробітну плату за весь час вимушеного прогулу
з моменту звільнення по день поновлення на посаді та стягнути з Департаменту
міського господарства Дрогобицької міської ради на його користь за моральну
шкоду в розмірі 10 000
грн.

В судовому
засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги і просить визнати неправомірним
розпорядження за НОМЕР_1
міського голови Дрогобича "Про
звільнення ОСОБА_3", скасувати його та поновити його на посаді директора
КП "Будинкова управа №2".
Від решти позовних вимог, а саме -
стягнення моральної шкоди та оплати середнього заробітку за час вимушеного
прогулу відмовляється. В обґрунтування своїх
вимог доповнив, що був прийнятий на посаду директора КП "БУ-2" 06.11.1998 року і з ним було укладено контракт, термін дії якого закінчувався
06.11.1999 року. В
подальшому, оскільки нового контракту з ним не заключалось, він продовжував працювати на цій же
посаді і в 2000 році. 01.01.2001 року з ним було укладено новий
контракт, термін дії якого починався з 01.01.2001
року і закінчувався 31.12.2001
року. Після цього він продовжував працювати на посаді директора КП
"БУ-2" і лише 31.01.2003
року з ним укладається наступний контракт, термін дії якого закінчився 31.12.2006 року. Таким
чином вважає, що з 06.11.1998
року працював на посаді директора КП "БУ-2" на підставі
контрактів, які неодноразово переукладались, а тому такий трудовий договір слід
лважати продовженим на невизначений строк. Жодних інших підстав для видання
оспорюваного розпорядження, ніж закінчення
терміну дії контракту, не було, а тому просить позов задоволити.

Директор
Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради -ОСОБА_5 позову
не визнав і пояснив суду, що відповідно до Положення про Департамент міського
господарства Дрогобицької міської ради, яке затверджене ухвалою сесії
Дрогобицької міської ради НОМЕР_2
директор Департаменту готує пропозиції щодо призначення на посаду та
звільнення з посади керівників підприємств житлово-комунального господарства,
що належить до сфери управління Дрогобицької міської ради. Тому вважає, що
оспорюване розпорядження міського голови є правомірним і підстав для його скасування
немає.

Представник
міського голови - ОСОБА_6
позову не визнала і суду пояснила, що твердження позивача про те, що
розпорядження міського голови НОМЕР_1 є
незаконним, так як трудовий договір укладений з ним на невизначений термін і не
було жодних підстав для його звільнення за п. 2 ст. 36
КЗпП України спростовує п. 4
"Заключні положення" Трудового контракту від 31.01.2003 року з
керівником підприємства ОСОБА_3, в якому
чітко визначений термін його дії з 31.01.2003 року по 31.12.2006 року. В
контрактах, які передували останньому, теж вказано конкретні строки їх дії.
Тобто, між позивачем та відповідачем
укладений строковий трудовий договір - контракт.

Підписавши
контракт, працівник сам визначив дату свого звільнення. Закінчення строку
трудового договору тягне його припинення згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України. У відповідності з вище зазначеним, в останній день
роботи або до цього повинен бути виданий наказ (розпорядження). Якщо ж
роботодавець у вказаний день не видасть наказ про звільнення працівника, трудові відносини згідно з положеннями ст. 39і
КЗпП вважатимуться продовженими на невизначений строк.

2

Посилання позивача на те, що міський голова, звільнивши
його розпорядженням НОМЕР_1, вийшов
за межі своїх повноважень, не відповідає вимогам чинного законодавства. Пунктом
10 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що міський голова призначає на
посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших
виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних
територіальних громад.

Зазначеній нормі
кореспондує п.п. 3.4.1. Положення
пре департамент міського господарства Дрогобицької міської ради, яке
затверджене ухвалою сесії Дрогобицької міської
ради НОМЕР_2, в якому йде мова про те, що
директор Департаменту готує пропозиції щодо призначення на посаду та звільнення з
посади керівників підприємств житлово-комунального господарства, що належить до
сфери управління Дрогобицької міської ради.

Щодо прийняття
рішення про звільнення з займаної посади позивача в період його тимчасової
непрацездатності, то п. 2
ст. 36 КЗпП не
має жодного відношення до норм статті наведеної позивачем - ч. З ст.40 цього
ж законодавчого акту.

У ч. З ст. 40 Кодексу законів про працю України
міститься норма про недопустимість звільнення працівника в період його
тимчасової непрацездатності, проте слід звернути увагу, що вона
поширюється лише на ті випадки, коли розірвання трудового договору провадиться
з ініціативи роботодавця (наприклад, при звільненні працівника внаслідок
вчинення ним прогулу, появи на роботі в нетверезому стані тощо). Звільнення ж
працівника після закінченням строку дії трудового договору вважається
проведеним не з ініціативи роботодавця (працівник і роботодавець домовилися про
припинення трудових відносин саме у вказаний у договорі строк у той момент,
коли підписували відповідний строковий договір), а тому перебування працівника
на лікарняному не перешкоджає припиненню трудового договору за вказаною
підставою.

Разом з тим, зі
сторони Дрогобицької міської ради не було жодних порушень ст. 43 Конституції
України та ст. 2 і КЗпП України, як це стверджує позивач. Ніхто не
обмежує ОСОБА_3 в реалізації ним свого права на працю, що включає можливість
заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає. Держава гарантує всім
рівні можливості у виборі професії та роду
трудової діяльності, а тому просить в позові відмовити.

Представник КП
"БУ-2" в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча
належним чином був повідомлений, а тому суд розглянув справу у його
відсутності.

Вислухавши
пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є
підставним та підлягає до задоволення.

Як вбачається з
копії наказу НОМЕР_3 по
Управлінню ЖКГ Дрогобицького міськвиконкому, ОСОБА_3 прийнятий на посаду
директора ДКП "Будинкова управа №2"
з 06.11.1998 року.
Підставою видання цього наказу була заява позивача та контракт з керівниками
підприємства, що відносяться до комунальної власності Дрогобицької міської ради
від 06.11.1998 року, укладений з ОСОБА_3 на термін з 06.11.1998 року по
06.11.1999 року.

Як встановлено в
судовому засіданні дія вище вказаного контракту була продовжена внаслідок
фактично триваючих трудових відносин, оскільки жодна із сторін не вимагала їх
продовження.

02.01.2001 року з позивачем
укладається наступний контракт на термін з 01.01.2001 року по 31.12.2001
року, який також продовжував діяти внаслідок фактично триваючих трудових
відносин.

31.01.2003 року з ОСОБА_3 укладено контракт, згідно якого останній призначений на посаду директора КП
"БУ-2" на строк з 31.01.2003 року по 31.12.2006 року.

З оглянутої в
судовому засіданні трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що позивач прийнятий на
роботу на посаду директора ДКП "БУ-2" з 06.11.1998 року. Будь-які
записи щодо звільнення позивача з займаної посади внаслідок закінчення дій
контрактів в трудовій книжці відсутні до
часу видання оспорюваного розпорядження.

Згідно копії розпорядження за
НОМЕР_1 міського голови Дрогобича "Про звільнення ОСОБА_3"
позивача звільнено з займаної посади директора КП "БУ-2"
31.12.2006 року у зв'язку з закінченням строку
трудового договору.

Таким чином судом встановлено, що з позивачем 05.11.1998 року було укладено строковий
трудовий договір терміном на 1 рік. В подальшому дія трудового
договору неодноразово продовжувалась як з
причин фактично триваючих трудових відносин, так і внаслідок
переукладання контрактів.

За таких обставин суд вважає, що з позивачем було укладено трудовий договір
на невизначений строк відповідно до вимог ст. 39і КЗпП України, оскільки
строкові трудові договори були з ним переукладені декілька разів.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до переконання, що оспорюване розпорядження міського голови за НОМЕР_1 "Про
звільнення ОСОБА_3" не відповідає вимогам
Закону, оскільки з позивачем фактично укладено трудовий договір на невизначений строк, а інших підстав, крім закінчення
терміну строкового договору, в розпорядженні не наведено. Звідси
суд вважає, що дане розпорядження слід
визнати неправомірним та скасувати його, поновивши позивача на посаді.

Керуючись ст. ст. 9-12,158-163, 256 КАС України,

ст. ст. 36 ч. 2, 39і, 235 КЗпП України, суд, -

постановив:

Позов задоволити.

Визнати неправомірним розпорядження за НОМЕР_1 міського голови Дрогобича "Про звільнення ОСОБА_3" та скасувати
його.

Поновити ОСОБА_3 на посаді директора КП "Будинкова управа №2".

Постанову суду в частині поновлення
на роботі допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду
Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення постанови заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції.