Справа № 22а-9/2007
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2007-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 9/2007 р. Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 14 інстанції - Яковлев О.В.
Доповідач - Уханенко С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2007
року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Уханенка С.А.,

суддів -
Поплавського В.Ю., Сафронової С.В.,

при секретарі
- Сєідовій Л.Н.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2007 року по адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1до
Житлово-експлуатаційної контора № 2 про визнання дій неправомірними та
стягнення моральної шкоди, -

В С Т А
Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії
відповідача щодо відмови у посвідченні довіреності на ведення справи в суді
обраним ним представником незаконними та спонукати посадову особу посвідчити оформлену ним
довіреність та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Постановою
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13
березня 2007 року позовна заява задоволена частково, дії ЖЕК № 2 щодо
відмови у посвідченні доручення на ведення справи в суді визнані незаконними та
зобов'язано ЖЕК № 2 вчинити дії щодо посвідчення доручення на ведення справи в
суді, згідно поданої заяви від 09.12.2005 року. В іншій частині вимог
відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просить змінити постанову Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2007 року в частині відмови у
стягненні моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в частині визнання дій незаконними та зобов'язання
вчинити дії щодо посвідчення довіреності суд вірно виходив з положень ч. 4 ст.
58 КАС України та ч. 2 ст. 42 ЦПК України, які передбачають посвідчення
довіреності посадовою особою підприємства, установи, організації, в якій
довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні, чи
за рішенням суду або за місцем його проживання (перебування).

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача у стягненні моральної шкоди суд
виходив з відсутності доказів заподіяння такої шкоди.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на незастосування судом ст. 1167 ЦК
України є необґрунтованим, оскільки відповідальність за моральну шкоду настає у
разі наявності дій, вини, негативних наслідків та причинного зв'язку. Оскільки
позивач не довів, що наслідками завданої йому моральної шкоди є суттєві зміни в
його повсякденному житті, додаткові
незручності, які призводять до фізичних та моральних страждань, тому суд
обґрунтовано відмовив у стягненні моральної шкоди.

Доводи позивача про застосування рішень Європейського суду з прав людини
стосовно виниклих правовідносин щодо заподіяння йому моральної шкоди є
безпідставними, оскільки національним законодавством врегульований порядок
відшкодування моральної шкоди і районний суд у своїй постанові дав аналіз даним
нормам та обставинам справи. Тому колегія суддів не вбачає необхідності у застосуванні будь-якого рішення Європейського суду з прав людини.

Крім того, колегія судів враховує, що позивач свої моральні страждання
пов'язує з необхідністю з'являтися в судові інстанції, надавати пояснення,
витрачаючи свій час, але ці дії позивача спрямовані на захист його порушеного
права, що не є причиною моральних страждань.

Апеляційна скарга позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу
також не підлягає задоволенню. З матеріалів справи видно, що позивач уклав
договір на надання правової допомоги з приватним юристом ОСОБА_2 за послуги
якого сплатив 600 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Проте,
враховуючи, що діючим законодавством не визначені фахівці права, які за законом
можуть надавати юридичну допомогу особам,
ОСОБА_2 не приймав особистої участі у справі, тому колегія суддів не
вбачає законних підстав для стягнення витрат позивача на правову
допомогу відповідно до ст. 90 КАС України.

Керуючись
ст. ст. 160, 196, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Постанову
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної
сили з моменту постановляння і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий
суддя:

Судді: