Справа № 22-а-962007р.
Суддя: Хвостик С.Г.
Дата ухвалення: 2007-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-96 2007 р. Головуючий у 1-й інстанції - Подопригора Л.І.
Категорія - 22 Суддя-доповідач
УХВАЛА іменем України

6 лютого 2007 року
колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
Рибалки В.Г.

суддів - Хвостика С.Г., Криворотенка В.І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М. та осіб, які беруть участь у справі -
представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу за

апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову

Лебединського районного суду Сумської області від 26
грудня 2006 року у справі за його адміністративним позовом до Сумського
обласного військового комісаріату про порушення конституційних прав і свобод, -

встановила :

Постановою
Лебединського районного суду Сумської області від 26 грудня 2006 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи,
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, просить цю
постанову скасувати і ухвалити нову постанову про задоволення його
адміністративного позову в повному обсязі.

Колегія суддів
не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено
судом першої інстанції, майор ОСОБА_1 наказом Головнокомандуючого ракетними
військами НОМЕР_1 від 1 лютого 1991 року був звільнений в запас за віком.

Календарна вислуга років у нього на отримання пенсії становить 25 років.
Пенсію він отримує з 6 травня 1991 року по лінії Міністерства
Оборони.

З того часу
розмір його пенсії збільшувався. В базовий розрахунок для призначення і виплати
позивачу пенсії відповідно до ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб» та п.7 постанови Кабінету Міністрів
України №393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років,
призначення пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького І рядового складу органів внутрішніх справ і
членів їх сімей», були включені посадовий оклад, оклад за військовим званням,
надбавка за вислугу років.

Зроблений з
цього приводу висновок суду про відсутність правових підстав для перерахунку
позивачу пенсії, тобто, для включення до складу грошового забезпечення, з якого
обраховується пенсія, премії, а також надбавок, яких він не отримував під час
військової служби, є законним і обґрунтованим.

Указами
Президента України від 14 липня 1999 року №847 «Про додаткові заходи щодо впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців
Збройних Сил України», від 23 лютого 2002 року №173 «Про посилення
соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ», від 5 травня 2003 року №389 «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх

2

справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби
України та Управління державної охорони України за
безперервну службу», постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829 «Про грошове забезпечення
військовослужбовців», наказом Міністра Оборони України
№75 від 5 березня 2001 року, яким затверджено «Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям»
були встановлені щомісячні надбавки до грошового забезпечення військовослужбовцям
та премія, які віднесені до додаткових видів
грошового забезпечення і приймались в розрахунок пенсії лише тим особам, які їх отримували під час проходження військової служби та
звільнені після запровадження надбавок і премії.

ОСОБА_1 надбавок за вказаними Указами Президента та премії за постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000
року №829 та наказом Міністра Оборони України від 5 березня 2001
року №75 під час проходження військової служби не отримував, тому дія вказаних нормативних актів на нього до 1 січня 2005
року не поширювалась.

Хоча позивач цих надбавок і премії, як додаткових видів грошового
забезпечення, з яких обраховується пенсія, не
отримував, але рівень його раніше призначеної пенсії постійно збільшувався на
підставі дії постанов Кабінету Міністрів України від 25 жовтня 2002 року № 1576 «Про заходи щодо підвищення рівня пенсійного
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ», від 27 серпня 2003 року №1350 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб» та інших нормативних актів Кабінету Міністрів України (а. с 7-8), які передбачали
підвищення рівня пенсій для тих осіб, у складі
грошового забезпечення яких не було додаткових видів грошового забезпечення, крім відсоткової надбавки за вислугу років.

Доводи
позивача про порушення його конституційних прав та свобод також є необґрунтованими, оскільки згідно зі ст.43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» з 1 січня 2005 року позивачу
проведений перерахунок пенсії з урахуванням надбавок і премії з
виплатою 50% перерахованої пенсії, азі січня 2006 року проводиться перерахунок з виплатою 100%
перерахованої пенсії.

Що стосується перерахунку грошової допомоги при звільненні, то, відмовивши
у задоволенні цієї вимоги, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, оскільки така виплата є одноразовою і не підлягає перерахунку при зміні її розміру в
подальшому, тобто, після того, коли вона була
отримана позивачем при звільненні.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків місцевого
суду, який, надавши належну оцінку наявним доказам,
обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Таким чином, як постановлене з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, судове рішення є законним і
обґрунтованим, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Лебединського районного суду Сумської області від
26 грудня 2006 року у даній справі - без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня
проголошення.