Справа № 2-а-2/07
Суддя: РИМЛЯНСЬКА Г.О.
Дата ухвалення: 2007-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2007 року
Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді РИМЛЯНСЬКОЇ
П.О.

при
секретарі СІМАК О.І.

3 участю позивача ОСОБА_1.

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Сокиряни справу за адміністративним позовом ОСОБА_1до
Сокирянської міської ради про скасування правового акту суб"єкта владних
повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом
до Сокирянської міської ради
про скасування правового акту суб"єкта владних повноважень.

Посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Сокирянської міської
ради народних депутатів №НОМЕР_1 року йому було виділено земельну ділянку
площею 600 квадратних метрів в м.Сокиряни поАДРЕСА_1, за рахунок земельного
фонду під будівництво будинку і господарських споруд. У відповідності до
розробленого Сокирянським районним відділом архітектури паспорту
індивідуального забудовника ним на виділеній ділянці було побудовано житловий
будинок і господарські споруди.

Рішенням виконкому Сокирянської міськради №НОМЕР_2 року
за його будинковолодінням було закріплено вільну земельну ділянку площею 200
квадратних метрів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року виконкомом
Сокирянської міськради на підставі рішення виконкому відІНФОРМАЦІЯ_2року та
акту прийому житлового будинку в експлуатацію від ІНФОРМАЦІЯ_3 року йому було видано свідоцтво про право
власності на житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами
поАДРЕСА_1. Право власності на житловий будинок було зареєстровано в бюро
технічної інвентаризації ІНФОРМАЦІЯ_1року.Рішенням №НОМЕР_3 сесії Сокирянської
міськради від ІНФОРМАЦІЯ_4 року йому як і іншим громадянам, було передано у
приватну власність за рахунок земель житлової та громадської забудови земельну
ділянку поАДРЕСА_1, площею 0,0800 га.Рішенням №НОМЕР_4 сесії Сокирянської
міськради відІНФОРМАЦІЯ_5 року було затверджено для передачі у його власність
матеріали інвентаризації земельної ділянки, які були виготовлені Сокирянським
відділенням Державного науково-виробничого підприємства "Чернівецький
геоінфоцентр" - в існуючих межах загальною площею 0,0859 га. Під час проведення ДНВП подальших робіт по
виготовленню технічної документації та державних актів на право
власності на земельну ділянку було встановлено, що фактичний розмір наданої
йому земельної ділянки нібито складає не 0,0859 га., а 0,0866 га. При цьому
ДНВП з незрозумілих причин порахував, що 7 квадратних метрів надлишкової площі
відносяться до ділянки, на якій розташована
побудована ним на подвір'ї криниця та яка, на погляд ДНВП, чомусь може бути
віднесена до земель громадського користування. В зв"язку з зазначеними
обставинами, ДНВП 15 січня 2006 року звернулося до міськради про
визначення розміру земельної ділянки. Рішенням №НОМЕР_5 сесії Сокирянської
міськради від ІНФОРМАЦІЯ_6 року було зали­шено у загальному користуванні
земельну ділянку площею 7 кв.м, на яких збудована криниця. Вважає вищенаведене
рішення №НОМЕР_5 безпідставним і незаконним, оскільки ділянка, розміром 7
квадратних метрів, на якій збудована криниця та яку залишено у загальному
користуванні, завжди - від 1978 року перебувала у його користуванні в межах
наданої йому забудови земельної ділянки, а згодом ця ділянка в тих самих межах
була передана йому у власність зазначеним
рішенням відповідача від ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тому не було ніяких законних підстав
вилучати у нього частину належної йому земельної ділянки з побудованою ній
криницею.

Просить визнати незаконним і таким, що не відповідає правовим актам вищої
юридичної сили, а також скасувати рішення №НОМЕР_5 сесії Сокирянської міської
ради від ІНФОРМАЦІЯ_6

2

року "Про розгляд клопотання Сокирянського
відділення ДНВП "Чернівецький геоінфоцентр", яким було залишено у загальному користуванні земельну ділянку площею 7
кв. метрів - в повному обсязі. Зобов*язати Сокирянську міську раду
видати рішення про передачу йому у приватну власність всієї земельної ділянки,
яка перебувала в його користуванні після рішення сесії Сокирянської міської
ради №НОМЕР_2 р.

В судовому
засіданні позивач позов підтримав та дав показання, що близько 20 років тому на
своїй земельній ділянці він почав копати криницю, а потім до нього приєдналися
сусіди ОСОБА_5, які заплатили за будівництво криниці половину вартості. Між
ними була домовленість про те, що доглядати за криницею будуть спільно. Криниця
є його з ОСОБА_5 спільною власністю. Земельна ділянка, на якій побудована криниця,
була виділена йому у встановленому законом порядку в 1978 році розміром 0,06 га
для будівництва та обслуговування житлового будинку.

В 1992 році йому
була виділена в користування додаткова земельна ділянка розміром 0,02 га.
Рішенням міської ради від 2004 року йому була передана у власність земельна
ділянка розміром 0,0859 га.

При
інвентаризації земельної ділянки з метою виготовлення державного акта, у нього
було виявлено 0,007 га лишку земельної ділянки і оспорюваним рішенням залишено
її в загальному користуванні.

На укладення
мирової угоди на запропонованих представником відповідача умовах передачі йому
у власність спірної земельної ділянки з встановленням на неї земельного
сервітуту, він не згідний.

Представник
позивача позов підтримав в повному обсязі та доповнив, що на спірній земельній
ділянці розташована криниця, для будівництва якої потрібний дозвіл міської
ради. Такого дозволу ні позивач, ні ОСОБА_5 не отримували і міська рада його не
надавала.

Рішенням
виконкому від 30.09.2005 р. було затверджено матеріали інвентаризації земельної
ділянки в існуючих межах в розмірі 0,0859 га, тобто було узаконено даний розмір
для видачі державного акту. На виділення позивачу земельної ділянки розміром
0,0866 га рішення не виносилося, тобто ділянка розміром 0,007 га йому жодним
рішенням не виділялася.

Позивач вважає,
що цих лишніх 0,007 га знаходяться не там, де знаходиться криниця, а в іншому
місці. Він не заперечує, що цих 0,007 га йому не належать, але вважає, що вони
повинні бути у нього вилучені в іншому місці, або додатково надані йому у
власність. Заяву до міської ради про
надання йому цієї земельної ділянки він не подавав.

На момент
винесення оскаржуваного рішення державного акта про право власності чи
постійного користування на земельну ділянку у позивача не було, договір оренди
не укладався.

Про надлишок
земельної ділянки він дізнався в січні 2006 року, коли отримав копії листів
ДНВП „Чернівецький геоінфоцентр" до міського голови.

Стосовно суті
позовних вимог, то позивач підтримує їх, оскільки не згідний з рішенням міської
ради взагалі, але не буде заперечувати, якщо земельна ділянка розміром 0,007 га
буде у нього вилучена в іншому місці.

Представник
відповідача ОСОБА_3. позов не визнав та дав показання, що оспорюване рішення
продиктоване необхідністю залишення об*єкта спільної власності сусідів
/криниці/, яка, на його думку, є межовою спорудою, в загальному користуванні,
згідно ст. 108 ЗК України. Рішення вважає правильним.

Він вважає, що
позивач бажає закрити криницю для інших громадян. В даний час існує конфлікт
між сусідами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з приводу користування криницею.

Криниця на 70%
своєї території знаходиться на стороні позивача і на 30% на стороні ОСОБА_5.
Всього вона займає територію 10 кв. м. Поряд криниці зі сторони вулиці
побудований тротуар.Міською радою було затверджено матеріали інвентаризації
земельної ділянки позивача, згідно яких в його користуванні виявлено земельну
ділянку розміром 0,859 га, на яку він має право отримати державний акт.
Земельна ділянка розміром 0,0866 га, яка фактично перебуває в користуванні
позивача, йому ніколи не надавалася, рішень про це немає. Різниця складає 7 кв.
м /0,007 га/. Ніхто не визначив, що цих, лишніх 7 кв. м знаходяться саме
в тому місці, де знаходиться криниця, однак, для вирішення спору між сусідами,
саме її залишено в загальному користуванні.

3

Інвентаризацію
проводив начальник Сокирянського відділення Чернівецької філії ДНВП
„Чернівецький геоінфоцентр" ОСОБА_6
Він визначив, де саме на місцевості знаходиться земельна ділянка ОСОБА_1
розміром 0,0859 га. Саме він встановив межові знаки і актом передав їх на
зберігання позивачу.

Представник
відповідача ОСОБА_4 позов не визнала та дала аналогічні пояснення. Доповнила,
що статті ЗК України, які вказав позивач в позовній заяві, і вимоги яких, на
його думку порушив відповідач при винесенні оспорюваного рішення, регулюють
інші правовідносини. Спірних 7 кв.
м відносяться до земель житлової та громадської забудови, а не до земель
державної власності. Вважає, що земельна ділянка розміром 7 кв.м міською радою
не вилучалася у позивача, оскільки вона не є його власністю, а є власністю
міської ради.

В протоколі
погодження меж позивач поставив свій підпис і дав згоду на межі, без врахування
цих 7 кв. м. Спільним рішенням сусідів ОСОБА_1. та ОСОБА_5. спірна земельна
ділянка розміром 0,007 га була виділена позивачем в спільне користування і
відгороджена ним від своєї земельної ділянки парканом.

Щодо
користування позивачем земельною ділянкою розміром 7 кв. м з боку сусідів
ОСОБА_5их жодних заяв до міської ради не надходило, а позивач, починаючи з
липня 2005 року постійно звертався до міської ради.

В судовому
засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дали показання, що близько 20 років тому
вони допомагали позивачу в копанні
криниці.

Свідок ОСОБА_9
пояснила, що вона працює спеціалістом із земельних питань виконкому Сокирянської міської ради. Дала
аналогічні представникам відповідача показання. Доповнила, що при
проведенні інвентаризації земельної ділянки позивача, з метою виготовлення
державного акту, земельна ділянка під криницею не була включена в загальну
площу, оскільки вважається побудованою ним спільно з ОСОБА_5. Оскільки криниця
є межовою спорудою, згідно ст. 108 ЗК України, вона залишена в загальному користуванні.Позивач
подавав до міської ради заяву про додаткове включення земельної ділянки розмі­ром
7 кв. м до загального розміру його земельної ділянки на приватизацію. Рішенням
сесії від 07.03.2006 р. йому було відмовлено і залишено цю земельну ділянку в
загальному користуванні. Передана оскаржуваним рішенням в загальне користування
земельна ділянка розміром 7 кв. м , на якій розташована криниця, входила до
земельної ділянки розміром 600 кв. м, яка йому була виділена рішенням виконкому
в 1978 році.В судовому засіданні свідокОСОБА_5дав показання, що з позивачем
ОСОБА_1 він перебуває в родинних відносинах : є його двоюрідним братом та в
неприязних відносинах протягом останніх 5 років. В 1978 році одночасно, в один
день вони з позивачем для будівництва та обслуговування житлових будинків
отримали земельні ділянки розміром по 0,06 га кожний. В 1987 році на межі
земельних ділянок, більше на земельній ділянці позивача і менше- на його, вони
спільними зусиллями і за солідарно вкладені кошти побудували криницю. Місце
розташування криниці визначили їхні дружини за спільною згодою, оскільки в той
час вони перебували в дружніх стосунках і є родичами. Зразу після закінчення
будівництва кожен із них за власні кошти відгородив криницю огорожею від своєї
земельної ділянки і кожен встановив свою хвіртку. З боку дороги криницю
залишили неогороженою, щоб інші люди могли користуватися спорудою. Земельна
ділянка під криницею складає 10 кв.м, із яких з боку ОСОБА_1. - 7 кв.м, з його
боку - 3 кв.м. До цього часу земельні ділянки у власність ні він, ні позивач не
придбали, а є їх користувачами. Криницю весь час обслуговували спільно, він
підбив вагонкою дах, а
його дружина пофарбувала фасад. Йому відомо, що позивач бажає передачі йому
земельної ділянки під криницею для того, щоб її засипати і не дозволити ні
йому, ні іншим громадянам нею користуватися. На пропозицію міської ради надати
йому 7 кв.м земельної ділянки в іншому місці, позивач відмовився категорично. В
судовому засіданні свідок ОСОБА_6.
дав показання, що він працює начальником Сокирянського відділення ДНВП
„Чернівецький геоінфоцентр". В 2005 році він на підставі заявки ОСОБА_1.
про виготовлення державного акта на землю здійснював інвентаризацію його
земельної ділянки, що розташована в м. Сокиряни. Обміри ділянки здійснювалися
по фактичному використанню, тобто по тих межах, які існували на той час.
Виявилося, що розміри земельної ділянки позивача на 59 кв. м перевищують той
розмір, який наданий йому в користування за рішенням міської ради, тобто,
замість 800 кв. м у нього виявилося
859 кв. м.

4

Під час
проведення робіт по інвентаризації земельної ділянки він повинен був скласти
протокол узгодження меж, однак, не склав його, оскільки сусіди позивача ОСОБА_5
та ОСОБА_10 відмовилися підписати протокол, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 зайняв
більшу земельну ділянку, ніж йому виділена.

Він звернувся до Сокирянської міської ради з листом про визначення статусу
цієї, лишньої земельної ділянки розміром 59 кв. м. Одночасно позивач
почав вимагати у міської ради передачі йому у власність земельної ділянки
площею 7 кв.м, на якій розташована криниця. Міська рада винесла рішення про
залишення цієї ділянки в загальному користуванні.

До цього часу державний акт про право власності позивача на земельну
ділянку не виготов­лений, оскільки не погоджено питання із суміжними
землекористувачами та не визначено конкретну площу земельної ділянки, яка
повинна бути передана позивачу у власність.Криниця, що розташована на спірній
земельній ділянці, відгороджена огорожею від земельних ділянок як ОСОБА_1., та
і ОСОБА_5. Якщо межу між їхніми земельними ділянками умовно провести аж до
дороги, то вона, ймовірно, буде проходити через криницю, тобто, криниця була б
межовою спорудою.

В судовому
засіданні свідок ОСОБА_11
пояснив, що близько 30 років тому, працюючи спеціалістом архітектурного бюро
при архітекторі Сокирянського району, він виносив в натуру земельну ділянку та
вісі будівель ОСОБА_1. поАДРЕСА_1 в м. Сокиряни. Підставами для цього були
рішенням міської ради про виділення земельної ділянки та генеральний план
забудови кварталу, розроблений архітектором району і затверджений обласним
відділом архітектури. Межі земельної ділянки позивача були зазначені в плані, тому він виніс в натурі позивачу
земельну ділянку в таких межах і в такій кон­фігурації, як в ньому було
вказано. В проекті забудови земельної ділянки позивача криниця не була
передбачена, тому в той час під неї земельна ділянка не виділялася, однак,
криниця розташована на земельній ділянці позивача. Земельна ділянка виносилася
на місцевість з допомогою мірної стрічки, встановлені межові знаки були
передані на зберігання позивачу.Судом встановлено, що рішенням виконкому
Сокирянської міської ради №НОМЕР_1 р. ОСОБА_1виділено земельну ділянку по
АДРЕСА_1площею 600 кв. м за рахунок земель державного земельного фонду, під
будівництво житлового будинку і господарських споруд. В тому ж році позивачем
отримано у архітектора Сокирянського району план забудови садиби.Рішенням
виконкому НОМЕР_2 р. за будинковолодінням позивача закріплено 200 кв. м вільної
земельної ділянки за рахунок сусідньої ділянки, що не використовувалася за
призначенням.Згідно рішення 23 сесії Сокирянської міської ради ІV
скликання від 20.12.2004 р. №НОМЕР_3 ОСОБА_1передано безоплатно у приватну
власність земельну ділянку за рахунок земель житлової та громадської забудови
для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та
споруд площею 0,0800 га.

30.09.2005 р.
рішенням 29 сесії Сокирянської міської ради ІV
скликання №НОМЕР_4 затверджено матеріали інвентаризації земельної ділянки
ОСОБА_1 в існуючих
межах загальною площею 0,0859 га, а оскаржуваним рішенням 35 сесії міської ради
ІV скликання від 07.03.2006р. №НОМЕР_5 земельна ділянка
площею 7 кв.м, на якій збудована криниця /між будинками НОМЕР_6 та НОМЕР_7
поАДРЕСА_1/ і якою користуються мешканці прилеглих будинків залишена в
загальному користуванні. Вимоги ОСОБА_1. щодо включення до його земельної
ділянки 7 кв.м, на яких розміщена криниця, залишено без задоволення. Відповідно
ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями
територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у
власність громадян; надання земельних ділянок у користування із земель
комунальної власності; організація землеустрою; вирішення земельних
спорів.Згідно ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами,
на яких розташовані об*єкти комунальної власності.Таким чином, при винесенні
оскаржуваного рішення, Сокирянська міська рада діяла в межах своєї компетенції,
визначеної законом.Земельна ділянка площею 10 кв.м на межі ділянок по
АДРЕСА_1та АДРЕСА_1 в м. Сокиряни, на
якій знаходиться криниця, в тому числі 7
кв. м зі
сторони позивача,

5

ніколи не передавалася у власність позивачу на
місцевості, а є власністю Сокирянської міської ради, якій належать права
передачі у власність чи користування на умовах оренди громадянам, тому
оспорюваним рішення міської ради права позивача не порушено. Наведена ділянка
не вилучена у позивача рішенням відповідача, а просто не надана йому і залишена
в загальному користуванні.

Судом
встановлено, що в 1987 році на межі земельних ділянок ОСОБА_1. та ОСОБА_5.
поАДРЕСА_1 та НОМЕР_6 в м. Сокиряни їх спільними зусиллями і за солідарно
вкладені кошти побудовано криницю, яка з того часу перебуває в їх спільному
користуванні та якою з їхнього дозволу користуються інші громадяни. Як позивач,
так іОСОБА_5відгородили земельну ділянку, на якій розташована криниця, від
своїх земельних ділянок огорожею та влаштували кожен зі своєї сторони хвіртки.
Зі сторони дороги дана земельна ділянка не огорожена. Тобто, конфігурація огорожі свідчить про те, що позивач в
1987 році з власної волі передав дану земельну ділянку розміром 7 кв.м, що
входила до земельної ділянки, в законному порядку виділеної йому в 1978 році
для будівництва та обслуговування житлового будинку, в загальне користування,
відгородивши її від своєї ділянки огорожею та протягом часу з 1987 року по день
подачі позову погоджувався з існуванням такої межі його земельної ділянки.

24.09.2005 р.
позивач та його дружина підписали акт встановленння (відновлення) меж своєї
земельної ділянки, погоджуючись з існуванням фактичних меж ділянки, що
проходять по металевій сітці, металевій огорожі та капітальній споруді, за
виключенням спірної земельної ділянки, що перебуває під криницею і це
відображено в схемі (а.с.85).

Оскільки на
момент винесення оскаржуваного рішення міської ради спірна земельна ділянка з
волі та бажання позивача з 1987 року вже перебувала в загальному користуванні,
то оскаржуваним рішенням міської ради про залишення її в такому користуванні
тільки констатовано дійсне її становище,
а не вилучено її у позивача.

Наведені
обставини повністю підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні,
проаналізувати які суд приходить до висновку про законність оспорюваного
рішення відповідача та необхідність відмови позивачу в позові.

На підставі
ст.ст. 12,83,116,125,126 ЗК України та керуючись ст.ст. 158-163,167 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В
задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Сокирянської міської
ради про скасування
правового акту суб*єкта
владних повноважень відмовити за
безпідставністю.

Постанова суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження або апеляційної скарги.

Заява про
апеляційне оскарження або апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з
дня проголошення постанови, а апеляційна скарга протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Чернівецької області через
Сокирянський районний суд.