Справа № 22а-496/07
Суддя: Медведєва Л.П.
Дата ухвалення: 2007-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№22а-496/07 Головуючий в суді 1-ї
Категорія 37 Доповідач
в суді апеляційної інстанції Медведева
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2007 року
Колегія суддів Судової палати у

цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в
складі:

Головуючого -
Медведєвої Л.П. Суддів - Васюкової В.І.

Оробцової Р.І. при
секретарі - Ступак С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
суду в М.Луганську справу за апеляційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації
Луганської області на постанову Попаснянського районного суду Луганської
області від 09 січня 2007 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Попаснянської районної
державної адміністрації Луганської області про стягнення недоплаченої щорічної одноразової
грошової допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою позов задоволено повністю, з
Управління праці та соціального захисту населення Попаснянської районної
державної адміністрації Луганської області на користь ОСОБА_1 стягнуто
недоплачену щорічну одноразову грошову допомогу в сумі 2 802 гривень 25
копійок.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального
захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації Луганської
області просить скасувати постанову суду, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.

Заперечення на апеляційну скаргу позивачем до суду не
надані.

Позивач у судове засідання не з'явився, причини неявки не
повідомив, про час і місце судового розгляду справи його оповіщено у
встановленому законом порядку.

Представник відповідача також у судове засідання не
з'явився, звернувшись до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його
відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та
обгрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів встановила
наступне.

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 у викладенні
обставин, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, зазначив, що він є
інвалідом війни третьої* групи і відповідно до Закону України „ Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання
щорічної одноразової грошової допомоги до 05
травня в розмірі сіми мінімальних пенсій за віком. Однак, відповідач, в порушення
зазначеного Закону, протягом 2003-2006
років виплатив йому таку допомогу не в повному обсязі. Просив стягнути з
відповідача на свою користь суму недоплаченої щорічної одноразової грошової
допомоги за період з 2003 по 2005 роки в розмірі 2 802гривні 25 копійок з
урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком на момент здійснення виплати.

Ухвалою суду за клопотанням позивача поновлено строк для
звернення до суду з адміністративним позовом за захистом порушених прав з 2003 року.

Судом першої інстанції за результатами розгляду справи
були встановлені наступні обставини та відповідно ним правовідносини.

Так, судом було встановлено, Що позивач є інвалідом війни
третьої групи, що дає йому право на пільги, встановлені законодавством України
для ветеранів війни. В 2003
році позивачу одноразова грошова допомога до 5 травня була виплачена в сумі 100 гривень, в 2004 році - 130 гривень, в 2005 році виплачено 270 гривень.
Зазначені виплати допомоги були здійснені відповідно до Закону України „ Про Державний
бюджет України" на відповідний рік.

Відповідно до законодавства розмір мінімальної пенсії за
віком складав в 2003 році
47гривень 30 копійок,
в 2004 році - 92 гривні 45 копійок, в 2005 році - 332 гривні.
Враховуючи вказані розміри мінімальної пенсії за віком, відповідач повинен був
виплатити позивачу щорічну одноразову грошову допомогу в наступних розмірах, а
саме : в 2003 році 331 гривня 10 копійок, в 2004 році - 647 гривень 15 копійок,
в 2005 році - 2324 гривень, а всього -3302 гривень 25 копійок. Виходячи з того,
що відповідач виплатив позивачу

допомогу в сумі 500
гривень, сума недосплаченої допомоги складає 2 802 гривень 25
копійок.

При прийнятті постанови суд першої інстанції керувався
Конституцією України, Законом України „
Про статус ветеранів війни ,
гарантії їх соціального захисту", ст.1 Протоколу №14 Європейської
Конвенції по правам людини .

Колегія суддів за результатами розгляду апеляційної
скарги визнає,що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги про те, що щорічна одноразова
грошова допомога до 5 травня
повинна бути виплачена відповідно до Закону України „ Про державний
бюджет України „ на
відповідний рік спростовуються наступним.

Згідно з Конституцією України Україна є суверенною і
незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою / стаття 1/ ; права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави / частина друга
статті 3 /; кожен
має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку
він вільно обирає або на яку вільно погоджується / частина перша статті 43 / ; кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло / стаття 48/.

Зазначений вище Закон України „ Про статус
ветеранів війни, гарантії "їх соціального захисту" є загальною
правовою нормою, яка визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни / учасники бойових
дій, інваліди війни, учасники війни /
та осіб, на яких поширюється дія його положень. В окремих випадках дія
зазначеного Закону поширюється на членів сімей перелічених осіб.

Відповідно до ч.З ст.22 Конституції України при прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім цього, рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004 по
справі №2-27/2004 визнані
такими, що не відповідають Конституції України / є неконституційними /
положення статті 44 Закону
України „ Про
Державний бюджет України на 2004
рік", якими встановлено, що у 2004
році виплата щорічної разової допомоги відповідно до зазначеного вище
Закону здійснюється у таких розмірах :
інвалідам війни 1 групи - 195 гривень,
інвалідам війни П групи -
160 гривень, інвалідам війни Ш групи -
130 гривень, учасникам бойових дій - 120 гривень, особам,

які мають особливі заслуги перед Батьківщиною - 195 гривень, членам
сімей загиблих та дружинам /чоловікам/ померлих учасників бойових дій і учасників
війни, визнаних за життя інвалідами -
65 гривень

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх
окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно із ст.69 Закону України від 16 жовтня 1996 р № 422/96 „ Про
Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду
України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

В зазначеному рішенні Конституційний Суд України вказав,
що положення ст..44 Закону
України „ Про
Державний бюджет України на 2004
рік", якою розміри допомоги зменшено, суперечать вимогам статті 2 Закону України „ Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", згідно з якою права та
пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством
України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх
рівноцінної заміни / частина
друга /, нормативні
акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують
права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними / частина третя/.

Колегія суддів вважає за необхідне застосувати зазначене
рішення Конституційного Суду України і до правовідносин по даній цивільній
справі про стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченої щорічної
грошової допомоги до 5 травня
по аналогії права, як застосування тотожних норм права.

При викладених обставинах колегія суддів вважає
апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення
Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області на постанову
суду залишити без задоволення, постанову суду - без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195,198,200 КАС України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області на
постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 09 січня 2007 року по
адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та
соціального захисту

населення Попаснянської районної державної адміністрації
Луганської області про стягнення недоплаченої щорічної одноразової грошової
допомоги, залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
одного місяця з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України.