Справа № 22а-121/2007р.
Суддя: Бєлка В.Ю.
Дата ухвалення: 2007-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд
Справа № 22а - 121 / 2007 р. Головуючий у 1 інстанції: Комишня Н.І.
Суддя-доповідач: Белка В.Ю.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2007 року м. Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого БєлкиВ.Ю.

суддів: Онищенка Е.А.

Кримської ОМ.

при секретарі Степановій Н.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2

на постанову Кам*янсько -
Дніпровського районного суду Запорізької області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення Кам*янсько -Дніпровської районної державної адміністрації, третя особа - Кам*янсько -
Дніпровське районне відділення Державного казначейства України, про стягнення
недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги інваліду війни, -

ВСТАНОВИЛА:

ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального
захисту населення Кам*янсько - Дніпровської районної
державної адміністрації про стягнення недоплаченої одноразової щорічної грошової
допомоги інваліду війни.

В позові зазначав, що він є інвалідом війни ІІ-ї групи. Згідно ч. 5 ст. 13
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" щорічно до 5 травня він, як інвалід війни ІІ-ї групи, має право на
отримання разової грошової допомоги у
розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Такі виплати проводилися не в
повному обсязі. Сума недоплаченої допомоги за ІНФОРМАЦІЯ_3 p.p. складає 3164 грн., які він просив стягнути з відповідача на його користь.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року позивач збільшив свої позовні вимоги та просив суд стягнути
з відповідача на свою користь несплачену суму разової щорічної грошової допомоги за 2006 рік з урахуванням виплати йому у 2006 році - 330 грн., а саме, 2326 грн., а всього
за ІНФОРМАЦІЯ_5 р.р - 5490 грн.

Постановою Кам*янсько - Дніпровського районного суду
Запорізької області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року відмовлено
ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1. в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, переглянувши матеріали справи в межах
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно ст. 200 КАС України
підставами для цього є визнання судом апеляційної
інстанції того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

В частині
незадоволення позовних вимог ОСОБА_1.
про стягнення з відповідача на його користь сум грошової допомоги, які він
вважає недоплаченими йому за ІНФОРМАЦІЯ_5
p.p. рішення суду
першої інстанції є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права виходячи з наступного.

Право позивача на передбачені законодавством пільги зазначено безпосередньо
в його посвідчені серії НОМЕР_1(ас. 4).
Позивач не заперечує, що він щорічно отримував грошову допомогу до 5 травня в
розмірах згідно Законів України про державний бюджет на поточні роки і,
відповідно весь цей час достовірно знав, які саме
суми він отримує. Проте, позивач до 2006 року не заявляв про порушення його прав на отримання грошової
допомоги.

Про поновлення строку для звернення
до суду позивач не просив.

Відповідач просив застосувати правові наслідки пропущення строку звернення до суду і відмовити в задоволенні вимог за період ІНФОРМАЦІЯ_5 p.p. з цих підстав.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування
ч. 1 ст. 100 КАС України і
відмовив в цій частині позовних вимог в зв'язку з пропущенням строку звернення
до суду.

Відносно
позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1. 2263 грн. разовій грошовій допомоги за 2006 рік як інваліду війни її-ї групи суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо їх
незадоволення.

В цій частині позовних вимог апеляційний суд приходить до висновку про їх відповідність
діючому законодавству.

Розглядаючи цю
частину позову суд першої інстанції дотримався вимог ст. 2 КАС України, яка
вказує, що у справах щодо оскарження дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень суд перевіряє, чи
вчинені вони на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством
України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано,
обгрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, своєчасно.

Необхідно зазначити, що ст. 17-1 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" передбачає, що щорічну грошову
виплату разової грошової допомоги до 5 травня, в розмірах, передбачених ст.ст 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення.

Одночасно
Законом України від 25 грудня 1998 року „Про
внесення змін до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх.
соціального захисту" визначено, що порядок виплати разової грошової
допомоги ветеранам війни визначається
Кабінетом Міністрів України, який має щорічно у проекті Державного бюджету України передбачати цільові кошти,
необхідні для виплати разової грошової допомоги ветеранам війни.

18 лютого 2004
року Кабінетом Міністрів України за. № 177 прийнято Постанову „Про
забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
у якій, зокрема, зазначено, що з метою реалізації положень ст. 17-1 вказаного Закону
Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку до 10

квітня
виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати цієї
разової грошової допомоги у розмірах, установлених законом про державний бюджет
на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та
соціального захисту населення.

За змістом ст. 21 Бюджетного Кодексу України органи
соціального захисту не мають власних коштів, а є лише
розпорядниками бюджетних коштів. Кошти бюджету, які отримують фізичні особи, надаються їм лише через розпорядника бюджетних
коштів

Відповідно ст.ст. 87,89 Бюджетного Кодексу України до видатків, які здійснюють з Державного бюджету України належать державні
програми соціальної допомоги, зокрема, щорічна разова
грошова допомога ветеранам війни (ст. 87 БК України).

Окрім викладеного необхідно взяти до уваги, що відповідно до п. 18 ст. 77
Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" на цей рік
зупинено дію ч.5 ст. 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової
допомоги інвалідам війни ІІ-ї групи.

Таким чином, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що органи соціального захисту при виплаті вищезазначених коштів
діяли відповідно до законодавства, а тому немає
передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 167, 198, 200, 202,
205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2
відхилити.

Постанову Кам*янсько - Дніпровського районного суду
Запорізької області від ІНФОРМАЦІЯ_1
року залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили ухвали суду апеляційної інстанції.