Справа № 22а-1247/2006
Суддя: Ступіна Я.Ю.
Дата ухвалення: 2007-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а - 1247/2006 Головуючий 1 інстанції - Лизенко ІB.
Категорія Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 січня 2007 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого: Ступіної Я.Ю.

суддів: Темнікової В.І., Мартинюка
В.І.

при секретарі: Нагорному А.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську справу адміністративної юрисдикції по апеляційній скарзі управління праці та
соціального захисту населення Лисичанської міськради Луганської
області на постанову Лисичанського міського
суду Луганської області від ІНФОРМАЦІЯ_1. за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення
Лисичанської міськради Луганської області про
стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги до Дня
Перемоги, -

Встановила:

Постановою Лисичанського міського суду Луганської
області від ІНФОРМАЦІЯ_1. позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. З відповідача на користь
позивача було стягнуто недоплачену щорічну
одноразову допомогу за 2005р. у сумі 946грн. В решті вимог відмовлено: за 2005р. на суму 332грн. за необґрунтованістю, за
2003-2004р.р. за пропуском строку звернення в суд.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати
рішення суду в частині задоволення позову, вважаючи, що
суд порушив норми матеріального права, та відмовити в задоволені позову;
розглянув справу за відсутності його представника.

В судове засідання позивач не з'явився, просив
розглянути справу без його участі, надіслав
письмові заперечення проти доводів скарги, просив залишити скаргу без задоволення,
а рішення суду - без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того,
що позивач є учасником війни, дані про нагородження його у роки
війни орденами та медалями колишнього СРСР за самовіддану працю та бездоганну військову службу в тилу в роки Великої
Вітчизняної війни відсутні, тому згідно п.20 ч.1 ст.14 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" позивач має право на одноразову допомогу у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, яка виплачується
щорічно до 05 травня. Відповідач, виконуючи свій обов'язок по виплаті
такої допомоги у 2005р., виплатив позивачу менш, ніж передбачено Законом, виходячи із Закону України „Про Державний бюджет
України на 2005рік", чим порушив права позивача.

Висновок суду є законним і
обґрунтованим.

Як
вбачається з матеріалів справи, саме право позивача на отримання цієї грошової
допомоги відповідачем не оспорюється.

Судом було встановлено, що у 2005р.
позивачеві була виплачена щорічна допомога відповідно до
бюджетного законодавства - 50грн.

Виходячи із розміру мінімальної
пенсії за віком, який діяв на момент вказаних виплат -
332грн., борг за 2005р. становить 946грн.

Висновки суду в цій частині
відповідають вимогам Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який до
теперішнього часу не скасований та не змінений.

Тому суд обгрунтовано стягнув
заборгованість за 2005 рік.

Доводи апеляційної скарги про те, що
дії відповідача по виплаті сум спірної допомоги
відповідають вимогам Закону "Про Державний бюджет України на 2005
рік" є необгрунтованими.

Суд правильно, з огляду на
положення ст.ст. 8, 22 Конституції України, при вирішенні даного спору дійшов висновку про неприпустимість при встановленні
розміру щорічної допомоги учасникам війни виходити
з положень законів про Державний бюджет України на відповідні роки,
якими виплата спірної допомоги передбачена у значно менших розмірах. Правильно суд посилався і на рішення
Конституційного Суду від 1.12.2004р., в якому зазначено
про неприпустимість звуження прав і свобод ветеранів війни.

Законом "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" також не передбачено обмеження розміру таких виплат наявністю певних коштів чи
фінансування.

Виходячи з практики Європейського
суду, згідно з Конвенцією про захист прав людини та основних свобод, аргументи відносно відсутності бюджетних
асигнувань не є поважною причиною для невиконання своїх зобов'язань органами
державної влади.

Оскільки у сам Закон України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відповідні зміни стосовно розміру спірних виплат не внесено,
то підстав для невиконання його немає.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з додержанням вимог матеріального та процесуального права і
підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не має.

На підставі викладеного, керуючись
п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, 206, 254 КАС України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міськради Луганської області залишити
без задоволення.

Постанову Лисичанського міського
суду Луганської області від 23 жовтня 2006р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального
захисту населення Лисичанської міськради Луганської області про стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги до Дня
Перемоги - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного Суду України протягом одного місяця після набрання
нею законної сили шляхом подання касаційної скарги.