Справа № 2-а-47/2007р.
Суддя: Савченко С.І.
Дата ухвалення: 2007-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-47/2007 р.
ПОСТАНОВА

іменем України

13 лютого 2007 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.

при секретарі Забарило О.С.

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду в м.Ірпінь
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
АДРЕСА_2 про визнання дій ради протиправними
та зобов»язання надати земельну ділянку, -

встановив:

Позивач у січні 2007 року звернулася до суду з даним позовом, який
мотивувала тим, що її рідні тітка ОСОБА_2 та дядько
ОСОБА_3 мешкали в АДРЕСА_1, яке після Чорнобильської
катастрофи було віднесене до зони безумовного відселення, а тому вони
були переселені в АДРЕСА_2. Вказувала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
належало право на земельну частку (пай) кожному розміром по 7,71
умовних кадастрових гектарів із земель КСП ім.Щорса в АДРЕСА_3, членами якого
вони були. Посилалася, що згідно ч.3 ст.35 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" її
тітка і дядько мали право на отримання земельної частки (паю) за новим місцем проживання в АДРЕСА_2.

Після смерті ОСОБА_2 у 1999 р. та ОСОБА_3 у 2001 р. вона успадкувала будинок у АДРЕСА_4 і право на отримання земельної частки
(паю) за місцем їх проживання у АДРЕСА_4. Позивач
неодноразово усно зверталася до Селищанської сільради Баришівського району, а 08.11.2006 р. подала письмову заяву про виділення
їй земельної частки (паю) розміром 15,42 умовних кадастрових гектарів. В
сільраді її запевнили, що питання буде вирішене, але
їй як спадкоємиці слід відмовитися від права на обидві земельні частки (паї) в
АДРЕСА_3, що вона і зробила. 07.12.2006 р.
вона отримала відповідь на її заяву, з якої слідує, що пай їй не виділено.
Просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання їй земельних часток (паїв), визнати за нею
право на отримання земельних часток паїв на території Селищанської сільської
ради та зобов"язати відповідача виділити позивачу на території сільської
ради земельні частки (паї) загальним розміром 15,42 умовних кадастрових
гектарів.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, підтвердила викладені
обставини, просила задоволити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, про час розгляду справи
повідомлений належним чином, що стверджується розпискою в
поштовому відправленні про отримання судової повістки, причини неприбуття не
повідомив, а тому згідно ч.4 ст.128 КАС України суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних
доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає позов
таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Даний спір за участю Селищанської сільської ради як суб»єкта владних
повноважень (п.7 ч.1 ст.З КАС України) є публічно-правовим і його вирішення
згідно п.1 ч.1 ст.17 КАС України належить до компетенції адміністративних судів України, поскільки сільська рада як
орган місцевого самоврядування реалізовує у спірних
правовідносинах надані їй чинним законодавством владні управлінські
функції щодо регулювання земельних відносин.

Згідно ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено
її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність
порушення прав позивача з боку відповідача
- Селищанської сільської ради щодо дотримання закону при розгляді заяви
позивача про виділення йому земельної частки (паю) суд керується
наступним.

- 2 -

Судом встановлені слідуючі обставини : родичі позивача ОСОБА_2
і ОСОБА_3 мешкали в АДРЕСА_1, яке після
Чорнобильської катастрофи віднесене до зони
безумовного відселення, у зв»язку з чим вони були переселені в АДРЕСА_2 (а.с.5, 7, 14). На момент переселення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були членами КСП ім.Щорса в АДРЕСА_3 ї їм належало право на земельну частку (пай) кожному
розміром по 7,71 умовних кадастрових гектарів із земель КСП (а.с. 19-20).

Після переселення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відповідно до ч.3 ст.35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" набули права на отримання земельної частки (паю) за новим місцем
проживання, тобто в АДРЕСА_2. Після смерті ОСОБА_2 і ОСОБА_3
позивач серед іншого майна успадкувала за
заповітом і право померлих на отримання земельної частки (паю) за
місцем їх проживання у АДРЕСА_4 (а.с. 15-18).

Також судом встановлено, що позивач 08.11.2006 р. подала до відповідача
письмову заяву про виділення їй земельної частки
(паю) розміром 15,42 умовних кадастрових гектарів, як спадкоємиці померлих ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с.9). За пропозицією відповідача
позивач відмовилася від права на обидві земельні частки (паї) в АДРЕСА_3 (а.с.10). 07.12.2006 р. позивач отримала лист
відповідача, з якого вбачається, що у виділенні паю їй відмовлено
(а.с.8).

Наведені обставини стверджуються поясненнями позивача, листами, заявою
позивача, довідками, сертифікатами про право на пай, свідоцтвами про право на
спадщину за заповітом та іншими матеріалами справи.

Спірні правовідносини регулюються ч.3 ст.35 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно якої громадяни, відселені із зони безумовного відселення і які на момент
відселення були членами КСП, мають право на отримання земельної частки (паю) за
новим місцем проживання із земель запасу та резервного
фонду.

Згідно постанови KM України № 1651 від 13.12.2001 р. "Про деякі питання реалізації громадянами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,
права на отримання земельної частки (паю)" вказані
громадяни, які мають право на отримання земельної частки (паю), для реалізації цього права подають за новим місцем проживання
до відповідної ради заяву довільної форми про надання їм паю.

З наведених вимог Закону слідує, що, відселені із зони безумовного
відселення, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 мали право на отримання
земельної частки (паю) за новим місцем проживання в АДРЕСА_2.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав
та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Поскільки судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом померлих
ОСОБА_2 і ОСОБА_3, то наряду із іншим
майном вона успадкувала і їх право на отримання земельної частки (паю) за місцем їх проживання, що стверджується
свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, де це прямо вказано.

Відповідно подана позивачем 08.11.2006 р. заява до відповідача про
виділення їй як спадкоємиці померлих земельних
часток (паїв) грунтувалася на законі і підлягала до задоволення.

Згідно ст.19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані
діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Однак в порушення вимог Конституції України та вимог вищевказаного Закону
відповідач, розглянувши заяву позивача, не виділив останній земельні
частки (паї).

На думку суду така бездіяльність відповідача щодо невиділення позивачу
земельних часток (паїв) грубо порушує права
позивача, передбачені вищевказаними Законами, і таку бездіяльність слід
визнати протиправною.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного
позову, суд може визнати протиправною
бездіяльність суб"єкта владних повноважень та зобов"язати його
вчинити певні дії щодо усунення порушень, або прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав суб"єктів у сфері
публічно-правових відносин.

3

Визначаючи спосіб поновлення прав та законних інтересів позивача, суд
вважає за необхідне визнати за позивачем право на
отримання земельних часток (паїв) загальним розміром 15,42 умовних кадастрових гектарів на території АДРЕСА_2.

Також для поновлення прав та законних інтересів позивача, враховуючи його
неодноразові звернення до відповідача про
виділення земельних часток (паїв), які залишилися без задоволення, суд вважає за необхідне зобов»язати відповідача надати
позивачу на території АДРЕСА_2 земельні частки (паї) загальним
розміром 15,42 умовних кадастрових гектарів.

На підставі ст.19 Конституції України, ст.35 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст.1216 ЦК України, постанови KM України № 1651 від 13.12.2001 р.
"Про деякі питання реалізації громадянами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, права на отримання
земельної частки (паю)", керуючись ст.ст. 2, 4,9,11, 71, 86, 158-163,
167 КАС України суд,-

постановив:

Позов задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність АДРЕСА_2 щодо ненадання ОСОБА_1 земельних часток (паїв) загальним розміром 15,42 умовних кадастрових гектарів на території
Селищанської сільської ради.

Визнати за ОСОБА_1 право на отримання земельних часток (паїв) загальним розміром 15,42 умовних кадастрових гектарів на
території АДРЕСА_2.

Зобов"язати Селищанську сільську раду Баришівського району Київської
області надати ОСОБА_1 на території АДРЕСА_2 земельні частки (паї) загальним розміром 15,42 умовних
кадастрових гектарів.

Копію постанови направити
відповідачу для відома.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через
Ірпінський міський суд шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення та наступного
подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви.

Постанова набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне

оскарження, якщо заяву не було подано, а у випадку
подання заяви - після закінчення строку на

подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної скарги

постанова суду, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним

судом.