Справа № к-15617/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді Бутенка В.І.,

суддів: Панченка О.І., Лиски
Т.О., Сороки М.О., Штульмана І.В.,

при секретарі Якименко О.М.,

за участю представника
Генеральної прокуратури України, позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку касаційного провадження
адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 6 грудня 2005 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України та Державного казначейства України
про визнання неправомірною бездіяльності та відшкодування моральної шкоди,
-

встановила:

В серпні 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду
із зазначеним позовом, в якому вказувала, що протягом 2005 року вона зверталась
до Генеральної прокуратури України із заявами з приводу порушення кримінальної
справи в порядку ст. 97 КПК України за фактом ліквідації Роздольненського
районного комунального підприємства "Центральний ринок" і звільнення
з роботи. Проте відповідачем в порушення вимог ст. 7 Закону України "Про
звернення громадян" вказані заяви розглянуто не було, а направлено до
нижчестоячої прокуратури для надання відповіді.

Позивачка вважала, що такою бездіяльністю
працівників прокуратури їй було спричинено моральну шкоду, у зв'язку з чим
просила суд стягнути з Генеральної прокуратури України 20 000 грн. на її
відшкодування.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 13 вересня 2005 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 6 грудня 2005 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було
відмовлено.

В касаційній скарзі позивачка,
посилаючись на порушення судами норм процесуального права та Конституції
України, ставить питання про скасування постановлених по справі судових рішень
та просить винести нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України,
кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх
повноважень.

Судом першої інстанції встановлено, що
заяви ОСОБА_1 розглянуто Генеральною прокуратурою України відповідно до чинного
законодавства. Факт заподіяння позивачці шкоди відповідно до ст.ст. 23, 1167
Цивільного кодексу України відсутній. Доказів, обумовлених Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику у
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", які б свідчили
про заподіяння їй шкоди, позивачка суду не надала.

Заява позивачки щодо незаконного
звільнення, відмови судді у прийнятті позову та з інших питань, яку вона
просила розглянути в порядку ст. 97 КПК України, надійшла до Генеральної
прокуратури України 24.02.2005 р., а 25.02.2005 р. була направлена до
прокуратури АР Крим.

Всі наступні звернення ОСОБА_1, що
надійшли до Генеральної прокуратури України також було направлено до
прокуратури АР Крим.

Оскільки судом не було встановлено
наявності факту заподіяння Генеральною прокуратурою України моральних чи
фізичних страждань або втрат немайнового характеру позивачці, наявність
причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача та вини
останнього в її заподіянні, то зроблений висновок суду про відсутність підстав
для задоволення позовних вимог слід визнати обґрунтованим.

Відповідно до ч.2 ст. 224 КАС України, не
може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Зважаючи на те, що обставини справи
встановлені повно і правильно, але суд першої інстанції порушив норми
процесуального права, що не призвело і не могло призвести до ухвалення
незаконного судового рішення, то за правилами ч.2 ст. 224 КАС України,
оскаржувані рішення підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2005
року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6 грудня 2005 року - залишити без
змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 237 КАС
України.

Головуючий (підпис)

Судді колегії (підписи)

З оригіналом згідно

Суддя