Справа № 22-а-99/2007р.
Суддя: Білецький О.М.
Дата ухвалення: 2007-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-99 / 2007 р. Головуючий у 1-й інстанції - Подопригора Л.І.
Категорія - 22 Суддя-доповідач - Білецький О.М.
УХВАЛА іменем України

8 лютого 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської
області в складі:

головуючого - Білецького О.М.

судців - Рибалки В.Г., Криворотенка В.І.

з участю секретаря судового
засідання - Чуприни В.І.

та осіб, які беруть участь у справі - представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Лебединського районного суду Сумської області від
27 грудня 2006 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сумського обласного військового комісаріату про порушення конституційних прав та свобод, визнання дій
неправомірними, зобов'язання перерахувати пенсію і грошову допомогу,-

встановила:

Постановою Лебединського районного суду від 27 грудня 2006 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків обставинам, порушення норм матеріального права, просить
цю постанову скасувати і ухвалити нову постанову про задоволення його
адміністративного позову в повному обсязі.

Вислухавши
пояснення, дослідивши матеріали та перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції,
колегія судців вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах і наказом заступника Міністра оборони України -
Командуючого військово-повітряними силами України НОМЕР_1 від 2 грудня 1999 року звільнений зі служби на пенсію та
наказом Командира військової частини А4106
НОМЕР_2 від 27 грудня 1999 року виключений зі списків особового складу. В
пільговому обрахуванні вислуга у нього становить 20 років.

На підставі діючого на той час законодавства, яке регулювало порядок і
виплати пенсії військовослужбовцям, ОСОБА_1 з 30
грудня 1999 року була призначена пенсія.

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону
України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців..."
та п.7 Постанови КМУ № 393 від 17 липня 1992 року, пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Законом,
обчислюються з урахуванням таких видів грошового
забезпечення: відповідного окладу за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням, окладу за військове звання,
процентної надбавки за вислугу років, надбавки за вчене звання, вчену ступінь, кваліфікацію і умови
служби. Такі вимоги норм Закону діяли до 01 січня 2005 року.

При цьому розмір додаткових видів грошового забезпечення визначається ( за
вибором тих, хто звернувся за пенсією), за 24 останні календарні місяці служби
підряд або за будь-які 60 календарних місяців служби підряд, незалежно від
наявних перерв у службі.

Таким чином, в базовий розрахунок пенсії позивача були включені: посадовий
оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років.

В подальшому, відповідно до змін у пенсійному законодавстві, відповідач
неодноразово проводив перерахунок розміру пенсії позивача.

Указом Президента України № 847/99 від 14 липня 1999 року з 01 вересня 1999
року військовослужбовцям (крім військовослужбовців
строкової служби) була встановлена щомісячна
надбавка за службу в Збройних Силах України в розмірі 40% посадового окладу.

2

Указами Президента України
№ 173 від 23 лютого 2002
року і № 389 від 05 травня 2003 року було передбачено, відповідно, надбавку в
розмірі 100% грошового забезпечення (окладів та надбавки за вислугу років) і
надано право Міністрові Оборони встановлювати військовослужбовцям, які мають
високі результати, щомісячні надбавки за безперервну службу у відсотках до
грошового забезпечення.

З наведеного
вбачається, що позивач, який не отримував під час служби зазначених надбавок,
як додаткових видів грошового забезпечення, не має права на перерахунок пенсії
з їх врахуванням.

Місцевий суд
прийшов також до вірного висновку про відсутність правових підстав для
включення до складу грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія і
премії, яку не отримував позивач.

Виходячи зі
змісту п.3
Постанови КМУ № 829 від 22 травня 2000 року та розділу 34 Положення про порядок
виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України,
затвердженого наказом Міністра Оборони № 75 від 05 березня 2001 року, якими
надано право командирам військових частин преміювати військовослужбовців та
позбавляти премій за певних умов, передбачених відповідною Інструкцією, премії
не є тим постійним додатковим видом
грошового забезпечення, з урахуванням якого до 01 січня 2005 року повинна була
бути обрахована пенсія.

Вірність
висновків суду підтверджується і наявністю Постанов КМУ № 1576 від 25 жовтня
2002 року, № 1350 від 27 серпня 2003 року та № 895 від 13 липня 2004 року, які
передбачали для осіб, у складі грошового забезпечення яких не було додаткових
видів грошового забезпечення (крім відсоткової надбавки за вислугу років)
підвищення рівня раніше призначених їм пенсій, відповідно на 10%, 20%, 40%. Ці
постанови були застосовані і до позивача.

Його доводи щодо
дискримінації на 50% на отримання пенсії за 2005 рік суперечать положенням
ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців..." і прикінцевим
положенням в редакції Законів від 15 червня 2004 року № 1769-IV та від 16 грудня 2004
року №2255-IV.

Виходячи з
наведеного, відсутні й правові підстави для перерахунку виплаченої при
звільненні грошової допомоги, яка є одноразовою виплатою й індексації не
підлягає.

Таким чином,
постанова суду першої інстанції, ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому
підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись
ст.ст.195,198,200,205,206 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову
Лебединського районного суду Сумської області від 27 грудня 2006 року - без
зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом одного місяця

з цього
часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого

адміністративного
суду України.