Справа № 22а-15/2007
Суддя: Лакіза Г.П.
Дата ухвалення: 2007-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 22а-15/2007
Головуючий у першій інстанції - Корх O.І.
УХВАЛА

Іменем України

26 лютого 2007 року м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого -
судді Євстрфіїва O.K.

суддів: Лакізи Г.П., Редьки
А.Г.

при секретарі:
Вареник О.М.

з участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача
Горбач А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Чернігові
цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на постанову Корюківського
районного суду від 25 жовтня 2006 року та на
ухвалу Корюківського районного суду від 16
листопада 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства "Державний
Ощадний банк України" про визнання протиправними дій, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

У листопаді 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційними скаргами на постанову
Корюківського районного суду від 25
жовтня 2006 року та
на ухвалу того ж суду від 16
листопада 2006 року.
Названою постановою відмовлено в задоволенні заявленого ОСОБА_1 позову до
Відкритого акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України"
про визнання протиправними дій Новгород-Сіверського відділення вказаного банку
№ 3048, які виразились у незаконному арешті рахунку пенсійного вкладу позивача,
незаконній перешкоді за першою вимогою отримати (зняти) з рахунку належні
позивачу грошові кошти пенсії, призначеної в зв'язку з інвалідністю внаслідок
захворювання під час виконання військових обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АБС, та цільової грошової допомоги на продукти харчування,
про відшкодування матеріальних збитків на суму приблизно 500 грн., які позивач
поніс за час судового розгляду даної справи, та моральної шкоди у сумі 5000
грн. Ухвалою того ж суду від 16
листопада 2006 року
ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про виправлення описок у вказаній
постанові.

2

В апеляційній скарзі на постанову Корюківського районного
суду від 25 жовтня 2006 року ОСОБА_1
просить її скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої
інстанції або прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
Апелянт вважає, що суд порушив його права як позивача на справедливий судовий
розгляд, що підтверджується численними порушеннями з боку суду процесуальних
прав позивача, зокрема, ст.ст. 106,
107, п.1 та 3 ст. 48, п. 1 та 3 ст. 50, п.1 ст. 19, пп. З п.1 ст. 22
КАС України щодо відкриття провадження в справі, проведення попереднього
судового засідання та територіальної підсудності справи; головуючий суддя
забороняв йому використовувати під час судових засідань диктофон, ігнорував
клопотання позивача, неодноразово відкладав слухання справи за клопотаннями
представника відповідача, та порушував інші приписи Кодексу адміністративного
судочинства. Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що факти, які вказані в описовій
частині постанови суду, є суперечливими або навмисно перекрученими, отже,
недостовірними та такими, що не відповідають обставинам справи, як і перебігу
судового розгляду даної справи. Сума коштів, яка підлягала арешту згідно
відповідної постанови ВДВС, визначалася тільки в розмірі 1111 грн. 73 коп., але
фактично була заарештована значно більша сума, а саме: 1574,07 грн., отже на
суму 462,33 грн. позивач мав право безперешкодного отримання, але право на
володіння якими було грубо порушено посадовими особами відділення Ощадбанку. В
постанові суд робить боржником фізичну особу на прізвище ОСОБА_1, що не
відповідає даним постанови виконавчої служби, де боржником зазначений ОСОБА_1.

В своїй апеляційній скарзі на ухвалу Корюківського
районного суду від 16 листопада
2006 року
апелянт просить її скасувати та направити справу на новий розгляд до того ж
суду. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції встановлює факти, які не
відповідають дійсності і одночасно робить суттєві описки. Одна з них стосується
події або дії та особи, відносно якої було вчинено правочин, так в постанові
суду зазначений боржник ОСОБА_1, проте боржником в документах виконавчої служби
вказана особа на прізвище ОСОБА_1. Отже, в даному випадку в постанові суду
допущена описка - помилка
в прізвищі особи боржника.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою ВДВС
Новгород-Сіверського районного управління юстиції від 25 березня 2005 року по
виконавчому листу НОМЕР_1 від 12.01.2005року про стягнення коштів з боржника
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання рішення суду та
усунення можливості здійснення відчуження коштів на рахунок НОМЕР_2 в
Новгород-Сіверському відділення Ощадбанку №3048 був накладений арешт.
Відповідно до наявних в матеріалах справи даних про рух коштів по даному
рахунку, позивачу на вказаний рахунок з 11.05.2005р. по 30.06.2005р. надходили
кошти. Отримання позивачем 01.07.2005р. коштів в сумі 600 грн. та в сумі 1461 грн., а також за
13.07.05 р. в сумі 313 грн.
підтверджується відповідними доказами. Суд першої інстанції дійшов висновку про
те, що позивачем в судовому засіданні не було представлено достатніх доказів,
які б підтверджували його вимоги, а також ним не було доведено, що з вини
працівників відділення Ощадбанку йому було заподіяно моральної шкоди та
матеріальних збитків.

3

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи скарг та
матеріали справи, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з
наступних підстав.

Встановлено, що позивач по даній справі ОСОБА_1 має
рахунок НОМЕР_2 в
Новгород-Сіверському відділенні №
3048 Відкритого акціонерного товариства "Державний Ощадний банк
України", на який перераховуються, зокрема, пенсія ОСОБА_1 та щомісячна
грошова допомога ОСОБА_1 на продукти харчува -шя як учаснику ліквідації аварії
на ЧАЕС 1 категорії.
Зазначені обставини підтверджуються: копією ощадної книжки, виданої на ім'я
„ОСОБА_1", роздруківкою рахунку вкладника на ім'я „ОСОБА_3", листа з
Управління праці та соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної
державної адміністрації Чернігівської області на ім'я ОСОБА_3, листа управління
Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області на
ім'я ОСОБА_1, довідкою управління Пенсійного фонду України в
Новгород-Сіверському районі Чернігівської області (а.с. 7, 8, 10, 11, 248), та не
оспорюються сторонами.

Позивачу ОСОБА_1 на вказаний рахунок в період з
11.05.2005р. по 01.07.2005р. надходили кошти: 11.05.05. - 1151,47 грн.; 25.05.05. - 30,00 грн.; 01.06.05. - 180,00 грн. та 180,00 грн.; 09.06.05. - 313,02 грн.; 16.06.05. - 180,00 грн.; 29.06.05. - 26,70 грн.; 01.07.05. - 313,02 грн., на
загальну суму 2374,21грн. Останній отримував кошти із вказаного рахунку:
01.07.2005р. в сумі 600 грн. та
в сумі 1461 грн., а
також 13.07.05 р. в сумі 313 грн., а всього
на суму 2374,00 грн.
Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами (а.с.7-8), та не оспорюються сторонами.

Заявлені позивачем у липні 2005 року в порядку глави 31 -А Цивільного процесуального кодексу 1963 року вимоги
полягають в тому, що з боку посадових осіб Новгород-Сіверського відділення № 3048 ВАТ
"Державний Ощадний банк України" по відношенню до нього як вкладника
банку, були допущені протиправні (незаконні) дії у зв'язку з незаконним арештом
його особистого рахунку, що унеможливило безперешкодне отримання ним в період з
11 травня 2005 року по 01 липня 2005 року пенсії та
цільової грошової допомоги за продукти харчування, що виплачується йому як
учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АБС (а.с. 4-5). Після скасування
ухваленого у справі рішення, ухвалою від 10.07.2006
р. провадження у даній справі було відкрите відповідно до Кодексу
адміністративного судочинства України, з посиланням на зміст ухвали
Апеляційного суду Чернігівської області від 15.06.2006 р. та пункт 7
Прикінцевих та перехідних положень ЦПК s України 2004 року (а.с.84, 80-81). Позивач змінив
заявлені ним вимоги, і просив також відшкодувати йому матеріальні збитки на
суму близько 500 грн. та 500 грн. моральної
шкоди (а.с. 113).

По справі встановлено, що арешт на кошти позивача в сумі 1111,73 грн., що
містяться на його рахунку НОМЕР_2
в Новгород-Сіверському відділенні №
3048 ВАТ "Державний Ощадний банк України", був накладений на підставі
постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби
Новгород-Сіверського районного управління юстиції від 25.03.2005р.,
затвердженою начальником названого відділу ДВС. Вказаною постановою був

4

накладений арешт на кошти в сумі 1111,73 грн., що
містяться на рахунку НОМЕР_2
в Новгород-Сіверському відділення Ощадбанку №3048 та належать ОСОБА_1. Арешт був накладений з метою
забезпечення виконання рішення суду та усунення можливості здійснення
відчуження коштів боржника при примусовому виконанні за виконавчим листом
НОМЕР_1, виданим 12.01.2005р. Новгород Сіверським районним судом про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1111,73 грн. В той же день, 25.03.2005 р. копія даної
постанови була направлена до Новгород-Сіверського відділення Ощадбанку № 3048. Вказані
обставини підтверджуються копіями постанови про арешт коштів боржника,
супровідного листа та виконавчого листа (а.с. 156, 155,297-298).

Доводи ОСОБА_1 про те, що щомісячна грошова допомога на
продукти харчування не підлягає арешту, не можуть бути підставою для скасування
ухваленого судом рішення по даній справі. Відповідно до Закону України „Про
виконавче провадження", вказану вище постанову про арешт коштів, в тому
числі і з мотивів накладення арешту на кошти, на які не може бути звернено
стягнення відповідно до статті 73
названого Закону, боржник вправі був оскаржити до суду. Оскільки арешт на
грошові кошти позивача в сумі 1111,73
грн. на його рахунку в банку був накладений державним виконавцем в порядку,
визначеному Законом України „Про виконавче провадження", а працівники
Новгород-Сіверського відділення №
3048 ВАТ "Державний Ощадний банк України" виконували вказану
постанову, дії відповідача щодо виконання постанови державною виконавця про
арешт грошових коштів позивача, не можуть бути визнані неправомірними. Суд
першої інстанції також дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що
позивачем не було доведено, що з вини працівників відділення Ощадбанку йому
було заподіяно матеріальних збитків та моральної шкоди.

Посилання позивача на те, що арештовані кошти боржника
ОСОБА_1, а не його, ОСОБА_1, також не можуть бути підставою для задоволення
апеляційної скарги, виходячи з наступного. В ході судового розгляду справи
встановлено, що позивач ОСОБА_1, який надав апеляційному суду паспорт НОМЕР_3, виданий 21.05.1976 р. відділом
внутрішніх справ Середино-Будського райвиконкому Сумської області, зареєстрований
в АДРЕСА_1, певний час проживає без реєстрації в селі Кривоносівка
Середино-Будського району Сумської області, що підтверджується довідкою на а.с.
146, має документи, що посвідчують особу, як на прізвище ОСОБА_1, так і на
прізвище ОСОБА_1. Зазначені обставини підтверджуються наступними доказами:
наданим у засіданні апеляційного суду паспортом наданими позивачем копіями
посвідчення інваліда 2 групи, виданого 31.03.2005 р. Новгород-Сіверським
районним управлінням праці та соціального захисту населення на прізвище
„ОСОБА_1" та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи категорії 1, виданого 18.01.2002 р. Чернігівською обласною державною
адміністрацією, із вкладкою, на прізвище „ОСОБА_1" (а.с.6), копією ощадної
книжки, виданої на прізвище „ОСОБА_1" (а.с.7), копією листа з управління
праці та соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної
адміністрації Чернігівської області на прізвище

5

„ОСОБА_1" (а.с. 10), копією листа управління
Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області на
прізвище „ОСОБА_1" (а.с. 11), копією виписки клініки наукового центру
радіаційної медицини з медичної карти стаціонарного хворого на прізвище
„ОСОБА_1" (а.с. 149-150), витягом Чернігівської обласної лікарні з історії
хвороби стаціонарного хворого на прізвище „ОСОБА_1" (а.с. 178). Крім того,
відповідачем до апеляційного суду надані ксерокопії заяв від імені ОСОБА_1, з
якими позивач по даній справі ОСОБА_1 звертався до Новгород-Сіверського
районного суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної
шкоди (а.с.285-295) та копії посвідчень позивача по даній справі як на прізвище
„ОСОБА_1", так і на прізвище „ОСОБА_1" (а.с.296).

Таким чином, судом вірно встановлені обставини, що мають
значення для правильного вирішення справи, по суті заявлених позивачем вимог
судом першої інстанції ухвалене правильне рішення, яке відповідає нормам
матеріального права, та не допущено порушень норм процесуального права,
визначених у статті 204 КАС
України або таких, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті
заявлених вимог.

Також вірним є висновок суду першої інстанції про те, що
в постанові Корюківського районного суду від 25 жовтня 2006
року не допущено описок, які потребують виправлення в порядку встановленому
ст. 169 КАС
України, і апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Корюківського районного суду від
16 листопада 2006 року про відмову
у внесенні виправлень у названу вище постанову суду, також підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 195,
196, г.1 ст. 198,
п.1 ст. 199, ст.ст. 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Корюківського районного суду від 25 жовтня 2006 року та ухвалу
Корюківського районного суду від 16
листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий