Справа № К-18758/06
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2007-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2007 року

м. Київ

Вищий адміністративн
ий суд України у складі колег
ії суддів:
головуючого судді-допові
дача Усенко Є.А.,
суддів: Голубєвої Г.К., К
остенка М.І., Рибченка А.О., Федо
рова М.О.

при секретарі:
розглянувши у відкритому с
удовому засіданні
Павлушку Р.С.

касаційну скаргу
Відкритого акціонерног
о товариства «Дніпрошина»

на постанову
Дніпропетровського апе
ляційного господарського су
ду від 19.04.2006 р.

у справі
№ 27/195 господарського суду
Дніпропетровської області

за позовом
Спеціалізованої державно
ї податкової інспекції по ро
боті з великими платниками п
одатків у м. Дніпропетровськ
у

до
1. Відкритого акціон
ерного товариства «Дніпроши
на»
2. Товариства з обмежено
ю відповідальністю «Укрінте
рпром»

про
визнання угоди недійсно
ю та стягнення в доход держав
и 12 000 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського с
уду Дніпропетровської облас
ті від 24.01.2006 р. в задоволенні поз
ову СДПІ по роботі з великими
платниками податків у м. Дніп
ропетровську до ВАТ «Дніпрош
ина» та ТОВ «Укрінтерпром» п
ро визнання договору постача
ння від 05.12.2003 р. № 01/12/1356/03/КП недійсн
им на підставі ст.49 ЦК УРСР від
мовлено у звязку з недовед
еністю позивачем в судовому
процесі факту укладення спір
ного договору ТОВ «Укрінтерп
ром» з метою, що суперечить ін
тересам держави та суспільст
ва, а саме: з метою ухилення ві
д сплати податків за фінансо
во-господарськими результат
ами від виконання вказаного
договору.
Постановою Дніпропетровсь
кого апеляційного господарс
ького суду від 19.04.2006 р. рішення с
уду першої інстанції скасова
но, позов задоволено: договір
постачання від 05.12.2003 р. № 01/12/1356/03/КП
визнано недійсним та стягнут
о з ТОВ «Укрінтерпром» на кор
исть ВАТ «Дніпрошина» 12 000 000,00 гр
н., а з ВАТ «Дніпрошина» в дохо
д держави вартість отриманих
за вказаним договором товар
но-матеріальних цінностей в
сумі 12 000 000,00 грн.
При цьому суд апеляційної і
нстанції виходив з того, що ТО
В «Укрінтерпром» уклало спір
ний договір з метою приховат
и отримані за договором грош
ові кошти від оподаткування,
що не відповідає інтересам д
ержави та суспільства та є пі
дставою для застосування до
сторін договору наслідків, в
становлених ст.208 Господарськ
ого кодексу України.
В касаційній скарзі ВАТ «Дн
іпрошина» просить скасувати
постанову суду апеляційної
інстанції, залишивши в силі р
ішення суду першої інстанції
, посилаючись на порушення ап
еляційним судом норм матеріа
льного та процесуального пра
ва, зокрема, ст.49 ЦК УРСР, ст.ст. 70
,86,207 КАС України.
Заперечуючи проти касацій
ної скарги, СДПІ по роботі з ве
ликими платниками податків у
м. Дніпропетровську просить
залишити скаргу без задовол
ення як безпідставну.
Перевіривши правильність
застосування судами першої т
а апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуаль
ного права. юридичної оцінки
обставин справи, колегія суд
дів Вищого адміністративног
о суду України приходить до в
исновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задовол
енню з таких підстав.
Судом встановлено, що 05.12.2003 р. м
іж ВАТ «Дніпрошина» / покупец
ь / та ТОВ «Укрінтерпром» / пос
тачальник / був укладений дог
овір постачання № 01/12/1356/03/КП, згід
но умов якого постачальник з
обовязувався поставити п
окупцю обладнання, машини. пр
одукцію матеріально-технічн
ого призначення, узгоджену с
торонами у специфікаціях до
договору, а покупець зобов
язувався прийняти поставлен
ий товар і оплатити його варт
ість.
На виконання вказаного дог
овору відповідно до специфік
ацій № 1 від 05.12.2003 р. та № 2 від 09.12.2003 р.
ТОВ «Укрінтерпром» поставив
ВАТ «Дніпрошина» системи ко
нтролю модульних енергоагре
гатів потужністю 125 кВт загаль
ною вартістю 12 000 000,00 грн., що підт
верджується накладною № УИ0001
від 16.12.2003 р., податковою накладн
ою № УИ0001 від 16.12.2003 р., рахунком № У
И від 16.12.2003 р.
ВАТ «Дніпрошина» розрахув
ався за поставлений товар , сп
лативши в безготівковому пор
ядку постачальнику 12 000 000,00 грн. п
латіжними дорученнями № 466, 467, 4
68, 469 від 30.01.2004 р. та № 1297 від 27.02.2004 р.
Задовольняючи позов та виз
наючи спірний договір недійс
ним на підставі ст.49 ЦК УРСР, су
д апеляційної інстанції вихо
див з того, що, укладаючи зазна
чений договір, ТОВ «Укрінтер
пром» діяв з метою, яка була сп
рямована на приховування отр
иманих за договором грошових
коштів від оподаткування. Пр
и цьому апеляційний суд посл
ався на такі встановлені в су
довому процесі факти, як реал
ізація ТОВ «Укрінтерпром» за
вказаним договором товару, я
кий потребує сертифікації, б
ез проведення останньої; від
сутності товариства за юриди
чною адресою; засвідчення до
кументів бухгалтерського об
ліку та податкової звітності
, які оформлялися товариство
м, відтиском печатки, на вигот
овлення якої товариство не о
тримувало дозволу органу доз
вільної системи; подання тов
ариством до податкової інспе
кції податкових декларацій з
податку на прибуток до 01.01.2004 р., а
з податку на додану вартість
до 01.04.2004 р.; передачу корпоратив
них прав засновниками товари
ства іншим особам без його пе
ререєстрації.
Подані ТОВ «Укрінтерпром»
до Білоцерківської ОДПІ под
аткові декларації з податку
на прибуток підприємства за
2003 рік та з податку на додану ва
ртість за грудень 2003 року, січе
нь, лютий 2004 року, на які послав
ся суд першої інстанції в обґ
рунтування висновку про відс
утність підстав для задоволе
ння позову, суд апеляційної і
нстанції не визнав доказами
декларування відповідачем п
одаткових зобовязань, що в
иникли внаслідок виконання с
пірного договору, вважаючи з
адекларовані в них показники
загальними, та з огляду на від
тиск печатки, дозвіл на вигот
овлення якої відповідачу не
надавався. Разом з тим, в декла
рації з податку на прибуток п
ідприємства за 2003 рік ТОВ «Укр
інтерпром» задекларовано ва
ловий дохід в сумі 77 487,50 тис. грн
.; в податкових деклараціях з П
ДВ за грудень 2003 року задеклар
овано обсяги продажу в сумі 77
487 500,00 грн. та податкові зобовя
зання в сумі 15 497 500,00 грн., а за січе
нь 2004 року обсяги продажу в с
умі 253 938 250,00 грн. та податкові зоб
овязання в сумі 50 787 650,00 грн., що
значно перевищує вартість п
оставки та податкові зобов
язання вказаного товариства
внаслідок виконання спірног
о договору.
Згідно ст. 49 ЦК УРСР, який втр
атив чинність з 1 січня 2004 року,
якщо угода укладена з метою, щ
о суперечить інтересам держа
ви і суспільства, то вона є нед
ійсною. За наявності умислу н
а укладення такої угоди у обо
х сторін в разі виконання у
годи обома сторонами в дох
од держави стягується все од
ержане ними за угодою, а в разі
виконання угоди однією стор
оною з другої сторони стягує
ться в доход держави все одер
жане нею і все належне з неї пе
ршій стороні на відшкодуванн
я одержаного. При наявності ж
умислу лише у однієї з сторін
все одержане нею за угодою по
винно бути повернуто другій
стороні, а одержане останньо
ю або належне їй на відшкодув
ання виконаного стягується в
доход держави.
Цивільний кодекс України. я
кий набрав чинності 1 січня 2004 р
оку, серед правових наслідкі
в вчинення правочину, який по
рушує публічний порядок, не в
становлює санкцій, аналогічн
их тим, які були встановлені с
т. 49 ЦК УРСР.
Такі санкції за укладення у
годи / вчинення господарсько
го зобовязання / з метою, яка
завідомо суперечить інтерес
ам держави і суспільства, вст
ановлені ст.208 Господарського
кодексу України.
Згідно частини 1 ст.207 цього К
одексу господарське зобов
язання, що не відповідає вимо
гам закону, або вчинено з мето
ю, яка завідомо суперечить ін
тересам держави і суспільств
а, або укладено учасниками го
сподарських відносин з поруш
енням хоча б одним з них госпо
дарської компетенції / спеці
альної правосубєктності /,
може бути на вимогу однієї із
сторін, або відповідного орг
ану державної влади визнано
судом недійсним повністю або
в частині.
Положення статей 207 та 208 Госп
одарського кодексу України с
лід застосовувати з урахуван
ням того, що правочин, який вчи
нено з метою завідомо супере
чною інтересам держави і сус
пільства, водночас суперечит
ь моральним засадам суспільс
тва. а тому згідно з частиною 1
ст. 203 та частиною 2 ст.215 ЦК Украї
ни є нікчемним, тобто недійсн
им в силу закону, у звязку з
чим визнання такого правочин
у недійсним судом не вимагає
ться. Органи державної подат
кової служби, вказані в абзац
і першому ст. 10 Закону України
«Про державну податкову слу
жбу в Україні», можуть на підс
таві пункту 11 цієї статті звер
татись до судів з позовами пр
о стягнення в доход держави к
оштів, одержаних за правочин
ами, вчиненими з метою, що супе
речить інтересам держави і с
успільства, посилаючись на ї
хню нікчемність. У разі задов
олення позову висновок суду
про нікчемність правочину ма
є міститись у мотивувальній,
а не в резолютивній частині с
удового рішення.
Санкції, встановлені части
ною 1 ст.208 Господарського коде
ксу України, не можуть застос
овуватися за сам факт неспла
ти податків, зборів / обовяз
кових платежів / однією із сто
рін договору. За таких обстав
ин правопорушенням є несплат
а податків, а не вчинення прав
очину. Для застосування таки
х санкцій необхідною умовою
є наявність умислу на укладе
ння угоди з метою, яка завідом
о суперечить інтересам держа
ви і суспільства, наприклад, в
чинення фіктивного правочин
у з метою отримання права на в
алові витрати і податковий к
редит або удаваного правочин
у з метою приховання ухиленн
я від сплати податків.
Оскільки санкції, передбач
ені вказаною правовою нормою
, є конфіскаційними, стягують
ся за рішенням суду в доход де
ржави за порушення правил зд
ійснення господарської діял
ьності, то такі санкції не є ци
вільно-правовими, а є адмініс
тративно-господарськими як т
акі, що відповідають визначе
нню частини 1 ст.238 Господарськ
ого кодексу України. З огляду
на це такі санкції можуть зас
тосовуватися лише протягом с
троків, встановлених ст.250 цьо
го Кодексу.
При укладенні спірного дог
овору 05.12.2003 р. та обізнаності по
зивача з цим фактом 01.03.2005 р., про щ
о свідчить акт про результат
и позапланової перевірки ВАТ
«Дніпрошина» від 01.03.2005 р. № 23-13-43-20-16/
05768898, позовна заява була подана
до суду 10.11.2005 р., тобто вимога про
застосування санкцій, встан
овлених ст.208 ГК України, була з
аявлена за межами строків, пе
редбачених ст.250 цього Кодексу
.
Зміст спірного договору не
суперечить актам цивільного
законодавства. Судом не вста
новлено фактів, які свідчили
б про те, що зміст договору не
відповідає дійсним намірам
сторін і що ці наміри спрямов
ані на ухилення від сплати по
датків за фінансово-господар
ськими результатами виконан
ня зазначеного договору. Не п
осилається на такі обставини
і позивач. Встановлені судом
апеляційної інстанції вище
викладені факти, на підставі
яких був зроблений висновок
, що ТОВ «Укрінтерпром» здійс
нювало діяльність з метою ух
илення від сплати податків, з
находяться поза межами цивіл
ьно-правового регулювання і
можуть бути підставою для пр
итягнення винних осіб до вст
ановленої чинним законодавс
твом відповідальності, зокре
ма, за ухилення від сплати под
атків.
Відтак висновок суду апеля
ційної інстанції про укладен
ня спірного договору ТОВ «Ук
рінтерпром» з метою, що супер
ечить інтересам держави та с
успільства, та про наявність
законних підстав для стягне
ння з ВАТ «Дніпрошина» в дохо
д держави 12000000,00 грн. вартості по
ставленого ТОВ «Укрінтерпро
м» товару та з ТОВ «Укрінтерп
ром» на користь ВАТ «Дніпрош
ина» такої ж суми грошових ко
штів, не відповідає обставин
ам справи та ст.ст.207,208,250 Господа
рського кодексу України.
При фактичному повному та п
равильному встановлені обст
авин справи суд першої інста
нції разом з тим безпідставн
о керувався нормами ГПК Укра
їни, а не КАС України та в пору
шення ст.158 КАС України виклав
своє рішення не у формі поста
нови. Порушення судом першої
інстанції норм процесуально
го права призвело до прийнят
тя судового акта, який не пере
дбачений в адміністративном
у судочинстві, а отже є незако
нним, у звязку з чим рішення
суду першої інстанції відпо
відно до ст.229 КАС України тако
ж підлягає скасуванню з ухва
ленням постанови про відмову
в задоволенні позовних вимо
г з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.220, 223, 229,230,232 Кодек
су адміністративного судочи
нства України, Вищий адмініс
тративний суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ «Дні
прошина» задовольнити частк
ово, скасувати постанову Дні
пропетровського апеляційно
го господарського суду від 19.0
4.2006 р. та рішення господарськог
о суду Дніпропетровської обл
асті від 24.01.2006 р.
В позові СДПІ по роботі з ве
ликими платниками податків у
м. Дніпропетровську до ВАТ «Д
ніпрошина» та ТОВ «Укрінтерп
ром» про визнання недійсним
договору постачання №22/09/1159/03/КП
від 05.12.2003 р. відмовити.

Постанова набирає законн
ої сили з моменту проголошен
ня, але може бути переглянута
Верховним Судом України з пі
дстав та в порядку, передбаче
них статтями 236-238 Кодексу адмін
істративного судочинства Ук
раїни.

Головуючий

Усенко Є.А.

Судді

Голубєва Г
.К.

Костенко М.І.

Рибченко А.О.

Федоров М.О.

З оригіналом згідно
Суддя
Усенко Є.А.