Справа № 4-2400/05
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2007-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007
року м.
Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Бутенка В.І.,

Сороки М.О. (доповідача),

Штульмана
І.В.,

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

провівши в порядку касаційного провадження
попередній розгляд адміністративної справи за скаргою ОСОБА_1 та Витвицької Ганни
Василівни про визнання недійсним рішення Оболонської сільської ради від
20.11.2002р. № 49-03/02,

встановила:

У червні 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням сесії Оболонської сільської ради від 20.11.2002р. № 49-03/02
громадянам села Оболоня було надано дозвіл на ремонт старої ділянки дороги -
в'їзду з вулиці ІНФОРМАЦІЯ_1 на вулицю ІНФОРМАЦІЯ_2. Вважали, що вказаним
рішення сесії порушено санітарні та протипожежні норми, а також їх права як
землекористувачів. У зв'язку з цим просили суд визнати зазначене рішення
Оболонської сільської ради недійсним.

Рішенням Долинського
районного суду від 11 липня 2003 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2003 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просить судові рішення
скасувати.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що згідно довідки Долинської районної архітектури № 20/1-6 від
24.02.2003 р. віддаль від будинку ОСОБА_1 до червоної лінії вулиці складає 4,30 метри, що
відповідає державним будівельним нормам, які передбачають віддаль від житлового
будинку до червоної лінії вулиці не менше 3 метрів.

Висновок суду про те, що рішенням Оболонської сільської
ради від 20.11.2002р. № 49-03/02 право користування земельною ділянкою
позивачів не порушено, відповідає фактичним
обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано
погодився із таким висновком і доводи касаційної скарги його не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства
України (далі КАС України) підставами касаційного оскарження судового рішення є
порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і процесуального права та відсутні передбачені ст. 227 КАС України підстави для їх обов'язкового скасування.

Враховуючи наведене,
колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
ст. ст. 220, 220-1, 221, 223, 224, 230, 231
КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а рішення Долинського районного суду
від 11 липня 2003 року і ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2003 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судові рішення Вищого адміністративного суду
України, які ухвалені в порядку касаційного провадження, можуть бути
оскарженими лише за винятковими обставинами протягом одного місяця з дня
відкриття таких обставин шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду
України.

Судді:
(підписи)

З оригіналом згідно

суддя: