Справа № 4-1919/05/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31 січня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду
України у складі :

Суддів: Бутенка В. І.,

Лиски
Т. О. (доповідач),

Панченка О. І.,

Сороки М. О.,

Штульмана І. В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній
розгляд адміністративної справи за скаргою ОСОБА_1 на дії Державної
податкової адміністрації у Донецькій області, за касаційною скаргою
Державної податкової адміністрації у Донецькій області на рішення Київського
районного суду м. Донецька від 13 вересня 2004 року та ухвалу Апеляційного
суду Донецької області від 20 січня 2005
року, -

В С
Т А Н
О В И
Л А :

Рішенням
Київського районного суду м. Донецька від 13 вересня 2004 року скарга ОСОБА_1
на дії Державної податкової адміністрації у Донецькій області щодо поновлення
на посаді, стягнення грошового і речового забезпечення за час вимушеного
прогулу задоволена.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від
20 січня 2005 року апеляційна скарга Державної податкової адміністрації у
Донецькій області відхилена, а рішення Київського районного суду м. Донецька
від 13 вересня 2004 року залишене без змін.

У касаційній
скарзі на рішення Київського районного суду м. Донецька від 13 вересня 2004
року та ухвалу Апеляційного суду
Донецької області від 20 січня 2005 року Державна податкова
адміністрація у Донецькій області ставить питання про скасування судових рішень
в зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та ухвалення
нового рішення про відмову у задоволенні скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та
обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ч.3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Задовольняючи
скаргу, суди виходили з того, що пп. «д» п. 1 ст. 22 Закону України «Про
загальний військовий обов'язок і військову службу» граничний вік перебування на
військовій службі для старших офіцерів, зокрема підполковників, встановлено до
50 років.

Даний Закон
має вищу юридичну силу відносно Положення про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29. 07. 1991 р. № 114, яке
застаріло і не враховує зміни, які
сталися в суспільстві, суперечить Конституції України, законам та іншим нормативно-правовим
актам.

Суди першої
та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку, що наказ про
звільнення є незаконним і правильно застосували до спірних правовідносин сторін
Закон України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу».

Згідно з ст.. 224 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального
права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, оскільки судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної
скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 2201, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л
И Л А :

Касаційну
скаргу Державної податкової адміністрації у Донецькій області залишити без
задоволення, а рішення Київського
районного суду м. Донецька від 13 вересня 2004 року та ухвалу Апеляційного
суду Донецької області від 20 січня 2005
року - без змін .

Ухвала оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 237 КАС
України.

Судді :

(підпис) В. І. Бутенко

(підпис) Т. О. Лиска

(підпис) О. І. Панченко

(підпис) М. О. Сорока

(підпис) І. В. Штульман

З оригіналом згідно суддя Т. О.
Лиска