Справа № 2-а-27/2007р.
Суддя: Линник В.Я.
Дата ухвалення: 2007-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-27/2007 р.
Ірпінський міський суд
ПОСТАНОВА іменем України

26
лютого 2007 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого
судді Линника В.Я.

суддів Рудніченко О.М.,

Кашперської Т.Ц.

при секретарі Бойчук В.В., Бегур Л.Л.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної
податкової адміністрації України, Державної податкової інспекції у
м. Ірпені Київської області про зобов'язання скасувати
ідентифікаційний номер; виключити ідентифікаційний номер та всю інформацію з державного
реєстру фізичних осіб; проставити відмітку в паспорті про наявність права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру; здійснювати в
подальшому облік платника податків та інших обов'язкових платежів за раніше
встановленими формами обліку без застосування ідентифікаційного номеру; знищити
облікову картку з ідентифікаційним номером, -

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов адміністративний
позов ОСОБА_1, який просив суд зобов'язати Державну податкову адміністрацію
України скасувати його ідентифікаційний
номер, виключити ідентифікаційний номер та всю інформацію про нього з
державного реєстру фізичних осіб - платників
податку та інших обов'язкових платежів, знищити його облікову картку; зобов'язати Державну податкову інспекцію
у м. Ірпені Київської області і Державну податкову адміністрацію України
здійснювати в подальшому його облік як платника податків та інших обов'язкових
платежів за раніше встановленими формами обліку без застосування
ідентифікаційного номеру, за ім'ям,
прізвищем та по-батькові та за місцем проживання; зобов'язати Державну
податкову інспекцію у м. Ірпені Київської області проставити в його
паспорті на сторінці 7
або 8, або 9 відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номеру і завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою.

При цьому свої вимоги обґрунтовував тим, що він є віруючим громадянином та
вірним Української православної церкви, сповідує православну релігію.
Відповідно до вчення православної церкви ідентифікаційний номер, що надається
податковою службою, є числом звіра, а тому суворо застерігає своїх вірних про
те, що приймати ідентифікаційний код не можна. Тому він, будучи переконаний в
істинності святого письма та вчення православної церкви, звернувся до
відповідачів із заявами з проханням скасувати його ідентифікаційний номер;
виключити ідентифікаційний номер та. всю
інформацію про нього з державного реєстру фізичних осіб; проставити відмітку в
його паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номеру; здійснювати в подальшому його облік як
платника податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленими
формами обліку без застосування
ідентифікаційного номеру; знищити його облікову картку з ідентифікаційним номером.
Однак, в задоволенні його вимог йому було відмовлено, в зв'язку з чим було
порушені його права на альтернативну форму обліку без застосування
ідентифікаційного номеру; не бути включеним до державного реєстру; здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номеру, передбачені статтями 1, 5, 7 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб
- платників
податків та інших обов'язкових платежів».

Від Державної податкової інспекції у м. Ірпені Київської області до суду
надійшло заперечення проти позову, де
зазначено, що відповідачі не визнають позов та вважають вимоги безпідставними і
необгрунтованими. В обгрунтування цього представник відповідачів Глівая
С.В. вказала, що дійсно позивачем до відповідачів була подана заява з проханням
проставити відмітку в його паспорті про наявність
права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру; зберегти за
ним раніше встановлену форму обліку; виключити з державного реєстру
відомості про його індивідуальний ідентифікаційний номер та загальні відомості
про нього; знищити його облікову картку з особистими даними про нього та на
підставі якої були внесені дані та присвоєно йому ідентифікаційний код. Однак,
на заязу позивача йому було направлено відповідь, в якій роз'яснено порядок
внесення відмітки до

паспорту, з одночасним надісланням позивачу
бланку заяви про відмову від ідентифікаційного номеру форми В1. Вважала, що дії відповідачів були правомірні, у відповідності до
Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, затверджений спільним
наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства внутрішніх справ України від 19.10. 04 №
602/1226, зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 20 жовтня 2004 р. за № 1345/9944.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адміністративний позов
позивача підтримав, підтвердив обставини, наведені в
ньому, просив суд задовольнити позовні вимоги позивача.

Представники відповідачів Глівая С.В., Бржезинська О.В., Давидова Н.В позов не визнали, підтвердили
обставини наведені в запереченнях до позову, просили позов залишити без
задоволення.

Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши докази по
справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися
з адміністративним позовом особа, яка вважає, що
порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність порушення прав позивача з
боку відповідачів при його звільненні зі служби, суд керується наступним.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачу ОСОБА_1 11.03.1998 р. відповідно до довідки від 08.06.1998 р. (а.с. 67) було присвоєно ідентифікаційний
номер. Позивач є віруючим громадянином, сповідує православну
релігію, є священиком Української православної церкви, про що свідчить грамота канцелярії Київської митрополії (а.с. 66). Тому він, будучи переконаний в істинності святого письма та вчення православної церкви, звернувся
до відповідачів із заявами (а.с. 74, 79) з проханням скасувати його ідентифікаційний номер; виключити ідентифікаційний
номер та всю інформацію про нього з державного
реєстру фізичних осіб; проставити відмітку в його паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номеру; здійснювати в подальшому його облік як платника податків та інших обов'язкових платежів за раніше
встановленими формами обліку без застосування
ідентифікаційного номеру; знищити його облікову картку з ідентифікаційним номером.

Судом встановлено, що в задоволенні його вимог відповідачами йому було
відмовлено і направлено відповіді (а.с. 75-76, 78), в яких роз'яснено порядок внесення відмітки до паспорту
шляхом подання до податкової інспекції бланку заяви про відмову від
ідентифікаційного номеру форми В1 у відповідності
до Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів,
затвердженого спільним наказом Державної податкової
адміністрації України, Міністерства внутрішніх справ України від 19.10. 04 №
602/1226, зареєстрований в Міністерстві
юстиції У країни 20 жовтня 2004 р. за№ 1345/9944.

Виходячи з положень ст. 1 Закону України "Про Державний
реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів", відповідно до яких Державний
реєстр фізичних осіб -платників податків та інших
обов'язкових платежів (далі - Державний реєстр) створюється для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб,
зобов'язаних сплачувати податки, збори, інші обов'язкові платежі до бюджетів та
внески до державних цільових фондів у порядку і на умовах, що визначаються
законодавчими актами України.

У той же час, відповідно до ч. 2 ст. 1 цього Закону, передбачена можливість ведення обліку платників податку, які через свої релігійні або інші переконання
відмовляються від прийняття податків та інших обов'язкових платежів.

Статтею 1 Закону України "Про Державний
реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів" передбачено, що для осіб, які
через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно
повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються
раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб
робиться відмітка про наявність у них права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Крім того, будь-яких застережень щодо застосування норм Закону по
відношенню до осіб, яким цей номер був присвоєний раніше, Закон не містить.

Отже, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо
відмови від ідентифікаційного номеру та проведення його обліку як платника
податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленими формами обліку
є правомірними.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів внести до паспорта
скаржника відмітку про наявність у нього права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера, оскільки Законом України "Про Державний реєстр
фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових платежів" передбачено вносити такі записи
органом, який присвоює ідентифікаційні номери фізичним особам -платникам
податків та інших обов'язкових платежів.

Вимога ж позивача зобов'язати Державну податкову
адміністрацію України скасувати його ідентифікаційний номер та виключити з
Державного реєстру відомості про індивідуальний ідентифікаційний номер та
загальні відомості про нього суперечить вимогам частини 8 статті 5 Закону України
"Про державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших обов'язкових платежів", якою передбачено,
що зміни та уточнення щодо даних, занесених до Державного реєстру під час
реєстрації, вносяться державними податковим інспекціями за місцем постійного
проживання платників податків та інших обов'язкових платежів.

За таких
обставин суд частково задовольняє заявлені позивачем позовні вимоги

На підставі ст.ст. 8,
24, 35 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 5 Закону України «Про Державний
реєстр фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових платежів», керуючись ст.ст. 2, 4, 9, 11, 71, 86, 158-163 КАС
України суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації
України, Державної податкової інспекції у м. Ірпені Київської області про
зобов'язання скасувати ідентифікаційний номер; виключити ідентифікаційний номер
та всю інформацію з державного реєстру фізичних осіб; проставити відмітку в
паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номеру; здійснювати в подальшому облік платника податків та інших обов'язкових
платежів за раніше встановленими формами обліку без застосування
ідентифікаційного номеру; знищити облікову картку з ідентифікаційним номером
задоволити частково.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Ірпені Київської області
виконати відносно ОСОБА_1 вимоги ч. 2
ст. 1 Закону
України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів»,
застосувати до нього раніше встановлені форми обліку платників податків та
інших обов'язкових платежів і анулювати інформацію про нього з Державного
реєстру фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових платежів.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Ірпені Київської області
зробити в паспорті ОСОБА_1 на сторінках 7-9
відмітку наступного змісту: «Має право здійснювати будь-які платежі без
індивідуального ідентифікаційного номеру», завірити її підписом відповідальної
особи та гербовою печаткою.

В решті позову
відмовити.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Ірпені Київської області
судові витрати в розмірі 03,40
грн. (три гривні 40 коп.) на
користь ОСОБА_1.

Постанову в
повному обсязі буде складено до 03
березня 2007 року.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через
Ірпінський міський суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі та наступного подання
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву не було подано, а у випадку подання заяви - після закінчення
строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було,подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.