Справа № 22-а-367/07
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2007-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий по 1-й інстанції: Гладій С.В.
Справа №
22-а-367/07 Господарський суд Хмельницької
ряд.ст.зв. № 23
Доповідач: Олендер І.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

07
червня 2007 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Кушнерика
М.П.,

Пліша М.А.,

при секретарі Соколовській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м.
Хмельницькому на постанову Господарського суду Хмельницької області від 29
березня 2007 року по справі № 20/127-НА за адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в м. Хмельницькому
про скасування рішення НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій, -

в с т а н о в и л
а :

29 березня 2007 року Господарським судом Хмельницької
області прийнято постанову по справі № 20/127-НА за
адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у м. Хмельницькому про скасування рішення НОМЕР_1 про
застосування штрафних санкцій, якою позов
задоволено.

Вказану постанову суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач ДПІ у
м.Хмельницькому, представник якої в поданій апеляційній скарзі покликається на
те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням як
процесуального, так і матеріального права, в зв'язку з чим просить постанову
скасувати та постановити нову, якою повністю відмовити в задоволені позову.

Як на доводи в своїй апеляційній скарзі
відповідач покликається на те, що перевірка позивача проводилась відповідно до
плану проведення перевірок на грудень 2006 року, який затверджений, та на
підставі направлень на перевірку НОМЕР_2, НОМЕР_3, що не суперечить вимогам ст.
8, п.1, п.2 ст. 11, ст. 11-1, ст. 11-2 Закону України “Про державну податкову
службу в Україні” та узгоджувалась з вимогами ст.ст. 15, 16 Закону України “
Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”. Таким чином перевірка позивача була
включена до плану проведення перевірок відділом оперативного контролю ДПА у Хмельницькій
області на грудень 2006 року, була правомірною та проведена згідно вимог
чинного законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав
доводи апеляційної скарги, просить її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти доводів
апеляційної скарги та вважає, що постанова суду прийнята на підставі норм
чинного законодавства без порушення норм процесуального та матеріального права,
а тому підстав для її скасування не вбачає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача на
підтримання апеляційної скарги, позивача на заперечення проти апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Розглядаючи спір та приймаючи постанову про задоволення позову, суд першої
інстанції підставно і обґрунтовано виходив із вимог ст.ст. 10, 11-1, 11-2
Закону України “Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990 року із
змінами і доповненнями та ст.15 Закону України “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від
06.07.1995 року із змінами і доповненнями, та з врахуванням предмету
доказування, який стосувався правомірності проведення перевірки вцілому, дійшов
висновку про її невідповідність вимогам закону та здійснення не на підставах і
не у спосіб, що визначені нормами вказаних законів.

При цьому суд першої інстанції правильно, на підставі наявних доказів,
встановив, що у грудні 2006 року ДПІ у м. Хмельницькому були проведені
перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу позивачем, про що свідчать копії направлень
на перевірку (а.с. 14-15) та саме за наслідками перевірки було складено
відповідний акт про порушення р.ІІ ст.3 п. 9, п. 11, п. 13 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, який в подальшому став підставою для прийняття
оскаржуваного рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій до
позивача.

Судом зроблено правильний висновок про те, що відповідачем не дотримана,
передбачена чинним законодавством України, процедура проведення перевірки, а
отже базування оспорюваного рішення органу державної податкової служби на
основі такої неправомірної перевірки є неможливим, оскільки представником
апелянта не доведено, що керівником вказаного органу ДПС приймався наказ про
проведення планової перевірки, не доведено, що позивачу направлялось письмове
повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення проведення перевірки,
фактично встановлено, що такі відсутні. Поряд з
цим наявно лише доказ того, що така перевірка проводилась на підставі наявного
у матеріалах справи плану проведення перевірок субєктів підприємницької діяльності
у сфері готівкового обігу на грудень 2006 року (а.с. 42-44).

Також безспірно встановлено, що всупереч вимогам закону у
направленнях на перевірку працівників ДПІ у м. Хмельницькому не зазначено виду
перевірки, дату початку та закінчення перевірки.

Крім того правильний є висновок суду, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 19
Конституції України, яка встановлює обов'язок органів державної влади, їх
посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції також правильно взято до уваги і те, що відповідно
до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного
висновку про невідповідність проведеної відповідачем перевірки вимогам закону
через неможливість віднесення її до категорії планової чи позапланової з огляду
на законодавчо визначені підстави та процедуру проведення.

Оскільки ДПІ у м. Хмельницькому при організації та проведенні перевірки
приватного підприємця ОСОБА_1 діяла всупереч ч. 2 ст. 19 Конституції України,
не на підставах та не у спосіб, що передбачені законами України, то результати
вказаної перевірки колегія суддів вважає як такі, що одержані незаконно. Відтак
вони не можуть бути підставою для прийняття оспорюваного рішення НОМЕР_1 про застосування
штрафних (фінансових) санкцій до позивача.

Постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно
з'ясованих обставинах, відповідає вимогам ст.ст. 2, 10, 11, 71, 72, 138, 143,
159, 161-163 КАС України, ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 10, 11-1, 11-2
Закону України “Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990 року із
змінами і доповненнями та ст. 15 Закону України “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від
06.07.1995 року із змінами і доповненнями, доводи апеляційної скарги її не
спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції не
має.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198,
200, 205, 206 КАС України, колегія
суддів -

у
х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Господарського суду
Хмельницької області від 29 березня 2007 року по справі № 20/127-НА за
адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у м. Хмельницькому про скасування рішення НОМЕР_1 про
застосування штрафних санкцій - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після проголошення.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді: М.П.Кушнерик

М.А.Пліш