Справа № 2-А-201/07
Суддя: Рижиков В.Г.
Дата ухвалення: 2007-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-A-201
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2007 року
м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в
складі: головуючого - судді Рижиков В.Г.

при секретарі Петканич Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Мукачево адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини
А-4324 про стягнення заборгованості компенсації вартості продовольчого
забезпечення ,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним
позовом до військової частини А4324 про стягнення грошової компенсації за
продовольче забезпечення, в якій просить суд винести рішення яким: зобов'язати
командування військової частини А-4324 виплатити йому заборгованість сумі 5439
(п'ять тисяч чотириста тридцять дев'ять) грн. 79 коп., грошової компенсації
замість недоотриманого продовольчого пайка.

Позов мотивує тим, що він перебуває на військовій службі
у військовій частині A3737,
на продовольчому та фінансовому забезпеченні знаходиться у в/ч А-4324.

Всупереч діючому законодавству в/ч А-4324 не
розрахувалась з ним в повному обсязі та не виплатила йому компенсації вартості
продовольчого забезпечення починаючи з 10.03.2000
р.

Згідно ч. 2
ст. 17 Конституції
України "... Держава
забезпечує соціальний захист громадян України, які знаходяться на службі в
Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх
сімей". До того ж ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" свідчить "...
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки або, по їх бажанню, грошову компенсацію".
А згідно ч. 4 ст. 9 порядок і розміри грошового і матеріального забезпечення
військовослужбовців і компенсації замість продовольчих пайків встановлюються
Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта грошових доходів.

На вимогу вищезгаданих законів, з метою раціонального
забезпечення військовослужбовців продовольством, Кабінетом Міністрів України
була прийнята Постанова № 316 від 12.03.1996 року "Про норми забезпечення
продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України і інших
військових формувань.".

Відповідно до вищезгаданої Постанови до 10.03.2000 року
він забезпечувався продовольчим пайком по нормі НОМЕР_1 (згідно посади), а з
11.03.2000 року Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних
засобів" від 17.02.2000 року, була припинена дія ч. 2 ст. 9 Закону України
"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців" в частині
отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і речового майна або, по їх
бажанню, грошової компенсації. Але цей пункт не відміняє ч. 1 ст. 9 даного Закону,
який гарантує матеріальне, продовольче і інші види забезпечення
військовослужбовцям. Ніхто не має права обмежувати військовослужбовців і членів
їх сімей в правах і свободах, встановлених законодавством.

Отже, у зв'язку з тим, що дія норми НОМЕР_1 постанови Кабінету Міністрів України
припинена, йому повинні були перевести на іншу норму продовольчого
забезпечення. Оскільки якнайменшу вартість цих всіх норм продовольчого забезпечення
має норма НОМЕР_2, то його
повинні були забезпечувати саме за даною нормою.

Згідно ст. 16
Закону України "Про Збройні Сили України" в редакції від 05 жовтня 2000 року вказано, що
держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і осіб,
звільнених в запас, а також гарантує отримання за рахунок держави фінансової,
речової, продовольчої і інших видів забезпечення. Що в черговий раз підтверджує
його гарантоване державою право на забезпечення його продовольством.

На виконання вимог ст. 16 Закону України "Про Збройні Сили України"
постанова Кабінету Міністрів України №
426 від 29.03.2002 року
були затверджені норми харчування військовослужбовців і інших військових
формувань.

Також слід вказати на те, що частина 3 статті 22 Конституції
України вимагає: "..
.при ухваленні нових законів або внесенні змін до діючих законів не
допускається зменшення змісту і об'єму існуючих прав і свобод".

Враховуючи вищесказане, він вважає, що порушено його
законне гарантоване державою право на отримання продовольчого забезпечення за
рахунок держави, унаслідок чого у військовій частині

утворилася заборгованість перед ним в сумі - 5439 (п'ять тисяч
чотириста тридцять дев'ять) грн. 79
коп., що підтверджується довідкою за №
1342 від 03 листопада
2006 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, і подав суду в
письмовій формі заяву, в якій просить дану справу розглянути у його
відсутності.

Представник відповідача військової частини А-3432 в
судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, будучи належним чином
повідомлений про час місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі наявні докази
у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до
задоволення за таких підстав.

Правовідносини між сторонами регулюються положеннями ст. 58 Конституції
України, ст. 17 Закону
України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду
з прав людини", ст. 9
Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей".

Згідно чинного законодавства, реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних
на час виникнення спірних правовідносин нормативно -правових актів
Законодавства України, не може бути поставлена у залежність від бюджетних
асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як
на причину невиконання. У випадках коли з набуттям чинності певним законом,
його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до
спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у
особи певного права.

Згідно вимог ст. 9
Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" військовослужбовці одержують за рахунок держави
грошове забезпечення, а також продовольчий пайок або за бажанням військовослужбовця
грошову компенсацію замість нього.

Відповідно до ч.І ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав людини" у випадках, коли з набуттям
чинності певним його нормами призупиняється дія положень закону, що був
прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовує закон, що діяв на момент
виникнення у особи відповідного права.

Судом встановлено, що позивач перебуває на військовій
службі у військовій частині А3737, на продовольчому та фінансовому забезпеченні
знаходиться у в/ч А-4324 (
а.с. 7 ).

Згідно довідки №
1342 від 03.11.2006 року
військова частина заборгувала позивачу компенсацію за продовольче забезпечення
в розмірі 5439,79 грн. (а.с. 4).

Невиплата вказаної суми за весь період з 2000 р. є грубим
порушенням чинного законодавства і його прав як військовослужбовця.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 58 Конституції
України, ст. 17 Закону
України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду
з прав людини", ст. 9
Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей", ст.ст. 159,
160-164, 167 КАС України,

суд-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини А-4324 про
стягнення заборгованості компенсації вартості продовольчого забезпечення - задовольнити.

Зобов'язати командування військової частини А-4324
виплатити ОСОБА_1 заборгованість в сумі 5439
(п'ять тисяч чотириста тридцять дев'ять) грн. 79 коп., грошової
компенсації замість недоотриманого продовольчого пайка.

На постанову суду протягом 10-ти днів може бути подана
заява про її апеляційне оскарження та на протязі 20-ти днів з дня подачі заяви
може бути подана апеляційна скарга.

Головуючий