Справа № 22-а-89-Ф/07
Суддя: Мамасуєва Л.О.
Дата ухвалення: 2007-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа №
Головуючий суду першої інстанції Онищенко
Суддя-доповідач суду апеляційної інстанції Мамасуєва Л.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року колегія
суддів судової палаті у цивільних справах Апеляційного суду АР Крим у м.
Феодосії у складі:

головуючого -
судді Ломанової И.О.

суддів: - МамасуєвоїЛ.О.,
Притуленко О.В.

при секретарі -
Арутунян Т.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії
адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Представництва
Фонду майна Автономної Республіки Крим у м. Джанкой. Армянськ, Красноперекопськ
та у Джанкойському, Первомайському і Красноперекопському районах. Фонду майна
Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна України про стягнення
заробітної плати та витрат на службові відрядження, за апеляційною скаргою
Фонду державного майна України на постанову Джанкойського міськрайонного суду
АРК від 05.09.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2006
року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Представництва Фонду майна АР
Крим у містах Джанкой, Армянськ, Красноперекопськ та у Джанкойському,
Первомайському і Красноперекопському районах (далі - Представництво
Фонду майна АР Крим), Фонду майна АР Крим, Фонду державного майна України про
стягнення заробітної плати в сумі 8291
грн.08 коп. і
витрат на службові відрядження в сумі 146
грн. 74 коп., а
усього- 8437 грн. 82 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває у
трудових відносинах з Представництвом Фонду майна АР Крим. На підставі листа
Фонду державного майна України від 20 січня 2005 року № 10-14-20681, яким
повідомлено про припинення з 1 січня 2006 року фінансування Представництва
Фонду майна АР Крим за рахунок коштів Державного бюджету України, Фондом майна
АР Крим було прийнято рішення (наказ №27 від 21 січня 2006 року) про ліквідацію
Представництва Фонду майна АР Крим. Внаслідок прийняття відповідачами
зазначених рішень, з І січня 2006 року позивачеві не виплачується належна йому
заробітна плата, заборгованість з виплати якої на час розгляду справи судом
складає 8291 грн.08 коп. і витрат на службові відрядження в сумі 146 грн. 74
коп., а усього - 8437 грн. 82 коп.

Вказану суму позивач просив стягнути з Фонду державного
майна України, Фонду майна АР Крим та Представництва Фонду майна АР Крим.

Постановою Джанкойського міськрайонного суду АРК від 05.09.2006 року позовні
вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Фонду державного майна України на користь
позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 8291, 08 грн., та витрати
на відрядження 146,74 грн.
Загальна сума стягнутих коштів -
8437 грн. 82 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що
фінансування Представництва Фонду майна АР Крим за кодом програмної
класифікації видатків 6611010
«Керівництво та управління у сфері державного майна» має проводитись за
рахунок коштів Державного бюджету України, що передбачено Положенням про
Представництво Фонду майна АР Крим, в якому визначено його фінансування за
рахунок Державного бюджету, а також постановою Ради Міністрів АР Крим від 10 квітня 2003 року № 172, яке у
встановленому законом порядку не скасовано і не визнано недійсним.

На постанову суду від 5 вересня 2006
року Фондом державного майна України подана апеляційна скарга, в якій
ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови і ухвалення нового
рішення - про
стягнення заборгованості по заробітній платі на користь позивач з Фонду майна
АР Крим.

Апелянт вважає, що пунктом 9 Указу Президента України «Про органи приватизації в
Автономній Республіці Крим» від 18
серпня 1995 року № 757/95, яким передбачено
утримання Фонду майна АР Крим і його Представництв у містах і районах АР Крим
за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, бюджетом АР Крим та
бюджетами міст і районів, і відповідно до якого фінансування 68 штатних одиниць
Фонду майна в АР Крим (осіб, які працюють у Представництвах фонду) передбачено
за рахунок Державного бюджету України, не відповідає вимогам статті 85 Бюджетного
кодексу України, якою заборонено фінансування бюджетних установ одночасно з
різних бюджетів.

Крім того, апелянт вважає, що Представництва були
створені Фондом майна АР Крим, їх гранична чисельність була визначена Фондом
майна АР Крим, у зв'язку з чим Фонд Державного майна України не є його
засновником та роботодавцем працівників Представництв і не може нести
відповідальність із заборгованості з виплати заробітної платі вказаним
працівникам.

У запереченнях Фонду майна АР Крим на апеляційну скаргу
ставиться питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а
оскаржуваної постанови суду -
без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи
апеляційної скарги, заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, вислухавши
пояснення представника Фонду майна АР Крим, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є державним
службовцем, з 20 травня 2002 року був
призначений за конкурсом на посаду спеціаліста першої категорії Представництва
Фонду майна АР Крим (а.с. 4).
Представництво Фонду майна АР Крим є юридичною особою, який створений
Фондом майна АР Крим та знаходиться у його підлеглості, утримується за рахунок
Державного бюджету України, що передбачено Положенням про Представництво Фонду
майна АР Крим і постановою Ради Міністрів АРК № 172 від 10 квітня

2003 року. Внаслідок того, що Представництво фінансується
і Державного бюджету України,
кошти у бюджеті АР Крим на його утримання не передбачені.

З матеріалів справи також вбачається, що Фонд Державного
майна України листом від 21
липня 2005 року
запропонував Фонду майна АР Крим підготувати та подати до Департаменту
фінансової роботи Фонду державного майна України інформацію про розподіл
доведеного граничного обсягу витрат на 2006
рік за розгорнутими кодами економічної класифікації видатків, згідно з
класифікатором, а також заповнити бюджетну пропозицію за програмою на 2006 рік. Вказаний
лист був розглянутий Фондом майна АР Крим як розпорядником коштів для створених
ним Представництв, пропозиції були підготовлені та направлені на адресу Фонду
Держмайна України 25 липня 2005 року.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про те, що кошторис Фонду державного майна України на 2006 рік був
сформований з урахуванням витрат на утримання Представництв Фонду майна АР
Крим, в тому числі Представництва фонду майна АР Крим.

Вказані висновки суду підтверджені постановою
Господарського суду АР Крим від 5
червня 2006 року. що
набрала законної сили 21
вересня 2006 року.
Вказаною постановою скасовано рішення Фонду державного майна України від 20 грудня 2005 року № 10-14-20681 про припинення
фінансування за рахунок Державного бюджету України Фонду майна АР Крим та його
представництв у містах та районах. Фонд державного майна України зобов'язаний
поновити фінансування Представництва Фонду майна АР Крим із державного бюджету
України та здійснювати фінансування до повного завершення ліквідаційної
процедури.

Господарський суд АР Крим вказав, що представництва,
утворені Фондом майна АР Крим, є органами приватизації як державного так і
комунального майна, вони надають звітність як за програмною класифікацією
витрат Державного бюджету, так і за кодами тимчасової класифікації витрат
місцевих бюджетів.

Відповідно до пункту 4 статті 23
Бюджетного кодексу України, витрати спеціального фонду бюджету мають
постійне бюджетне призначення, яке надає право провадити їх виключно у межах та
за рахунок відповідних бюджетних надходжень до спеціального фонду згідно з
законодавством, якщо Законом України «Про державний бюджет України» не
встановлено іншого.

Витрати, пов'язані з виконанням Програми приватизації,
плануються відповідно до Бюджетного кодексу України за рахунок коштів
спеціального фонду до відповідного бюджету (державного або місцевого) залежно
від форми власності об'єкту приватизації.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що Фонд державного
майна України помилявся відносно того, що Фонд майна АР Крим і його
представництва у містах та районах фінансуються з Державного бюджету України та
за рахунок коштів бюджету АР Крим.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про
те, що Фонд майна АР Крим фінансується за рахунок коштів загального фонду
бюджету АР Крим, а Представництво Фонду майна АР Крим - за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Помилкова думка Фонду державного майна України про
здійснення фінансування Представництва Фонду майна АР Крим із різних бюджетів
привела до порушень вимог чинного законодавства, в тому числі Кодексу законів
про працю України, внаслідок чого позивача було позбавлено гарантованої
Конституцією України заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що належним відповідачем у справі є Фонд державного майна
України, оскільки він є головним розпорядником бюджетних коштів для Фонду майна
АР Крим, в частині фінансування його представництв у містах та районах, на
нього покладений обов'язок зі здійснення фінансування вказаних представництв з
Державного бюджету України.

Оскільки припинення фінансування Представництва Фонду
майна АР Крим мало місце внаслідок неправомірних дій Фонду державного майна
України, суд першої інстанції правомірно стягнув з нього заборгованість із
заробітної плати та витрати на службові відрядження позивача.

Доводи апеляційної скарги не містять безперечних доказів,
які б спростовували висновки суду першої інстанції. Вказані доводи були
предметом розгляду суду першої інстанції, їм дана належна правова оцінка, з
якою колегія суддів погоджується.

Підстав до скасування оскаржуваної постанови суду першої
інстанції та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 198,
200 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду АРК у м. Феодосії,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду державного майна України
відхилити.

Постанову Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від 5 вересня 2006 року - залишити без
змін. Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця.