Справа № 4-2496/05/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2007-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

14 лютого 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.

суддів:
Амєліна С.Є., Гуріна М.І., Кобилянського М.Г., Юрченка В.В.,

розглянувши
у попередньому розгляді справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Котовської
об'єднаної державної податкової інспекції в Одеській області за касаційною
скаргою начальника Котовської об'єднаної державної податкової інспекції на
рішення Котовського районного суду Одеської області від 1 липня 2003 року та на
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2004 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2003 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність
начальника Котовської об'єднаної державної податкової інспекції в Одеській
області, посилаючись на те, що в силу релігійних переконань відповідно до
чинного законодавства має право здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера, але відповідач відмовив їй зробити в паспорті
відмітку. Вважаючи таку відмову незаконною, просила зобов'язати відповідача
зробити відмітку в її паспорті про право здійснювати платежі без
ідентифікаційного номера, вилучити з Державного реєстру її особисті дані та
присвоєний їй ідентифікаційний номер.

Рішенням Котовського районного суду Одеської області від 1 липня 2003 року
скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2004 року
резолютивну частину рішення Котовського районного суду від 1 липня 2003 року
змінено та викладено в наступній редакції: скаргу ОСОБА_1 задовольнити та
визнати бездіяльність Котовської об'єднаної державної податкової інспекції в
Одеській області неправомірною. Зобов'язати Котовську об'єднану державну
податкову інспекцію в Одеській області внести у паспорт ОСОБА_1 спеціальну
відмітку про наявність у неї права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номеру та надати інформацію Державній податковій
адміністрації України для внесення змін до Державного реєстру платників
податків та інших обов'язкових платежів.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, відповідач звернувся з
касаційною скаргою до Верховного Суду України, який направив її разом зі справою до Вищого
адміністративного суду України.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої та
апеляційної інстанції, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволені
вимог скарги, оскільки вважає, що суди першої та апеляційної інстанції неправильно застосували норми матеріального
та процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши за
матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального закону,
правової оцінки обставин у справі у межах, визначених ч. 2 ст. 220 КАС України,
колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення
касаційної скарги та скасування ухвалених по справі судових рішень.

Відповідно
до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових платежів» для осіб, які через свої релігійні або
інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше
встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У
паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Судами
першої та апеляційної інстанції обґрунтовано задоволено вимоги скарги ОСОБА_1
та зазначено, що платник податків в рамках діючого законодавства вправі
виконати свій конституційний обов'язок шляхом сплати податків і зборів без
присвоєння ідентифікаційного номера, обравши альтернативну форму обліку
платників податків.

Крім
цього, судами правильно зазначено, що Законом не передбачено обмежень
застосування згаданої норми щодо осіб, яким ідентифікаційний номер вже було
присвоєно. У той же час ч. 2 ст. 1 та ст. 5 Закону врегульовано питання обліку
осіб, які через свої релігійні та інші переконання відмовляються від прийняття
ідентифікаційного номера.

Оскільки оскаржувані судові
рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального закону,
колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 224, 230 КАС України, колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А :

Касаційну скаргу начальника Котовської об'єднаної державної податкової
інспекції Одеської області відхилити, а ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 20 січня 2004 року та рішення Котовського районного суду Одеської
області від 1 липня 2003 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірну
бездіяльність Котовської об'єднаної державної податкової інспекції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім випадків, передбачених ст.ст. 236,245 КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Д.В. Ліпський

СУДДІ : С.Є. Амєлін

М.І.
Гурін

М.Г.
Кобилянський

В.В. Юрченко