Справа № 22-а-3/07
Суддя: Расевич С.І.
Дата ухвалення: 2007-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-3/07 Категорія - 38
Головуючий в 1 інстанції Лапін
О.Ф. Доповідач Расевич С.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА іменем України

1 лютого 2007 року м. Луцьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської
області в

складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

суддів Киці С. І., Расевича С.І.

при секретарі Гордійчук І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до відділення у справах
громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб управління Мі­ністерства
внутрішніх справ України у Волинській області про визнання недійсним правового акту індивідуальної дії за апеляційною скаргою
представника відповідача на постанову Ко­вельського міськрайонного суду
Волинської області від 9 листопада 2006 року.

Особи, які беруть участь у справі: позивач - ОСОБА_1;

відповідач - відділення у справах громадянства,
міграції та реєстрації фізичних осіб управлін­ня Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській області; представник відповідача - Чирук Любов
Григорівна. Колегія суддів

встановила:

25 жовтня 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд із
зазначеним позовом.

Вимоги обґрунтовував тим, що відділення у справах
громадянства, міграції та ре­єстрації фізичних осіб управління
Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі - відділення) 13 жовтня 2006 року прийняло рішення НОМЕР_1 про видворення його з тери­торії України та заборону
подальшого в'їзду на територію України терміном на п'ять років. Вважає дане
рішення незаконним та таким що суперечить нормам чинного законодавства.

Зокрема вказує, що згідно п. 18 Правил в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через
її територію, позивач, як громадянин Вірменії, що
прибув в Україну на законних підставах, має право перебування на території країни за паспортним документом, зареєстрованим в
порядку, встановленому даними правила­ми. 17 серпня 2006 року термін дії паспорта закінчився
і він в установленому порядку зве­рнувся у посольство Вірменії в
Україні для продовження його дії, де був повідомлений, що да­не питання буде вирішено після отримання інформації з
місця постійного проживання.

По факту проживання із документами,
термін дії яких закінчився, щодо нього бу­ло складено протокол про порушення вимог ст. 203 КУпАП. За наслідками розгляду даного протоколу
постановою Ковельського міськрайонного суду від 9 жовтня 2006 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП та піддано адміністративному стягненню
у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Покликаючись на те, що відповідно до ст. 29 Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без грома­дянства" іноземці, які вчинили адміністративне
правопорушення, несуть відповідальність на

2

загальних підставах, вважає, що
видворення його за межі України у зв'язку із проживан­ням за документом, термін дії якого закінчився, є стягненням, яке накладено
на нього за одне й те ж правопорушення. Крім того порушено вимоги ст. 32 Закону
України „Про правовий статус іноземців та осіб без
громадянства" за якими іноземцю надається строк до ЗО днів для виїзду з України після прийнятого рішення, йому ж
встановлено строк до 23 жовтня 2006 року, що з врахуванням дати ознайомлення з вказаним рішенням, до дати ймовірного
видворення йому залишилось лише два дні. З
огляду на вище викладене вважає рішення про видворення протиправним та
просить його скасувати.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської області від 9 листопа­да 2006
року позов задоволено.

Постановлено визнати протиправними
та скасувати рішення відділення у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській області від 13 жовтня 2006 року НОМЕР_1 про видворення за межі України громадянина
Вірменії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження.

В апеляційній скарзі представник
відповідача, покликаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи, просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову
про відмову в позові.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, а
постанова скасуванню з ухваленням нової, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що відповідачем порушено п. 1 ст. 1 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав і основних
свобод людини. Однак такий висновок суду
суперечить наявним у справі доказам та не відповідає нормам матеріального
права.

Судом першої інстанції встановлено
і це відповідає фактичним обставинам спра­ви, що ОСОБА_1 в'їхав в Україну по паспорту ІНФОРМАЦІЯ_2 Республіки
Вірменія, вида­ному 17 серпня 1996 року. Згідно даного паспорту строк його дії закінчився 17
серпня 2006 року.

Постановами Ковельського
міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня та 9 жовтня 2006 року позивач визнаний винним у вчиненні адміністративного
правопору­шення, передбаченого ч. 1 ст. 203
КУпАП і підданий стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., а 3 жовтня 2006
року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 126 КУпАП і
підданий стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17 грн. Накладені адміністра­тивні
стягнення були виконані.

Рішенням відділення НОМЕР_1 від 13 жовтня 2006
року громадянина Вірменії ОСОБА_1 видворено за межі України і
зобов'язано його покинути терито­рію України до 23 жовтня 2006 року та заборонено в'їзд на
територію України терміном на п'ять років, про що зроблено
відмітку у національному паспорті ОСОБА_1. (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України „Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства" іноземець та особа без громадянства,
які вчинили злочин або адміністра­тивне правопорушення, після відбуття
призначеного йому покарання чи виконання адмініст­ративного стягнення може бути видворений за межі України. Рішення про
видворення його за межі України після відбуття ним
покарання чи виконання адміністративного стягнення приймається органом
внутрішніх справ за місцем його перебування з наступним повідом­ленням протягом
24
годин прокурора про підстави прийняття такого
рішення. За рішенням органу внутрішніх справ видворення
іноземця та особи без громадянства за межі України може супроводжуватися
забороною подальшого в'їзду в Україну строком до п'яти років. Строки заборони подальшого в'їзду в Україну обчислюються
з дня винесення вказаного рі­шення. Порядок виконання рішення про заборону
подальшого в'їзду в Україну визначається законодавством України.

Аналогічне положення міститься і в
ст. 1
Протоколу № 7 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, згідно якої іноземець,
який законно проживає на терито­рії держави, не може бути висланий
за її межі інакше ніж на виконання рішення, прийн­ятого відповідно до закону, і йому повинна бути надана можливість:

a)
наводити доводи проти свого
вислання;

вимагати перегляду своєї справи;

3

с) бути
представленим з цією метою перед компетентним органом або особою чи особами,
призначеними цим органом.

Іноземець може,бути висланий до здійснення своїх
прав, передбачених в пун­ктах l.a, b та с цієї статті, коли таке вислання необхідне в інтересах громадського по­рядку
або мотивується міркуванням національної безпеки.

Отже відділення в межах своєї компетенції та на
підставі норм закону прийн­яло рішення про видворення ОСОБА_1.
за межі України, оскільки це необхідне в інтересах громадського порядку.

В судовому рішенні суд посилається
на довідку Посольства Республіки Вір­менія в
Україні НОМЕР_2 від 14 серпня 2006 року, як на підставу належного
перебування позивача на території України. Однак
дані, викладені у довідці, не відповідають дійсно­сті. Так, номер паспорта та
дата його видачі не відповідають дійсним номеру та даті ви­дачі, а тому у суду
першої інстанції не було підстав класти дану довідку в основу по­становленого
судового рішення.

Таким чином постанову слід скасувати, а в позові
відмовити за його безпідставні­стю.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 207 КАС України, на підставі ст. 32 Закону України „Про правовий
статус іноземців та осіб без громадянства", ст. 1 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, колегія суддів -

постановила:

Апеляційну скаргу представника відповідача - відділення у справах громадянства, міграції та реєстрації
фізичних осіб управління Міністерства внутрішніх справ України у Во­линській
області Чирук Любові Григорівни задовольнити.

Постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської
області від 9 листопада 2006 року в даній
справі скасувати і ухвалити нову.

В позові ОСОБА_1 до відділення у справах
громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб управління Міністерства
внутрішніх справ України у Во­линській області про визнання недійсним рішення НОМЕР_1 від 13 жовтня 2006 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь відділення у справах
грома­дянства, міграції та реєстрації фізичних осіб управління Міністерства
внутрішніх справ Украї­ни у Волинській області одну гривню 70 копійок судових
витрат.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскар­жена шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: