Справа № К-20053/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2007-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

14
лютого 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Цуркана М.І.

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського
М.Г., Ліпського Д. В., Юрченка

В. В., -

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Тернопільської області від 21 березня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного військового комісаріату про
зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за вислугу років, стягнення суми
недоплаченої пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2005 року ОСОБА_1. ( далі позивач ) звернувся до суду з позовом до
Тернопільського обласного військового комісаріату ( далі відповідач ) про
перерахунок розміру пенсії, виплату недоотриманих сум, посилаючись на те, що
діями відповідача, який не перерахував раніше призначену йому пенсію з
врахуванням підвищення грошового забезпечення відповідних категорій
військовослужбовців, порушено його права та інтереси у сфері публічно-правових
відносин: конституційне право на рівне соціальне забезпечення, а також право на
належний рівень пенсійного забезпечення. Просить суд зобов'язати Тернопільський
обласний військовий комісаріат перерахувати йому пенсію з урахуванням:
щомісячної 100% надбавки, встановленої Указом Президента України від 23 лютого
2002 року № 173/2002 «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та
осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» - з 01 січня
2003 року; 90% щомісячної надбавки за безперервну військову службу у Збройних
Силах України від 05 травня 2003 року № 389/2003 «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства Внутрішніх Справ України, Адміністративної Державної
прикордонної служби України та Управління державної охорони України за
безперервну службу» - з 01 травня 2003 року; премії у розмірі 33, 3% - з 01
січня 2003 року; надбавки у розмірі 40% за особливі умови служби згідно Указу
Президента України від 14 липня 1999 року; надбавки за таємність з 01 січня
1995 року та стягнути з відповідача недоотриману пенсію у розмірі 27176, 19
грн.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 21 березня 2006 року
залишено без змін постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської
області від 05 січня 2006 року, якою в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного
суду України.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій і постановити нове
рішення - про задоволення позовних вимог, оскільки, на його думку, суд першої
та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального і процесуального
права. Зокрема, вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм
матеріального права, які полягають в тому, що не застосовано закон, який на
його думку, підлягає застосуванню для врегулювання спору, а саме: ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України
№ 393 від 17 липня 1992 року. А судом апеляційної інстанції не застосовано
норми матеріального закону, що підлягали би до застосування, а саме: ст. 55
Конституції України, ст.ст. 13, 14, 15, 39, 40 Закону України «Про
Конституційний Суд України», ст. 55, ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» та порушено норми процесуального
закону (ст. 9, 203 КАС України).

Заслухавши
доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши за
матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у межах, визначених ч. 2 ст. 220 КАС України,
колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення
касаційної скарги та скасування ухвалених по справі судових рішень.

Судом
першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1. перебував на
військовій службі в Збройних Силах України. Відповідно до наказу НЦО СРСР - ЗМО
СРСР № НОМЕР_1 позивач звільнений з військової служби в запас і з 31 січня 1982
року виключений із списків особового складу. З 01 лютого 1982 року ОСОБА_1.
призначено пенсію.

До складу грошового забезпечення, з якого позивачу нарахована пенсія,
увійшли: посадовий оклад, оклад за військове звання, відсоткова надбавка за
вислугу років, а також додаткові види грошового забезпечення.

Статтею 10 Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», який визначає умови та
порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців Збройних сил України,
пенсійне забезпечення військовослужбовців, які мають право на пенсію
здійснюється відповідними відомствами в порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» пенсії
військовослужбовцям нараховуються виходячи з розміру грошового забезпечення цих
військовослужбовців за останньою штатною посадою перед звільненням. При цьому
для обчислення їм пенсії враховуються відповідні оклади за посадою, військовим
званням, процентна надбавка за вислугу років, надбавка за вчене звання і вчену
ступінь, кваліфікацію і умови служби у порядку і розмірах, що визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям
надстрокової та військової служби за контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» пенсії обчислюються
з таких видів грошового забезпечення: окладу за останньою штатною посадою,
займаною перед звільненням; окладу за військове звання; процентної надбавки за
вислугу років; додаткових видів грошового забезпечення. При цьому розмір
додаткових видів грошового забезпечення визначається за 24 останні календарні
місяці служби підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних
місяців служби підряд протягом усієї служби перед зверненням за пенсією.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 452 від 06 квітня 1998
року «Про упорядкування додаткових видів грошового забезпечення
військовослужбовців», якою затверджені додаткові види грошового забезпечення
військовослужбовців, що виплачуються щомісячно, премія не відноситься до
додаткових видів грошового забезпечення.

Враховуючи наведене, суди дійшли
правильного висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову,
оскільки позивач на момент звільнення вказаних надбавок не отримував, а премія
не відноситься до додаткових видів грошового забезпечення.

Оскаржуване судове рішення постановлено
з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, а тому колегія суддів
вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення
- без змін.

Керуючись ст.ст.
220, 220-1, 224, 230 , ч.5 ст.254 КАС України, колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської
області від 05 січня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської
області від 21 березня 2006 року - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Цуркан М.І.

Судді:
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.

Ліпський Д.В.

Юрченко
В.В.