Справа № 2-а-67/07
Суддя: Мороз В.П.
Дата ухвалення: 2007-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№2-а-67/2007
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
: судді Мороз В.П.,
секретарі Губаренко О.А.,
у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровська
справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного
ОСОБА_2, Дніпропетровської міської Ради про
протиправних дій Приватного підприємця ОСОБА_2,
нечинним (протиправним) рішення Дніпропетровської міської ради від
року та його скасування, визнання протиправним рішення
міської ради від 20.04.2005 року, визнання нечинним
договору оренди земельної ділянки від 27.05.2005 року,-
лютому 2007 року гр. ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним
до Приватного підприємця ОСОБА_2 та Дніпропетровської міської
в якому просила визнати протиправними
дії ПП ОСОБА_2 щодо забудови
ділянки за адресою АДРЕСА_1 та визнання
правового акту індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень -
рішення
Дніпропетровської міської ради від 20.01.2005 р. НОМЕР_1 щодо передачі

гр.
ОСОБА_2 в оренду строком на два роки земельної ділянки площею 0.1073

га,
кадастровий номер НОМЕР_2 для будівництва торгівельно-

побутового
центру в АДРЕСА_1, і скасування його.

В
адміністративному позові позивачка вказує на те, що згідно вказаного рішення

міської
ради ПП ОСОБА_2 на території поблизу будинку АДРЕСА_1

було
розпочате будівництво торгівельно-розважального центру. При цьому, гр.

ОСОБА_1
вказує на те, що будівництво вказаного торгівельно-розважального

центру
ПП ОСОБА_2 проводиться з грубим порушенням будівельних та

санітарних
державних норм і правил: на відстані менш ніж 7 метрів стін

житлового
будинку № 49.

Крім
цього, позивачка у позові вказує на те, що ПП ОСОБА_2 узгодження

проекту
торгівельно-розважального центру та отримання дозволу на проведення

будівельних
робіт отримав неправдивим шляхом, що підтверджується листами та

висновками
компетентних органів.

Також,
гр. ОСОБА_1 у своєму позові просить постановити рішення про

визнання
правового акту індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень, а саме

рішення
Дніпропетровської міської ради від 20.01.2005 р. НОМЕР_1,

протиправним,
і скасувати його, вказуючи на те, що воно не відповідає нормам

чинного
законодавства і порушує її права та інтереси.

23
березня 2007 року, у попередньому судовому засіданні, представником

позивачки
суду була подана заява про зміну позовних вимог за первісним позовом.

Позивач
ОСОБА_1 просила суд визнати
протиправними дії ПП ОСОБА_2

(ідент.
НОМЕР_3) щодо забудови земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1;нечинним
(протиправним) та скасувати рішення

Дніпропетровської
міської ради від 26.02.2003 р. НОМЕР_4 “Про вирішення питань

погодження
місць розташування об'єктів” в частині погодження гр. ОСОБА_2

місця
розташування торговельно-побутового центру по АДРЕСА_1; протиправним рішення
Дніпропетровської міської ради від

20.04.2005
р. НОМЕР_1 “Про передачу гр. ОСОБА_2 ідентифікаційний номер

НОМЕР_3,
земельної ділянки по АДРЕСА_1 (Індустріальний

район)
в оренду для будівництва торговельно-побутового центру”;нечинним

(недійсним)
договір оренди земельної ділянки, укладений 27.05.2005 р. між

Дніпропетровською
міською радою та Приватним підприємцем ОСОБА_2

У
судовому засіданні представник позивачки та її представник підтримали позовні

вимоги
за адміністративним позовом, просили суд задовольнити їх у повному

обсязі.

Представник
відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі доручення, в

судовому
засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, суду пояснила,

що
при узгодженні проекту будівництва не
допущено будь-яких порушень з боку

забудовника.
Також, на думку представника відповідача, її довіритель своїми

діями
не порушує права та законні інтереси будь-яких фізичних або юридичних

осіб,
або вимоги законодавства України.

Представник
відповідача Дніпропетровської міської ради у судове засідання з'

явився,
проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечував.

Суду
пояснив, що 21 березня 2007 року Дніпропетровською міською радою було

прийняте
рішення “Про припинення будівництва гр. ОСОБА_2 торговельно-

побутового
центру на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_2”,
яким скасоване рішення

Дніпропетровської
міської ради від 20.04.2005 р. НОМЕР_1; зобов'язано

Інспекцію
ДАБК міської ради скасувати дозвіл на будівництву зазначеного

торговельно-побутового
центру від 24.11.2006 р. НОМЕР_5; доручено ГоловАПУ

міської
ради підготувати та затвердити проект розподілу земельної ділянки по

НОМЕР_4,
виділити прибудинкову

територію
для ОСББ “Елісон” і ОСББ “Башта Лівобережна”.

Суд,
вислухавши пояснення позивача, представника
відповідача, представника

позивача,
вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги

ОСОБА_1
підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 26.02.2003 р.

НОМЕР_4
“Про вирішення питань погодження місць розташування об'єктів” було

погоджено
гр. ОСОБА_2 місце розташування торговельно-побутового центру по

проспекту
Мира, і зобов'язано його до 26.02.2004 р. привести у відповідність до

чинного
законодавства правові відносини з третіми особами у разі виникнення їх

прав
на території або їх частки та на будівлі і споруди, що розташовані на цій

території.

Згідно
рішення Дніпропетровської міської ради від 20.04.2005 р. НОМЕР_1 “Про

передачу
гр. ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_3, земельної ділянки

по
АДРЕСА_1 в оренду для

будівництва
торговельно-побутового центру” було затверджено проект відведення

земельної
ділянки площею 0.1073 га (кадастровий № НОМЕР_2),

складений
ТОВ “Квартал”, і передано її гр. ОСОБА_2 в оренду строком на

два
роки для будівництва торговельно-побутового центру по АДРЕСА_1, та зобв'язано
ОСОБА_2: замовити у

спеціалізованій
проектній організації відповідну проектну документацію, і

погодити
її з ГоловАПУ міської ради; одержати в Інспекції ДАБК міської ради

дозвіл
на проведення будівельних робіт; укласти з міською радою договір оренди

земельної
ділянки; до початку освоєння земельної ділянки вирішити всі можливі

спірні
питання землекористування щодо земельної ділянки.

Згідно
ст. 14 Закону України “Про благоустрій населених пунктів” об'єкти

благоустрою
населених пунктів (території загального користування, парки,

рекреаційні
зони, сквери, пам'ятники культурної та історичної спадщини,

бульвари,
вулиці, пішохідні та велосипедні доріжки, кладовища, прибудинкові

території
тощо) повинні використовуватися відповідно до їх функціонального

призначення
для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах

їх
раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою

території
населених пунктів, місцевих правил забудови, інших вимог,

передбачених
законодавством.

В
ході судового засідання судом встановлено, що згідно підготовленої гр.

ОСОБА_2
проектної документації на будівництво торговельно-побутового

центру,
його розміщення фактично передбачене на
прибудинкових територіях

житлових
будинків №№ 49 (ОСББ “Елісон”) та 55 (ОСББ “Башта Лівобережна”) по пр-

ту
Миру, що підтверджується наявними в матеріалах справи актом приймання-

передачі
житлового комплексу по АДРЕСА_1 з балансу АТ ДБК “Містобудівник”

на
баланс ОСББ “Елісон” від 01.06.2003 р.

У
відповідності до ч. 1 ст. 8 Закону України “Про планування і забудову

територій”
під час планування територій на регіональному рівні в обов'язковому

порядку
здійснюється врахування громадських інтересів спеціально уповноваженим

органом
з питань містобудування та архітектури, який для цього в межах своїх

повноважень
інформує населення через засоби масової інформації про розроблення

схем
планування відповідних територій; залучає представників відповідних

територіальних
громад до участі в обговоренні схем планування територій на

регіональному
рівні; готує пропозиції щодо погодження інтересів територіальних

громад
у разі виникнення розбіжностей при вирішенні питань планування територій

на
регіональному рівні. Крім цього, в ч. 2 ст. 8 Закону України “Про планування

і
забудову територій” визначено, що територіальні громади під час здійснення

планування
і забудови відповідних територій мають право на одержання інформації

про
планування територій та його можливі правові, економічні та екологічні

наслідки;
подання пропозицій і зауважень до схем планування територій на

регіональному
рівні; участь у обговоренні схем планування територій на

регіональному
рівні.

Разом
з цим, у ст. 18 Закону України “Про планування і забудову територій”

визначено,
що при здійсненні планування і забудови територій на місцевому рівні

врахування
громадських інтересів полягає у визначенні потреби територіальної

громади
в територіях, необхідних для розташування, утримання об'єктів житлово-

комунального
господарства, соціальної, інженерно-транспортної інфраструктури,

вирішення
інших завдань забезпечення сталого розвитку населеного пункту.

Згідно
ст. 2 Закону України “Про основи містобудування”, при здійсненні

містобудівної
діяльності повинні бути забезпечена, зокрема, врахування

державних
та громадських інтересів при плануванні та забудові територій;

врахування
законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних

ділянок
та будинків, що оточують місце будівництва; інформування через засоби

масової
інформації громадян про плани перспективного розвитку територій і

населених
пунктів, розміщення важливих містобудівних об'єктів; участь громадян,

об'єднань
громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих

об'єктів
і внесення відповідних пропозицій у державні органи, органів місцевого

самоврядування,
підприємств, установ і організацій; захист прав громадян і

громадських
організацій згідно з законодавством.

Зміст
вищенаведених правових норм Законів України “Про планування і забудову

територій”
та “Про основи містобудування” вказує на те, що врахування

державних,
громадських та приватних інтересів при плануванні та забудові

територій
є основною умовою для проектування та будівництва, забудови територій

населених
пунктів.

В
матеріалах справи відсутні будь які докази виконання ОСОБА_2 зобов'

язань
щодо вирішення всіх можливих спірних питань землекористування з

прилеглими
до орендованої ним земельної ділянки землекористувачами та

урахування
громадських інтересів, визначеного рішенні Дніпропетровської міської

ради
від 20.04.2005 р. НОМЕР_1.

Дніпропетровською
Міською радою також не надано будь-яких доказів щодо

інформування
населення через ЗМІ про розроблення схем планування відповідних

територій,
а також проведення виконкомом міської ради громадських слухань з

мешканцями
прилеглих житлових будинків.

В
матеріалах справи наявний лист Управління містобудування та архітектури

Дніпропетровської
облдержадміністрації від 23.01.2007 р. № 917-07, в якому

підтверджено,
що при підготовці проектної документації на будівництво

торговельно-побутового
центру в районі житлових будинків АДРЕСА_1 не були враховані ст.ст. 16, 18
Закону України “Про планування і забудову

територій”,
згідно якими, під час планування та забудови території, з метою

визнання
площ та меж прибудинкових територій, надлишків земельних ділянок

необхідно
розробляти проекти розподілу території, а також враховувати

громадські
та приватні інтереси.

Судом
встановлено, що при підготовці відповідними профільними службами міської

ради
рішення Дніпропетровської міської ради від 20.04.2005 р. НОМЕР_1 гр.

ОСОБА_2
було надано проектну документацію на об'єкт значно менших

розмірів,
що підтверджується, зокрема, листом ГоловАПУ міської ради від

30.01.2007
р. № 09/5-111, де вказується про збільшення ним площі забудови та

внесення
змін до конфігурації будівлі без належного виконання проекту розподілу

зазначеної
території, що є суттєвим порушенням ОСОБА_2 норм діючого

законодавства.

Цей факт також підтверджується наявною в
матеріалах справи письмовою заявою

депутата
Дніпропетровської міської ради XXIV скликання Березинського В.П. від

14.12.2006
року.

Окрім
того, 21 березня 2007 року Дніпропетровською міською радою було прийняте

рішення
“Про припинення будівництва гр. ОСОБА_2 торговельно-побутового

центру
на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (Індустріальний район)

кадастровий
номер НОМЕР_2”, яким скасоване рішення

Дніпропетровської
міської ради від 20.04.2005 р. НОМЕР_1; зобов'язано

Інспекцію
ДАБК міської ради скасувати дозвіл на будівництву зазначеного

торговельно-побутового
центру від 24.11.2006 р. НОМЕР_5; доручено ГоловАПУ

міської
ради підготувати та затвердити проект розподілу земельної ділянки по

НОМЕР_4,
виділити прибудинкову

територію
для ОСББ “Елісон” і ОСББ “Башта Лівобережна”.

Виходячи
з положень ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може

задовольнити
адміністративний позов повністю або частково. Частиною другою цієї

ж
статті передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд

зокрема може прийняти постанову про визнання
протиправним рішення суб'єкта

владних
повноважень чи окремих його положень з урахуванням необхідності надати

належну
правову оцінку в адміністративному спорі, повного та всебічного з'

ясування
всіх обставин у справі на підставі наданих особами, які беруть участь

у
справі доказів з метою ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.

З
огляду на суб'єктний склад учасників спірних правовідносин, вимоги до

ОСОБА_2
не можуть бути розглянуті в порядку адміністративного

судочинства,
оскільки він не є суб'єктом владних повноважень у розумінні ч.7 ст.

3
КАС України.

З приводу вимог позивача про визнання
нечинним (протиправним) та

скасування
рішення Дніпропетровської міської ради від 26.02.2003 року НОМЕР_4

“Про
вирішення питань погодження місць розташування об'єктів” в частині

погодження
гр. ОСОБА_2 місця розташування торговельно-побутового центру

по
проспекту Мира (м. Дніпропетровськ), суд вважає, що вони не підлягають

задоволенню
з огляду на відсутність правових підстав.

Дії міської ради та інших осіб при
постановленні рішення від 26.02.2003

року
відповідали нормам чинного законодавства та проведені у відповідності з

ними.
Крім того, з боку позивача не надано жодних
доказів в обґрунтування

підстав
для скасування зазначеного рішення.

Суд
також не може погодитись з вимогами позивачки щодо визнання нечинним

(недійсним)
договору оренди земельної ділянки, укладеного 27 травня 2005 року

між
Дніпропетровською міською радою та ПП ОСОБА_2, оскільки дане питання

підлягає
розгляду за правилами цивільного
позовного провадження, з огляду на

положення
ст.ст. 17 та 21 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже,
за вищенаведених обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправним

рішення
Дніпропетровської міської ради від 20.04.2005 року НОМЕР_1 “Про

передачу
гр. ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_3, земельної ділянки

по
АДРЕСА_1 (Індустріальний район) в оренду для

будівництва
торговельно-побутового центру”.

В
решті позовних вимог - відмовити за їх безпідставністю.

Керуючись
статтями 17, 21, 117, 160, 161, 162 Кодексу адміністративного

судочинства
України, суд, -

В
И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати
протиправним рішення Дніпропетровської міської ради від 20.04.2005

року НОМЕР_1 “Про передачу гр. ОСОБА_2
ідентифікаційний номер

НОМЕР_3,
земельної ділянки по АДРЕСА_1 (Індустріальний

район)
в оренду для будівництва торговельно-побутового центру”.

В
решті позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду
Дніпропетровської

області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня

проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20 днів апеляційної скарги, або в порядку передбаченому ч.5 ст.186 КАС

України.

Суддя

В.П.
Мороз