Справа № К-7190/06
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2007-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
Київ, вул. Московська, 8
УХВАЛА

17 січня 2007 р.
Справа № 3/157

к/с
№ 7190/06

Вищий
адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючий: Нечитайло О.М.

Судді: Брайко А.І.

Ланченко Л.В.

Пилипчук Н.Г.

Степашко
О. І.

при
секретарі судового засідання Гончаренко
Р.С.

за участю
представників:

позивача:
не з'явився

відповідача
не з'явився

розглянувши
у відкритому судовому засіданні

касаційну
скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності -

фізичної особи ОСОБА_1

на
постанову
Київського міжобласного

апеляційного
господарського суду

від
16.05.2005р.

у
справі
№ 3/157

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності -

фізичної особи ОСОБА_1

до Миргородської
об'єднаної державної

податкової інспекції

про
визнання
недійсним податкового

повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1 (надалі- позивач, СПД-ФО ОСОБА_1) звернувся до Господарського суду
Полтавської області із позовом до Миргородської об'єднаної державної податкової
інспекції (надалі - відповідач, Миргородська ОДПІ) про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення Миргородської ОДПІ від 28.03.2003р. НОМЕР_1
про визначення позивачу суми податкового зобов'язання за платежем штрафи та
санкції за порушення податкового законодавства у розмірі 2075,00 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від
19.10.2004р. (суддя Бунякіна Г.І.), у справі 3/157 позовні вимоги задоволено:

- визнано недійсним податкове повідомлення-рішення
Миргородської ОДПІ від 28.03.2003р. НОМЕР_1 про визначення позивачу суми
податкового зобов'язання за платежем штрафи та санкції за порушення податкового
законодавства у розмірі 2075,00 грн.

- стягнуто з Миргородської ОДПІ на користь СПД-ФО
ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 203,00 грн.

Вказане судове рішення аргументоване тим, що
оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі норм Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами» за виявлені порушення у сфері торгівлі,
громадського харчування послуг та правил роздрібної торгівлі алкогольними
напоями, однак сфера дії вказаного нормативно-правового акту на такі порушення
не розповсюджується. Крім того, судом першої інстанції було відзначено, що акт
перевірки, на підставі висновків якого прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення, в силу недотримання відповідачем чинного порядку
проведення перевірок, не може слугувати доказовим матеріалом.

Постановою Київського міжобласного апеляційного
господарнського суду (судова колегія у складі: головуючий - Поліщук В.Ю.,
судді: Сибіга О.М., ЛобаньО.І.) від 16.05.2005р. у справі № 3/157, апеляційну
скаргу Мирогородської ОДПІ на рішення господарського суду Полтавської області
від 19.10.2004р. у справі № 3/157 задоволено частково, рішення господарського
суду Полтавської області від 19.10.2004р. у справі № 3/157 змінено, резолютивну
частину рішення викладено у наступній редакції:

- позов
задовольнити частково;

- визнати недійсним податкове повідомлення-рішення
Миргородської ОДПІ Полтавської області від 28.03.2003р. НОМЕР_1 в частині
визначення нарахованих штрафних санкцій у сумі 2075 грн. 00 коп. як податкового
зобов'язання. В частині нарахування податковим повідомленням Миргородської ОДПІ
Полтавської області НОМЕР_1 від 28.03.2004р. штрафних санкцій у сумі
2075,00грн. у задоволені позову відмовити».

Стягнено з Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України 42,50 грн. -
державного мита за розгляд апеляційним господарським судом апеляційної скарги.

СПД-ФО ОСОБА_1, не погоджуючись із
судовими рішеннями господарських судів першої та апеляційної інстанцій,
звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою,
в якій просить скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 16.05.2005р. у справі № 3/157, а рішення господарського
суду першої інстанції у вказаній справі залишити без змін.

Зазначена касаційна скарга мотивована тим, що
господарським судом Полтавської області та Київським міжобласним апеляційним
господарським судом при прийнятті оспорюваних рішень порушено норми
матеріального та процесуального права України, а саме ст. 17 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг», ст. 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та ч. 6 ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від
02.11.2005р. у справі № 3/157, у зв'язку із вступом в законну силу Кодексу
адміністративного судочинства України, вказана касаційна скарга разом із
матеріалами справи № 3/157 передана для вирішення Вищому адміністративному суду
України.

Відповідач надав заперечення на касаційну скаргу, в
яких проти вимог касаційної скарги заперечує, доводи останньої вважає
необгрунтованими та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове
рішення господарського суду апеляційної інстанції у справі № 3/175 без змін.

Представники сторін у судове засідання суду
касаційної інстанції не з'явились, своїм процесуальним правом, що передбачене
ст.49 КАС України не скористались, про причини не явки суду не вказали.

Відповідно до частини 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступне:

Миргородською ОДПІ була проведена перевірка СПД-ФО
ОСОБА_1 з питань щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері
готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності.

За результатами перевірки складено акт НОМЕР_2 від
20.03.2003 року. Як зазначено в акті перевірки, під час проведення перевірки
встановлено не проведення через реєстратор розрахункових операцій розрахункової
операції - не видано та не роздруковано розрахунковий документ (касовий чек) на
суму 25 грн. 00 коп. Крім цього, встановлено, що сума готівкових коштів на
місці проведення розрахункових операцій не відповідає сумі коштів, зазначеної в
денному звіті реєстратора розрахункових операцій - розбіжність на 50 грн. 00
коп. Одночасно, в акті перевірки вказано, що на цінниках на слабоалкогольні
напої відсутня інформація про місткість пляшок, на зворотньому боці цінника
відсутній підпис особи відповідальної за визначення цін, дата, місткість та
ціна напою. В розділі 3 акту перевірки констатовано порушення позивачем п.п.
1,2,13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», п. 21 Правил
роздрібної торгівлі алкогольними напоями (затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України №854 від 30.07.1996 року).

На підставі висновків вказаного акту перевірки
Миргородською ОДПІ Полтавської області було прийняте податкове
повідомлення-рішення від 28.03.2003 року НОМЕР_1, яким, відповідно до п.п.
"г" п.п.4.2.2. п.4.2. ст.4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами», відповідно до ст.22 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та
абзацу 5 ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем штрафи
та санкції за порушення податкового законодавства в сумі 2075 грн. 00 коп., у
тому числі: 0 грн. 00 коп. - основний платіж та штрафні (фінансові) санкції -
2075 грн. 00 коп.

Позивачем оскаржено спірне податкове
повідомлення-рішення в адміністративному порядку. Рішеннями Миргородської ОДПІ
Полтавської області НОМЕР_3 від 09.06.2003 року, ДПА у Полтавській області
НОМЕР_4 від 07.07.2003 року, ДПА України НОМЕР_5 від 28.08.2003 року
оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги позивача
без задоволення.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України,
перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи,
приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної
скарги, а саме.

Господарським судом апеляційної інстанції, на
підставі наданих сторонами у справі доказів та з'ясованих фактичних обставин
встановлено, що виявлені у ході перевірки порушення норм Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та Закону України «Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» позивачем не спростовані.

Таким чином, судова колегія Київського міжобласного
апеляційного господарського суду правомірно зазначила про зобов'язання позивача
сплатити штрафні санкції у розмірі 375 грн. 00 коп. за порушення Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» та в розмірі 1700 грн. 00 коп. за порушення
правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, спірне
податкове повідомлення-рішення було прийнято відповідачем із посиланням на п.п.
"г" п.п.4.2.2. п.4.2. ст.4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
та визначенням суми штрафних (фінансових) санкцій як податкового зобов'язання,
що суперечить преамбулі Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» оскільки
вказаним законом встановлено "порядок погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і
зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій,
що застосовуються до платників податків контролюючими органами, в тому числі за
порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності та визначено порядок
оскарження дій органів стягнення". В цьому ж законі наведено визначення
податкового зобов'язання і штрафної санкції, стягнення яких проводиться згідно
з його нормами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами», податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до
бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у
строки, визначені цим Законом або іншими законами України. Відповідно до п.
1.5. ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами» - штрафна санкція (штраф) -
плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового
зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з
платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених
відповідними законами.

Таким чином, з наведених норм Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» випливає, що штрафні санкції, встановлені Законом України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» та Законом України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», не можуть вважатися ні "податковим
зобов'язанням", ні "штрафною санкцією" в розумінні Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами». Відповідно, ці штрафні санкції не можуть
стягуватися в порядку, передбаченому Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами».

Виходячи з викладеного, висновок господарського суду
апеляційної інстанції про неправомірність спірного податкового
повідомлення-рішення в частині визначення штрафних санкцій, нарахованих
позивачу, як податкове зобов'язання, визнається судовою колегією Вищого
адміністративного суду України нормативно обгрунтованим.

Разом із тим, оскільки, як встановлено у ході
судового розгляду справи, зафіксовані в акті перевірки факти правопорушень мали
місце, судова колегія Вищого адміністративного суду України, підтримує правову
позицію колегії суддів апеляційної інстанції щодо обов'язку позивача сплатити
нараховані штрафні санкції.

Таким чином, судова колегія Вищого адміністративного
суду України підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі № 3/175
господарський суд апеляційної інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми матеріального права.

За таких обставин, касаційна скарга СПД-ФО ОСОБА_1
підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 16.05.2005р. у справі № 3/157 - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210 - 232
Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу СПД-ФО ОСОБА_1 на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 16.05.2005р. у
справі №3/157 залишити без задоволення.

2. Постанову Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 16.05.2005р. у справі №3/157 залишити
без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та не може бути оскаржена, крім випадків, встановлених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий
суддя: Нечитайло
О.М.

Судді:
Брайко А.І.

Ланченко Л.В.

Пилипчук Н.Г.

Степашко О.І.