Справа № 22а-0211/2007р.
Суддя: Червінко К.С.
Дата ухвалення: 2007-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22а-0211/2007 p. Головуючий у
суді 1 інстанції
Категорія 38 Доповідач
у суді 2 інстанції
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого -
судді Лащенко В.Д.,

суддів Червінко
К.С, Корзаченко І.Ф.,

при секретарі
Шешко О.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Києві
адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини А-0565 на
постанову Ірпінського міського суду Київської області від 29листопада 2006 року в
адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини А-0565 про
визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень по нарахуванню та
виплаті грошової надбавки за безперервну військову службу та стягнення
недоплачених коштів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У вересні 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом до
військової частини А-0565, в якому просив визнати неправомірними дії
відповідача по нарахуванню та виплаті щомісячної грошової надбавки за
безперервну військову службу в заниженому розмірі та зобов'язати військову
частину провести перерахунок грошової надбавки за безперервну військову службу
в Збройних Силах України в розмірі встановленому Указом Президента України № 389 від 5 травня 2003 року „Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та
Управління державної охорони України за безперервну службу" та Інструкції
про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу
в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра Оборони України від 26 травня 2003 року № 149 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 травня 2003
року.

Позивач зазначав, що проходить військову службу у
військовій частині А 0565.

На час введення надбавки він мав понад десять років
безперервної військової служби і відповідно до вищевказаного Указу Президента
України йому з 1 Травня 2003 року
відповідачем йому повинна виплачуватись надбавка в розмірі 30 відсотків від грошового
забезпечення, але військова частина керуючись незаконними телеграмами, листами,
розпорядженнями надбавку нараховувала та виплачувала в період з 1 Травня 2003 року по 31 жовтня 2003 року, з 1 Січня 2004 року по 31 серпня 2004 року, з 1 Січня 2005 року по 28 лютого 2005 року в розмірі 5 відсотків від
грошового забезпечення, тобто в заниженому розмірі.

Просив зобов'язати відповідача провести доплату різниці
між фактично виплаченою грошовою надбавкою за безперервну військову службу в
щомісячному грошовому забезпеченні та розмірами надбавки, вказаної в Указі
Президента України "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ

України, Адміністрації Державної прикордонної служби
України та Управління державної охорони України за безперервну службу" № 389 від 5 травня 2003 року та
Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну
військову службу в Збройних Силах України від 26 травня 2003
року № 149.

Заниження розміру надбавки незаконно здійснювалось
розпорядниками фінансів Збройних Сил України, виходячи з наявного фонду
грошового забезпечення, що суперечить вищеназваному Указу Президента України та
Закону України " Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Позивач просив задовольнити позов, оскільки його
звернення до військової частини А 0565
щодо виплати безпідставно не нарахованої відсоткової надбавки за
безперервну військову службу залишено відповідачем без задоволення.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області
від 29 листопада
2006 року
позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановлено визнати неправомірними відмову командира
військової частини А-0565 у здійсненні перерахунку та проведенні доплати
ОСОБА_1 різниці між фактично виплаченою щомісячною грошовою надбавкою за
безперервну військову службу в Збройних Силах України та розмірами надбавки,
визначеними в статті 1 Указу
Президента України № 389
від 5 травня 2003 року „Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України
та управління державної охорони України за безперервну військову службу"
та пунктом 1.2 Інструкції
про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу
в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26 травня 2003 року № 149.

Зобов'язано військову частину А-0565 провести ОСОБА_1 з 1 Травня 2003 року перерахунок
та доплату різниці між фактично виплаченою надбавкою за безперервну військову
службу та розмірами надбавки за безперервну військову службу, вказаними в Указі
Президента України № 389
від 5 травня 2003 року „Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та
Управління державної охорони України за безперервну службу" та п. 1.2 Інструкції про
порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в
Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26 травня 2003 року № 149.

В апеляційній скарзі відповідачем ставиться питання про
скасування постанови суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про
відмову в позові з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких
підстав.

Вирішуючи даний спір, суд вважав доведеними позовні
вимоги ОСОБА_1 про те, що відповідач зобов'язаний був виплачувати йому грошову
надбавку за безперервну військову службу в Збройних Силах України з 1 Травня 2003 року в розмірі 30 відсотків, а не 5 відсотків як
виплачував.

При цьому суд виходив з того, що Міністром оборони
України щорічний розмір надбавки не встановлювався, а її виплата відбувалася в
меншому розмірі, ніж передбачено Законом, на підставі телеграм з Міністерства
оборони України.

Проте з такими висновками суду першої інстанції
погодитися не можна, оскільки суд зробив "їх без повного та всебічного
з'ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильного витлумачив
норми матеріального права.

Указом Президента України № 398 від 5
травня 2003 року
"Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України
та Управління державної охорони України за безперервну службу" надано
право Міністру оборони України встановлювати військовослужбовцям Збройних Сил
України щомісячні надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах
України у відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у
службовій діяльності, залежно від стажу служби в таких розмірах:

понад 5
років до 10

понад 10
років до 30

понад 15
років до 50

понад 20
років до 70

понад 25
років до 90. Порядок
і умови виплати зазначених надбавок визначаються Міністром оборони України.

Наказом Міністра оборони України №149 від 26 травня 2003 року,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 травня 2003
року за № 411X7732 було
затверджено Інструкцію про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за
безперервну військову службу в Збройних Силах України. Пунктом 1.2. цієї
Інструкції передбачено, що виплата щомісячної надбавки за безперервну військову
службу в Збройних Силах України здійснюється за рішенням Міністра оборони
України в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисах
військових частин.

Тобто, вказаними актами передбачено право
військовослужбовців на отримання надбавки, визначеної не в максимальному
розмірі за певну кількість років вислуги, а у визначеному Міністром оборони
України конкретному розмірі в цих межах та в межах фонду грошового
забезпечення, затвердженого в кошторисах військових частин.

Оскільки позивачеві виплачувалася надбавка за безперервну
службу в Збройних Силах України відповідно до виданих Міністром оборони України
наказів, які телеграмами доводилися до військових частин, та в межах фонду
грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі військової частини, то
підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про донарахування вказаних
надбавок немає.

За таких обставин колегія суддів скасовує постанову суду
та ухвалює нову постанову про відмову ОСОБА_1 в позові.

Керуючись ст.ст. 202,
207, Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу військової частини А-0565 задовольнити.

Постанову Іртиського міського суду Київської області від 29 листопада 2006 року скасувати і
ухвалити нову постанову.

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1
до військової частини А-0565 про визнання неправомірними дій суб'єкта владних
повноважень по нарахуванню та виплаті грошової надбавки за безперервну
військову службу та стягнення недоплачених коштів.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця, починаючи з 9 лютого 2007 року.

Головуючий

Судді