Справа № К-33076/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2007-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

1
березня 2007 року у м. Києві колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого-судді: Ліпського Д.В.,

суддів:
Амєліна С.Є., Гуріна М.І., Кобилянського М.Г., Юрченка В.В.,

при секретарі
Дашківській О.

розглянувши заяву управління Пенсійного Фонду України в Центральному
районі м. Миколаєва про поновлення строку на касаційне оскарження постанови
Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2006 року та ухвали апеляційного суду Миколаївської
області від 9 серпня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про визнання дій
неправомірними, покладення обов»язку,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного Фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними, покладення
обов»язку.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2006
року позов ОСОБА_1 було задоволено.

Ухвалою
апеляційного суду Миколаївської області
від 9 серпня 2006 року апеляційну скаргу
управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м.
Миколаєва було відхилено, а постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2006 року залишено без змін.

Не
погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями управління Пенсійного Фонду
України в Центральному районі м. Миколаєва звернулося до Вищого
адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської
області від 9 серпня 2006 року.

В касаційній скарзі управління Пенсійного Фонду України в Центральному
районі м. Миколаєва ставить питання про поновлення строку на касаційне
оскарження зазначених судових рішень, посилаючись на те, що касаційна скарга на
постановлені судові рішення 7 вересня 2006 року управлінням Пенсійного Фонду
України в Центральному районі м. Миколаєва була надіслана до Верховного суду
України. Ухвалою судді Верховного Суду України від 21 вересня 2006 року було
відмовлено у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою на
підставі ст. 210 КАС України.

Враховуючи викладене, скаржник,
вважаючи що строк на касаційне оскарження зазначених судових рішень
пропущено з поважних причин, просить поновити строк на касаційне оскарження
постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2006 року
та ухвали апеляційного суду
Миколаївської області від 9 серпня 2006 року.

Колегія суддів, обговоривши доводи заяви, вважає, що заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.
212 КАС України, касаційна скарга на судові рішення подається протягом одного
місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті
160 КАС України з дня складання постанови в повному обсязі.

З відміток на конверті
вбачається, що касаційну скаргу було подано скаржником до Вищого
адміністративного суду України 20 жовтня 2006 року, тобто після закінчення
строку на касаційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 212 КАС України.

На думку колегії
суддів, доводи позивача, викладені в заяві про поновлення строку на касаційне
оскарження судових рішень, не можуть бути прийняті в якості достатніх підстав
для поновлення строку.

Як вбачається з
журналу судового засідання апеляційного
суду Миколаївської області від 9 серпня 2006 року представник управління
Пенсійного фонду був присутнім в судовому засіданні, в якому було постановлено
ухвалу по даній справі, а також роз»яснено порядок оскарження постановленого
судового рішення до Вищого адміністративного суду України.

За таких обставин
подання відповідачем касаційної скарги
замість Вищого адміністративного суду України до Верховного Суду України не
може бути визнано поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження
постановлених судових рішень та достатньою підставою для поновлення пропущеного
строку.

Відповідно до положень
частини 3 статті 212 КАС України касаційна скарга, подана після закінчення
строку, встановленого частиною другою цієї статті залишається без розгляду,
якщо суд касаційної інстанції не знайде підстав для поновлення строку.

Керуючись статтями 212, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Заяву управління
Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про поновлення
строку на касаційне оскарження залишити без задоволення.

Касаційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва
на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 березня
2006 року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 9 серпня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про
визнання дій неправомірними, покладення обов»язку залишити без розгляду.

Ухвала остаточна і
оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий:
Ліпський Д.В.

Судді: Амєлін С.Є.

Гурін М.І.

Кобилянський М.Г.

Юрченко В.В.

З оригіналом звірено: Суддя:
Юрченко В.В.