Справа № К-14748/06
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2007-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2007

№ К-14748/06

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Карася О.В. (головуючого),

Федорова
М.О., Рибченка А.О., Голубєвої Г.К., Брайка А.І.

при секретарі: Міненко
О.М.

за участі представників

позивача: ОСОБА_1 та відповідача: Ігнатенка С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи
ОСОБА_2 на постанову Господарського суду Черкаської області від 31.10.2005 та
ухвалу Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 07.02.2006
по справі № 09/3915

за
позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2

до Черкаської об'єднаної державної податкової
інспекції

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позовні вимоги про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення від 12.08.2005 НОМЕР_1, яким визначено
податкове зобов'язання по сплаті за торговий патент на загальну суму 6 900 грн.

Постановою
Господарського суду Черкаської області від 31.10.2005 по справі № 09/3915,
залишеною без змін ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського
суду від 07.02.2006, в позові відмовлено повністю.

Не
погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, Позивач (ОСОБА_2) подав
касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України. Касаційна скарга
обґрунтована тим, що суд невірно застосував норми матеріального права, зокрема
ст. 1 та ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» щодо ставки,
механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), та переліку
загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів). Скаржник зазначає,
що відповідно до п. 3 ст. 27 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001 № 2542,
Закони України, які впливають на формування доходної та видаткової частини
бюджетів, повинні бути офіційно оприлюдненні до 15 серпня року, що передує
плановому. В іншому разі норми відповідних законів, що впливають на формування
доходної та/або видаткової частини бюджетів, застосовуються не раніше початку
бюджетного періоду.

Тому Скаржник вважає, що Позивачем повністю та
правильно сплачено суму вартості торгових патентів за ставками, передбаченими
ст. 5 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»
№ 98/96 від 23.03.1996 року в редакції 2003 року, а сума податкового
зобов'язання, визначена Відповідачем в спірному податковому повідомленні -
рішенні, нарахована безпідставно і в порушення чинного законодавства України.

І враховуючи
все зазначене в касаційній скарзі, Позивач просить постанову Господарського
суду Черкаської області від 31.10.2005 та ухвалу Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 07.02.2006 по справі № 09/3915 скасувати і
задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач
заперечення на касаційну скаргу не надав. В судовому засіданні просив судові
рішення залишити без змін.

Перевіривши
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи
касаційної скарги, пояснення сторін, колегія суддів вважає, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу п. 19
ст. 14 Закону України від 25.061991 № 1251 (зі змінами) «Про систему
оподаткування» плата за торговий патент на деякі види підприємницької
діяльності відноситься до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Порядок
придбання патентів в сфері торговельної діяльності за готівкові кошти, а також
з використанням інших форм розрахунків та кредитних карток, діяльності у сфері
торгівлі іноземною валютою, діяльності з надання послуг у сфері грального
бізнесу та побутових послуг, що провадиться суб'єктами підприємницької
діяльності, а також порядок оплати вартості торгових патентів, врегульований
Законом України від 23.03.1996 № 98/96-ВР «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності».

Суб'єкт
підприємницької діяльності може здійснити попередню оплату вартості торгового
патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу за
весь термін дії торгового патенту. При цьому суб'єкт підприємницької діяльності
звільняється від обов'язків додаткового внесення вартості торгового патенту в
разі, якщо прийнятими після цього актами законодавства збільшується його
вартість (ст. 5 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності»).

Фактичні
обставини справи, які були досліджені судами свідчать про те, що Позивачем
платежі за торгові патенти здійснені в ІІ, ІІІ, IV кварталах 2005 року, тобто
після публікації та набуття чинності Законом України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» та Законом України «Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких законодавчих актів
України».

Суди
дослідили платіжні доручення, як докази сплати всіх торгових патентів в 2005
році. В ІІ кварталі 2005 сплачено вартість 54 торгових патентів на гральні
автомати та 3 патенти на більярд в сумі 12 900 грн. В ІІІ кварталі 2005 року
сплачено вартість 1 торгового патенту на більярд в сумі 450 грн. 13.09.2005
сплачено вартість 1 торгового патенту на більярд за IV квартал 2005 року в сумі
450 грн. тобто попередньої оплати Позивачем проведено не було.

Також судами встановлено і підтверджено матеріалами
справи, що 02.06.2005 Позивач подав заяву про припинення 18 гральних автоматів
з 01.07.2005, в результаті патенти на здійснення цих послуг були анульовані. З
01.07.2005 діючим залишився торговий патент НОМЕР_2 на право здійснення
операцій у сфері грального бізнесу (стіл більярдний). До дня анулювання
торгових патентів на здійснення операцій у сфері грального бізнесу (гральні
автомати), виходячи з їх вартості у 2005 році - 4200 грн. за рік, платник
податків (позивач) повинен доплатній 6900 грн. При цьому ДПІ врахував фактичну
сплату та зняв нарахування по 18-ти торговим патентам на гральні автомати на
ІІІ квартал 2005 року. Станом на 01.01.2005 переплата по торговим патентам у
позивача була відсутня.

А
оскільки ст. 47 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»
внесено зміни до ст. 5 Закону України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності», якими підвищено вартість торгового патенту на
здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу, тому суди вірно
визначились, що Позивач не може вважатися звільненим від додаткової оплати
вартості торгового патенту в разі її збільшення. Тобто встановивши обов'язок
Позивача щодо сплати торгового патенту відповідного розміру при проведенні
12.08.2005 камеральної перевірки, ДПІ правомірно прийняло спірне
повідомлення-рішення.

Таким
шляхом міркувань суди прийшли до висновку, що оплата вартості торгових патентів
повинна була проводитись Позивачем з урахуванням змін, внесених вищезазначеними
законодавчими актами до ст. 5 Закону України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності».

З
огляду на викладене суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що судами
було обґрунтовано спростовано посилання Позивача на ст. 14 Закону України «Про
систему оподаткування».

При
цьому дія Закону України «Про Державний бюджет на 2005 рік», який набрав
чинності з 01.01.2005 розповсюджується на правовідносини, які виникли із
01.01.2005, тобто розповсюджується на спірні відносини. Із вищенаведеного було
зроблено обґрунтований висновок про те, що податкове повідомлення-рішення
прийняте у відповідності до норм чинного законодавства.

Аналізуючи наведені вище норми права, встановлено, що
суди першої та другої інстанцій правильно дослідили обставини справи та винесли
рішення та ухвалу з дотриманням норм матеріального і процесуального права які
не підлягають скасуванню, чим спростовуються доводи касаційної скарги стосовно
неправильного застосування судами попередніх інстанцій вказаних норм
матеріального права.

Відповідно до зазначеного та керуючись ст. ст. 160,
220, 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову
Господарського суду Черкаської області від 31.10.2005 та ухвалу Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 07.02.2006 по справі №
09/3915 залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В.
Карась

Судді М.О.
Федоров

А.О.
Рибченко

Г.К.
Голубєва

А.І.
Брайко