Справа № 1-1547/05
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2007-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2007

№ 1-1547/05

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Карася О.В. (головуючого),

Костенка
М.І., Федорова М.О., Рибченко А.О., Голубєвої Г.К.

при секретарі: Міненко
О.М.

за участі ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну
скаргу Управління Пенсійного фонду у Київському районі м.
Одеси на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.04.2005 та ухвалу
Апеляційного суду Одеської області від 25.10.2005 по справі № 2-2636/05

по скарзі ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду у Київському районі
м. Одеси

про перерахунок пенсії

ВСТАНОВИВ:

11.03.2005
ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії Управління Пенсійного фонду у
Київському районі м. Одеси з питання перерахунку пенсії. І просила зобов'язати
виплачувати пенсію, виходячи із заробітної плати працюючого державного
службовця відповідної посади і рангу, зазначеної в довідках органу державної
податкової служби , в якому вона працювала до призначення пенсії, у тому числі:
посадовий оклад, доплата за ранг, винагорода за вислугу років у розмірі 40%
посадового окладу з урахуванням доплати за ранг, надбавки за особливі умови
праці у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням доплати за ранг, надбавки
за особливі умови праці, кваліфікацію та інтенсивність праці у розмірі 100%
посадового окладу з урахуванням доплати за ранг, винагороду за вислугу років,
премії та матеріальної допомоги.

Рішення
Київського районного суду м. Одеси від 05.04.2005, залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від 25.10.2005 по справі № 2-2636/05, скарга
ОСОБА_1 задоволена.

Управління
Пенсійного фонду у Київському районі м. Одеси (далі - УПФ) звернулося із
касаційною скаргою на сказані судові рішення і просить їх скасувати та
відмовити в задоволенні скарги. Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд
невірно застосував норми матеріального права, зокрема постанова Кабінету
Міністрів України від 23.04.2003 № 581 «Про внесення змін до постанови Кабінету
Міністрів України від 31.05.2000 № 865», якою визначено механізм обчислення
заробітку в разі перерахунку пенсії державним службовцям. УПФ в обґрунтування
касаційної скарги зазначає, що посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу
років ураховуються в розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України на момент
виникнення права на перерахунок, за відповідною посадою та рангом на момент
призначення (перерахунку) пенсії. Премія та інші надбавки нараховуються в
середніх розмірах стосовно визначених законодавством таких виплат у
відповідному державному органі, з якого особа вийшла на пенсію, на момент
виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично їй встановлені.

УПФ,
зазначивши норму ст. 37-1 Закону України «Про внесення змін до Закону України
«Про державну службу», і пославшись на ст. 33 Закону України «Про державну
службу» зазначив, що матеріальна допомога не входить до заробітної плати
державних службовців. При цьому стаж державного службовця УПФ визначило в
розмірі 10 років та 9 днів. І тому пославшись на довідку НОМЕР_1, УПФ зазначає,
що ОСОБА_1 не має права на перерахунок пенсії з врахуванням надбавок за вислугу
років у розмірі 40%, матеріальної допомоги та надбавки за особливі умови
роботи, з урахуванням доплати за ранг.

ОСОБА_1 на
касаційну скаргу подала заперечення, в якому зазначила, що доводи УПФ є
неправомірні, оскільки матеріальна допомога, що носить систематичний характер і
надається усім або більшості, є додатковою заробітною платою у складі інших
заохочувальних і компенсаційних виплат, внаслідок чого є об'єктом для
нарахування страхових внесків. Також ОСОБА_1 заперечила проти доводів УПФ щодо
стажу державного службовця, оскільки винагороду за вислугу років остання
отримувала із розрахунку загального стажу - 37 років, із яких 28 років за фахом
у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 № 1013
«Про порядок виплати винагороди за вислугу років службовим особам державної
податкової адміністрації, які мають спецзвання». ОСОБА_1 також звертає увагу на
правомірність застосування судами Указу Президента України від 20.07.2002 № 575
«Про посилення соціального захисту працівників органів державної податкової
служби», і враховуючи все зазначене в запереченні, просить касаційну скаргу
залишити без задоволення, судові рішення без змін.

Розгляд
справи в попередньому провадженні відкладено у відкрите судове засідання.

Перевіривши
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи
касаційної скарги, заперечення на неї, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ст.
37-1 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» (зі змінами та доповненнями) - у разі
підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у
зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця
за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір
на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як
встановлено судами - із 09.11.2000 ОСОБА_1, після звільнення з посади
заступника начальника інспекції - начальника управління податкового аудита та
валютного контролю ДПІ у Київському районі м. Одеси - була призначена пенсія
згідно Закону України «Про державну службу».

Дослідивши
довідки ДПІ у Київському районі м. Одеси НОМЕР_2 та НОМЕР_3, суди визначились,
що по аналогійній посаді - заробітна плата працюючого працівника відповідної
посади та рангу включає в себе надбавки за особливі умови і інтенсивність
праці. Також судами було досліджено, що на 100% надбавку, передбачену указом
Президента України від 20.07.2002 № 575 «Про посилення соціального захисту
працівників органів державної податкової служби» та матеріальну допомогу,
передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.1999 № 2288 «Про
впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади,
місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів
та інших органів» - нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування. Також судами вірно досліджено правомірність врахування 40%
надбавки за вислугу років у відповідності до постанови кабінету Міністрів
України від 25.08.1998 № 1336 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років,
посадовим особам державної податкової служби, які мають спеціальні звання».
Відповідно судами вірно встановлено, що зменшення надбавки за вислугу років до
20% суперечить ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші
нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Тому
задовольняючи скаргу ОСОБА_1, суди першої та другої інстанції правомірно дійшли
висновку, що види оплати праці та інших виплат, які враховуються при обчисленні
середньомісячної заробітної плати для перерахунку пенсій, не повинні виходи із
складової заробітної плати, яку отримував державний службовець на час виходу на
пенсію, оскільки таке звуження суперечить ст. 37-1 Закону України «Про державну
службу».

Суд
касаційної інстанції вважає правомірним застосування судами першої та другої
інстанції положень ст. 37-1 Закону України “Про державну службу”, оскільки
змістом цієї статті не передбачено перерахунок пенсії тільки виходячи зі
складових заробітної плати, які отримував державний службовець на час виходу на
пенсію, а також не передбачено, що право на перерахунок пенсії мають особи, які
вийшли на пенсію після вступу цієї статті в силу (16.01.2003), так як порядок
перерахунку пенсій, передбачених цим Законом, поширюється на пенсіонерів, яким
пенсія державних службовців призначена з дня набрання чинності Законом України
«Про державну службу».

Наведеним
спростовуються доводи касаційної скарги стосовно неправильного застосування
судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

З огляду на
вищезазначене, встановлено, що суди першої та другої інстанцій правильно
дослідили обставини справи та винесли рішення та ухвалу з дотриманням норм
матеріального і процесуального права які не підлягають скасуванню, відповідно
касаційна скарга Управління Пенсійного фонду у Київському районі м. Одеси не
підлягає задоволенню.

Керуючись
ст. ст. 160, 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну
скаргу Управління Пенсійного фонду у Київському районі м. Одеси залишити без
задоволення.

Рішення
Київського районного суду м. Одеси від 05.04.2005 по справі № 2-2636/05 та
ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 25.10.2005 № 22-3107/05 залишити
без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В.
Карась

Судді М.І.
Костенко

М.О.
Федоров

А.О.
Рибченко

Г.К.
Голубєва