Справа № 2-а-12007р.
Суддя: Бойко М.Я.
Дата ухвалення: 2007-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1 2007 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 26 "
січня 2007 р.
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді
Бойка М. Я.

секретаря - Гладенької Л.Ф.
з участю : позивача
- ОСОБА_3.

відповідача -
ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Калуші справу за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1, Калуського
міськрайонного управління юстиції про
визнання дій та бездіяльності начальника управління юстиції неправомірними,

встановив:

що ОСОБА_3. звернулася до суду із зазначеним позовом.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
рішенням Калуського міського суду Івано-Франківської області від 10.06.1998
року задоволено її позов до ОСОБА_4 про повернення боргу й стягнуто в її
користь 3485 грн. боргу та 174,25 грн. судових витрат. У зв'язку із виконанням
рішення ВДВС, 11.12.2003 року вона звернулася із письмовою заявою до начальника
Калуського міського управління юстиції ОСОБА_1 про повідомлення її письмово про
причини відсутності в матеріалах виконавчого провадження її заяви від
15.05.2002 року. В цій заяві вона просила повідомити її, чому ВДВС
Калуського МУЮ порушено ч.5 ст. 42
Закону України „Про виконавче провадження", оскільки 25.11.2002 року суддею
Калуського міського суду Остап"юком С.П., без її згоди була винесена
ухвала про оголошення розшуку боржника ОСОБА_4 після того, як нею 11.11.2002
року була подана скарга на неправомірні дії працівників ВДВС.

Не отримавши протягом місяця жодної
відповіді на зазначену заяву, вона 15.01.2004 року повторно звернулася із
заявою до ОСОБА_1 з проханням надати їй письмову відповідь на її заяву від
11.12.2003 року, на яку також не отримала відповіді, а тому 26.01. 2004 року
вона втретє звертається із аналогічною заявою до ОСОБА_1 Не отримавши відповіді
і на цю заяву, 5.02.2004 року вона вчетверте звернулася із заявою до ОСОБА_1, в
якій просила направити їй відповідь рекомендованим листом і гарантувала оплату
поштових витрат.

12.02.2004 року В.О начальника Калуського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_5 листом за НОМЕР_1 дав "їй відповіді на її заяви
від 15.01.2004 року та від 26.01.2004 року, які є не повні та не точні, а
відповідей від 11.12.2003 року та від 5.02.2004 року вона не отримала взагалі і
у цьому листі про них не згадується.

Неотримання
відповідей на її заяви позбавило її можливості своєчасно отримати правомірну
інформацію та перешкодило належним чином захистити свої інтереси та порушені
права.

У
зв'язку з ненаданням їй відповідей на її заяви, просить визнати неправомірною
бездіяльність начальника Калуського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1
неправомірною.

Збільшивши
позовні вимоги у судовому засіданні, позивач просить визнати неправомірними дії
відповідача, які
проявились у підготовці та підписанні листа, адресованого їй та Управлінню
юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 36 т.2), який містить необ'єктивну інформацію.

Також,
простить визнати неправомірними дії відповідача, які проявились у підготовці та підписанні листа НОМЕР_1,
що містить неточну, неповну та необ'єктивну інформацію та, зобов'язати
Калуське міськрайонне управління юстиції надати їй об'єктивну інформацію по її
зверненнях.

Окрім цього, відповідачем при розгляді даної справи було долучено до справи
копії листів - відповідей
НОМЕР_2 із
різним змістом, що вважає службовим підробленням, а тому просить порушити проти
ОСОБА_1 кримінальну справу.

У судовому засіданні позивач
підтримала позов та підтвердила наведене.

Відповідач
ОСОБА_1 - колишній
начальник Калуського міськрайонного управління юстиції позову не визнав та
пояснив, що відповіді на всі заяви, звернення та інформаційні запити ОСОБА_3.
направлялись їй поштою та зареєстровані в книзі вихідної кореспонденції та,
окрім цього, копії відповідей, повторно були вручені їй в суді. При виготовленні
і врученні копії відповіді від 30.12.2003 року, виконавчою службою було
помилково проставленоНОМЕР_3 на копії
відповіді іншого змісту. Щодо підготовки та підписання ним листа від НОМЕР_1 і
листа, адресованого позивачу та Управлінню юстиції в Івано-Франківській
області, то всі наведені в ньому дані відповідають відомостям, які вміщені у
матеріалах виконавчого провадження і книзі вихідної кореспонденції.

Представник
Калуського міськрайонного управління юстиції позову не визнав та пояснив, що
надання відповідей на звернення учасників виконавчого провадження відноситься
згідно Закону України „Про виконавче провадження" до компетенції Державної
виконавчої служби як окремої юридичної особи.

Суд,
вислухавши доводи сторін, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

У
судовому засіданні встановлено, що рішенням Калуського міського суду
Івано-Франківської області від 10.06.1998
року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4про повернення боргу й стягнуто в
її користь 3485 грн.
боргу та 174,25 грн.
судових витрат. Виконавчий лист щодо стягнення зазначених сум було направлено
до виконання ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції і було проведено
ряд виконавчих дій (а.с. 8-9
т. 1).

01.12.2003 року ОСОБА_3.
звернулася до Калуського міськрайонного управління юстиції із заявою про
надання їй для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження. 11.12. 2003
року вона була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження.

Будучи
стягувачем та учасником виконавчого провадження, ОСОБА_3. 11.12.2003 року (а.с.
4 т. 2) звернулася із письмовою заявою до начальника Калуського міського
управління юстиції ОСОБА_1 про повідомлення її письмово про причини відсутності
в матеріалах виконавчого провадження її заяви від 15.05.2002 року. В цій заяві
вона просила повідомити її,
чому В ДВС Калуського МУЮ порушено ч.5 ст. 42 Закону України „Про виконавче провадження", оскільки
25.11.2002 року
суддею Калуського міського суду Остап"юком С.П., без її згоди була
винесена ухвала про оголошення розшуку боржника ОСОБА_4 після того, як нею
11.11.2002 року була подана скарга на неправомірні дії працівників ВДВС.

15.01.2004
року (а.с. 6 т.2) ОСОБА_3. повторно звернулася із заявою до ОСОБА_1 з проханням
надати їй письмову відповідь на її заяву від 11.12.2003 року, на яку також не
отримала відповіді.

26.01. 2004 року (а.с. 9 т. 2) вона втретє
звертається із інформаційним запитом до ОСОБА_1, в якому просить надати їй
відповіді на попередні заяви.

3 5.02.2004 року
(а.с. 11 т.2)
ОСОБА_3. знову звернулася із
інформаційним запитом до ОСОБА_1, в якій просила направити їй відповіді
рекомендованим листом і гарантувала оплату почтових витрат.

Зазначені заяви ОСОБА_3.
зареєстровані у журналі вхідної кореспонденції. У журналі вихідної
кореспонденції містяться відомості про те, що ОСОБА_3 направлялися відповіді.
Зокрема, на заяву від 11.12.2003
року зареєстровано відповідь

2003
року, за вихідним НОМЕР_3 , а на її заяви від 15.01.2004
p., 26.01.2004 р.
та від

2004
року зареєстровано відповіді від 10.02.2004 р. за вихідним
НОМЕР_1та відповідь від 20.02.2004
р. за вихідним НОМЕР_4
(а.с 23-32 т.2).

Відповідно до
ст.27 Закону України „Про виконавче провадження", копії постанов
державного виконавця та інші документи виконавчого провадження , які повинні бути
доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою
кореспонденцією. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що твердження
позивача на те, що їй не надавалися відповіді на її заяви є безпідставними.

У
судовому засіданні позивач не довела того, яким чином дії чи бездіяльність
ОСОБА_1 порушили її права і які саме і, які могли б негативно вплинути на
реалізацію чи захист своїх прав як учасника виконавчого провадження.

Будучи
учасником виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій та неодноразово
ознайомлюючись з матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_3. мала постійний
доступ до інформації, яка стосувалася проведення всіх виконавчих дій щодо
виконання вищезазначеного рішення.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі заяви
ОСОБА_3. від 15.05.2002 року, в
якій вона зобов'язувалась відшкодувати витрати, пов'язані з розшуком
боржникаОСОБА_4, постановлено ухвалу про оголошення розшуку боржника.

Даній
заяві передував лист державного виконавця ВДВЄ ОСОБА_6 (а.с. 13 т. 2), адресований
ОСОБА_3., про її згоду на авансування витрат, пов'язаних з розшуком боржника.
Отримавши таку згоду від ОСОБА_3. 15.05.2002
року, державний виконавець звернувся з поданням до суду про оголошення
розшуку боржника.

Відповідно
до ст. 42 Закону
України „ Про виконавче провадження", державний виконавець може звернутися
до суду з поданням про розшук боржника за наявності письмової згоди стягувача
відшкодувати витрати на розшук та авансувати зазначені витрати.

Розглянувши
подання державного виконавця та маючи оригінал заяви - згоди ОСОБА_3.
на фінансування витрат пов'язаних з розшуком боржника, 25.11.2002 року суддя
Калуського міського суду Остап" юк С.П. постановив ухвалу про оголошення
розшуку боржника ОСОБА_4 (а.с. 126
т.3). Таким чином, було захищено, а не порушено, право стягувача - ОСОБА_3. як
учасника виконавчого провадження, про що їй було відомо і на що вона
покликається у своїй заяві (а.с. 4
т.2).

Наведені
обставини у судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_5 - начальник ДВС м.
Калуша, а також
пояснив, що в ході розгляду судом даної справи у квітні 2004 року позивачу
було вручено та долучено до матеріалів справи копії відповідей на заяви і
інформаційні листи ОСОБА_3., які копіювалися з комп'ютерного текстового набору,
оскільки ксерокс не працював через відсутність електроенергії і, канцелярією
помилково було проставлено вихіднийНОМЕР_3 від 30.12.2003 року на листи - відповіді з
іншим змістом.

На дві заяви позивача відповідь
давав сам особисто.

Враховуючи
наведене, суд вважає безпідставною вимогу позивача про порушення кримінальної
справи відносно відповідача ОСОБА_1, оскільки проставлення дати і номера у
відповідях з різним змістом мало місце внаслідок технічної помилки працівників
канцелярії ДВС, а не через умисні дії відповідача чи службове підроблення.

Суд вважає
безпідставною вимогу позивача про визнання дій відповідача ОСОБА_1
неправомірними, які виразились у підготовці та підписанні листа, адресованого
їй та Управлінню юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 36 т.2), який
містить необ'єктивну

4

інформацію та у підготовці та підписанні листа НОМЕР_1, що містить неточну,
неповну та необ'єктивну інформацію, оскільки ця інформація відповідає відомостям,
які містяться в матеріалах виконавчого провадження і не порушує жодних прав і
інтересів позивача як учасника виконавчого провадження.

Суд вважає безпідставною позовну
вимогу позивача - зобов'язати
Калуське міськрайонне управління юстиції надати їй об'єктивну інформацію по її
зверненнях, оскільки наявні відповіді на них вона отримала поштою та додатково
отримала під час судового розгляду справи у квітні 2004 року, та і
надання таких відповідей згідно вимог Закону України „Про виконавче
провадження" відноситься до компетенції ДВС м. Калуша, на виконанні якої
знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 відповідних сум в користь
позивача - учасника
виконавчого провадження, а не до компетенції Калуського міськрайонного
управління юстиції. Захист прав стягувача, боржника та інших осіб під час
провадження виконавчих дій здійснюється у відповідності до ст.ст. 85-86 Закону України
„Про виконавче провадження",
які передбачають подання скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця
або начальника ВДВС вищестоящому органу ДВС або до суду.

Враховуючи вищенаведене, суд
приходить до переконання, що вищенаведені вимоги позивача є безпідставними, а
тому у задоволенні позову слід відмовити.

Суд не приймає як доказ на
підтвердження позовних вимог покликання позивача на обставини, пов'язані з
явкою сторін у судове засідання та обставини судового розгляду справи, оскільки
вони не є предметом позову.

На підставі ст.ст. 10-12,18,24, 27, 42, 85 - 86 Закону
України „ Про виконавче провадження", ст.ст. 18,104 КАС України,
керуючись ст. 160-163 КАС
України, суд,

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Калуського міськрайонного управління юстиції про визнання дій та бездіяльності начальника
управління юстиції неправомірними відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження
не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у двадцятиденний строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про
апеляційне оскарження постанови суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом 10
днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову подається
через Калуський міськрайонний суд протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.