Справа № К-15792/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2007-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2007 року м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді
Бутенка В.І.,

суддів: Лиски Т.О., Панченка
О.І., Сороки М.О., Штульмана І.В.,

при секретарі Пархоменко О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в порядку касаційного провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Катеринопільського районного суду
Черкаської області від 15 листопада 2005 року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 23 січня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Катеринопільської районної
державної адміністрації Черкаської області про стягнення суми щорічної допомоги
на оздоровлення, -

в
с т а н о в и л а :

В серпні 2005 року ОСОБА_1.
звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з Управління праці та соціального
захисту населення Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської
області (далі - УПСЗН Катеринопільської РДА, відповідач) на її користь
невиплачену допомогу на оздоровлення за період з 1999 р. по 2004 р. у розмірі
передбачену Законом України
"Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №796-ХІІ (далі - Закон
№796-ХІІ).

В обґрунтування позовних вимог
посилалася на ті обставини, що в 1999 році вона згідно акту огляду НОМЕР_1.
визнана інвалідом другої групи у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з дією
іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на
ЧАЕС.

Рішенням Катеринопільського
районного суду від 15 листопада 2005 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 23
січня 2006 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. було відмовлено.

При цьому суди першої та
апеляційної інстанції, виходили з тих міркувань, що відповідно до ст. 62 Закону
№796-ХІІ, роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 67 вказаного Закону визначено,
що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати. А відповідно до постанови Верховної Ради України
"Про порядок введення в дію статей 10, 33, 34 Закону України "Про
оплату праці" та встановлення мінімального розміру пенсії за віком"
від 20.02.1996 р., розмір виплат чорнобильцям було визначено постановою
Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 р. №836 (далі
- Постанова КМУ № 836)

В касаційній скарзі ОСОБА_1.,
посилаючись на порушення судами норм матеріального права, ставить питання про скасування
постановлених по справі судових рішень та просить винести нове рішення, яким
позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

При розгляді справи судами першої
та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачка згідно довідки НОМЕР_2 має
ІІ групу інвалідності. Згідно висновку обласної спеціалізованої лікарської
консультативної комісії НОМЕР_3 захворювання пов'язані з проживанням не
території радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суди виходили з положень Закону №796-ХІІ та Постанови КМУ № 836, згідно з якими
ОСОБА_1. підлягала виплаті щорічна допомога на оздоровлення, як інваліду 2-ої
групи у розмірі 26,70 грн. (встановленому зазначеною Постановою КМУ ще у 1996
році).

Однак, зазначений висновок суду не
відповідає вимогам закону з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 2 частини 4
статті 48 Закону №796-ХІІ, щорічна допомога інвалідам 2-ої групи виплачується у
розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48
Закону № 796-ХІІ).

Зі змісту вимог законів України про
встановлення розмірів мінімальних заробітних плат, законів України про
державний бюджет України, якими визначались мінімальні розміри заробітних плат
на 2003 і наступні роки, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей
застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми
статті 48 Закону №796-ХІІ.

Слід зазначити, що встановлений ще
в 1996 році постановою КМУ № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення
протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому
іншими законами України. При цьому, вказані закони не містили обмежень щодо
застосування статті 48 Закону №796-ХІІ. Оскільки ні Верховна Рада України, ні
Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не
приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає саме стаття 48 Закону №796-ХІІ та норма відповідного закону України
про визначення мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанова
КМУ №836.

За таких обставин та з урахуванням
вимог статті 48 Закону №796-ХІІ,
Управління праці та соціального захисту населення Катеринопільської
районної державної адміністрації повинно виплатити позивачці щорічну допомогу
на оздоровлення за період з моменту встановлення інвалідності, виходячи із суми
мінімальної заробітної плати на момент виникнення права на виплату за
виключенням суми фактично проведених виплат.

Зважаючи на наведене, а також
враховуючи те, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій невірно витлумачили норми матеріального права,
оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із постановленням нового
рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223,
229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Катеринопільського
районного суду Черкаської області від 15 листопада 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2006 року скасувати.

Позов
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Катеринопільської
районної державної адміністрації Черкаської області задовольнити, зобов'язавши
останнє виплатити позивачці суму щорічної
допомоги на оздоровлення, передбачену абз. 2 ч. 4 ст. 48 Закону України
"Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р., за період з моменту
встановлення інвалідності, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на
момент виникнення права на виплату за виключенням суми фактично проведених
виплат.

Постанова оскарженню не підлягає,
крім випадку, встановленого ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно

Суддя