Справа № 22-а-136/07
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2007-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________
Справа
№ 22-а-136/07
визнання Головуючий 1
інстанції - Рикова В.В.
учасником бойових дій Доповідач -
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007
року судова колегія Харківського
апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючого
судді - Мельнікової Л.В.,

суддів: - Подобайло З.Г., Григорова А.М.

при секретарі -
Спесивцевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті
Харкові апеляційну скаргу представника Управління Міністерства внутрішніх справ
України в Сумській області - Заєць Романа Миколайовича на постанову
Ковпаківського районного суду міста Суми від 06 березня 2007 року по
адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Сумській області про визнання недійсним рішення
Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій Управління Міністерства внутрішніх справ
України в Сумській області та про зобов'язання прийняти рішення, -

В с т а н о в и л а:

У грудні
2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати рішення Комісії
з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій Управління Міністерства внутрішніх справ
України в Сумській області щодо неможливості визнати його учасником бойових дій
від 01 грудня 2006 року недійсним та зобов'язати вказану Комісію визнати його
статус - як учасника бойових дій та надати посвідчення встановленого зразку,
посилаючись на те, що в період з 1987 року по 1990 рік будучи курсантом
Воронезької спеціальної середньої школи міліції МВС СРСР він неодноразово
залучався до виконання спеціальних завдань в умовах надзвичайного стану та при
бойових конфліктах по нормалізації обстановки, відновленні законності та
правопорядку на територіях республік Закавказзя.

Ковпаківського районного суду міста
Суми від 06 березня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні в повному обсязі.

Таке рішення суд
першої інстанції обґрунтовує тим, що Вірмено-Азербайджанський військових
конфлікт 1988-1994 років є обставиною загальновідомою, тому доказуванню він не
підлягає, і, оскільки, в період вказаних позивачем подій України не була
самостійною державою в розумінні положень Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», то вирішувати цей спор відповідно до
положень ст. 6 вказаного Закону України підстав не має, тому, що це звужує
обсяг прав і свобод громадян України, які передбачені її Конституцією.

Не погоджуючись с
постановою суду представника Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області - Заєць Р.М. в апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду, відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.

Обґрунтовуючи свою
апеляційну скаргу тим, що обставини справи суд першої інстанції встановив
повно, але належну оцінку зібраним доказам не дав.

У судове засідання
представник Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Сумській області - Заєць Р.М. не з'явився, своєю
заявою просить справу розглянути за його відсутність, вимоги та обґрунтування апеляційної скарги
підтримує.

Позивач у судовому
засіданні апеляційної інстанції, як і в своїх запереченнях на апеляційну
скаргу, просив апеляційну скаргу
залишити без задоволення, постанову суду
- без змін.

Заслухавши
суддю-доповідача, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова
Ковпаківського районного суду міста Суми від 06 березня 2007 року
скасуванню, оскільки постановлена з
порушенням норм матеріального, що, відповідно до правил п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства
України, є підставою для скасування судового рішення.

З матеріалів справи
вбачається, що позивач що в період з 1987 року по 1990 рік будучи курсантом
Воронезької спеціальної середньої школи міліції МВС СРСР він неодноразово
залучався до виконання спеціальних завдань в умовах надзвичайного стану та при
бойових конфліктах по нормалізації обстановки, відновленні законності та
правопорядку на територіях республік Закавказзя (а.с. 13-16).

В листопаді 2006 року ОСОБА_1
звернувся до Комісії з питань розгляду
матеріалів про визнання учасників бойових дій
Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області щодо
визнання його учасником бойових дій з
посиланням на вищевказані обставини та 01 грудня 2006 року отримав відповідь
Комісії про те, що підстав, які передбачені дійсним законодавством України, для
цього не існує.

Відповідно до п. 2 ч.
1 ст. 6 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” ветеранами війни визнаються - учасники бойових дій на території інших
країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового,
начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього
Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників),
працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР
проходили службу, працювали чи
перебували у відрядженні в державах, де
в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи
забезпеченні бойової діяльності
військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних
Сил України, Служби
безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового,
начальницького складу і військовослужбовці
Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно
до законів України
військових формувань, які
за рішенням відповідних
державних органів були направлені для виконання миротворчих місій або у
відрядження в держави, де в цей період
велися бойові дії.

Перелік держав, зазначених у цьому
пункті, періоди бойових дій у них та
категорії працівників визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року за № 63 «Про організаційні
заходи щодо застосування Закону України
"Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
затверджено Перелік держав,
яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії,
Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового,
начальницького складу і військовослужбовців
Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних
Сил, Служби безпеки,
Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та
начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, і періодів
бойових дій на їх території.

Посилання позивача на пункт вказаного
Переліку «Інші країни - після 1979 р.» спростовує п. 6 приміток до Переліку,
згідно якого положення цього пункту стосуються лише військових фахівців.

Це означає, що
учасником бойових дій у розумінні п. 2 ст. 6 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” є особа, яка
безпосередньо проходила службу, працювала чи перебувала у відрядженні в державах, де в цей період
велися бойові дії, і брала участь у бойових діях чи забезпеченні бойової
діяльності військ (флотів).

Викладене
узгоджується не лише із Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту”, а витікає зі змісту
підзаконних актів, прийнятих у його
розвиток.

Так, пунктом 5
Інструкції про порядок видачі посвідчень, нагрудних знаків ветеранів війни та
листів талонів на право одержання проїзних квитків безплатно і з 50-відсотковою
знижкою їх вартості ветеранам війни-військовослужбовцям, які проходять
військову службу у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра
оборони України від 31.03.1996 р. № 87 і зареєстрованої Міністерством юстиції
України 19.04.1996 р. за № 193/1218 встановлено, що підставою для видання
посвідчень учасникам бойових дій за
правилами п. 2 ст. 6 Закону
військовослужбовцям, які були направлені для виконання миротворчих місій
або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії, є надання:
витягу з наказу відповідного командира (начальника) про направлення у
відрядження, копії посвідчення про відрядження з відповідними відмітками про
прибуття та вибуття, витягу з наказу по стройовій частині з військової частини,
в яку вони були направлені у відрядження,
довідки про участь у бойових діях встановленого зразку, видану
військової частиною, яка входила до складу миротворчих сил.

Судова колегія
вважає, що суд першої інстанції обставини справи суд встановив повно, але належну оцінку зібраним
доказам не дав.

Правові норми, які
регулюють правовідносини сторін визначені вірно, але суд помилився в розумінні
змісту норм, тобто неправильно їх
витлумачив і у зв'язку з цим правові висновки не відповідають дійсному змісту
цих норм.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202,
205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л
А:

Апеляційну скаргу
представника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській
області - Заєць Романа Миколайовича на постанову Ковпаківського районного суду
міста Суми від 06 березня 2007 року по адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області
про визнання недійсним рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про
визнання учасників бойових дій Управління Міністерства внутрішніх справ України
в Сумській області та про зобов'язання прийняти рішення - задовольнити.

Постанову
Ковпаківського районного суду міста Суми від 06 березня 2007 року скасувати.

В задоволені позовних
вимог ОСОБА_1 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Сумській області про визнання недійсним рішення
Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій
Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області та про
зобов'язання прийняти рішення - відмовити.

Постанова апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом одного місяця.

Головуючий
суддя -
Л.В. Мельнікова

Судді - З.Г.
Подабайло

- А.М.
Григоров