Справа № К-18644/06
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2007-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2007 року

м. Київ

Вищий адміністративн
ий суд України у складі колег
ії суддів:
головуючого судді-допові
дача Усенко Є.А.,
суддів: Голубєвої Г.К., Кос
тенка М.І., Рибченка А.О., Федоро
ва М.О.

при секретарі:
розглянувши у відкритому с
удовому засіданні
Павлушку Р.С.

касаційну скаргу
Відкритого акціонерног
о товариства «Дніпрошина»

на постанову
Дніпропетровського апе
ляційного господарського су
ду від 19.04.2006 р.

у справі
№ 27/186 господарського суду
Дніпропетровської області

за позовом
Спеціалізованої державно
ї податкової інспекції по ро
боті з великими платниками п
одатків у м. Дніпропетровськ
у

до
1. Відкритого акціон
ерного товариства «Дніпроши
на»
2. Товариства з обмежено
ю відповідальністю «Олас»

про
визнання угоди недійсно
ю та стягнення в доход держав
и 109 633,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського
суду Дніпропетровської обла
сті від 24.01.2006 р. в позові СДПІ по р
оботі з великими платниками
податків у м. Дніпропетровсь
ку до ВАТ «Дніпрошина» та ТОВ
«Олас» про визнання недійсн
им на підставі ст.49 ЦК УРСР дог
овору комісії № 22/09/1159/03 КМ від 22.09.200
3 р. та про стягнення з ВАТ «Дні
прошина» на користь держави
109 633,14 грн. та такої ж суми грошов
их коштів з ТОВ «Олас» на кори
сть ВАТ «Дніпрошина» відмовл
ено з огляду на недоведення в
судовому процесі факту укла
дення спірного договору ТОВ
«Олас» з метою, що суперечить
інтересам держави і суспіль
ства.
Постановою Дніпропетровсь
кого апеляційного господарс
ького суду від 19.04.2006 р. рішення с
уду першої інстанції скасова
не, позов задоволено частков
о: визнано недійсним договір
комісії № 22/09/1159/03 КМ від 22.09.2003 р., укл
адений між ВАТ «Дніпрошина»
та ТОВ «Олас», як такий, що укл
адений ТОВ «Олас» з метою, яка
суперечить інтересам держав
и та суспільства; стягнуто з В
АТ «Дніпрошина» в доход держ
ави 32 670,19 грн. вартості послуг, о
триманих за вказаним договор
ом комісії.
Постанова суду апеляційно
ї інстанції вмотивована висн
овком, що ТОВ «Олас» було засн
оване з метою прикриття неза
конної діяльності невстанов
лених осіб, завідомо організ
овувало свою діяльність з ме
тою уникнення відповідально
сті за несплату належних под
атків з грошових коштів, отри
маних за спірним договором, т
а отримання за рахунок цього
надприбутку, у звязку з чим
спірний договір був завідом
о спрямований на завдання шк
оди інтересам держави шляхом
ухилення від сплати податкі
в.
В касаційній скарзі ВАТ «Дн
іпрошина» просить скасувати
постанову суду апеляційної
інстанції та залишити в силі
рішення суду першої інстанц
ії, посилаючись на невідпові
дність оскаржуваної постано
ви нормам матеріального та п
роцесуального права, зокрема
, ст.49 ЦК УРСР, ст.208 ГК України, ст
.ст.70,86 КАС України.
Заперечуючи проти касацій
ної скарги, СДПІ по роботі з ве
ликими платниками податків у
м. Дніпропетровську просить
залишити скаргу без задовол
ення як необґрунтовану.
Перевіривши правильність
застосування судами першої т
а апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуаль
ного права, юридичної оцінки
обставин справи, колегія суд
дів Вищого адміністративног
о суду України приходить до в
исновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задовол
енню з таких підстав.
Судами попередніх інстанц
ій встановлено, що 22.09.2003 р. між ВА
Т «Дніпрошина» та ТОВ «Олас»
був укладений договір коміс
ії № 22/09/1159/03/КМ , згідно умов якого
ТОВ «Олас» зобовязувалося
по дорученню ВАТ «Дніпрошин
а» за винагороду здійснити в
ід свого імені та за рахунок В
АТ «Дніпрошина» одну або кіл
ька зовнішньоекономічних уг
од по продажу на експорт прод
укції, вказаної в додатках до
договору комісії.
На виконання вказаного дог
овору ТОВ «Олас» було експор
товано в жовтні грудні 2003 ро
ку та в січні 2004 року нерезиден
ту фірмі «Greendown B.V.» / Нідерланди / н
апівфабрикати з нержавіючої
сталі марки ХН38ВТ в кількості
159,5 тонн на загальну суму 27 225 161,01 г
рн., що підтверджується наявн
ими в матеріалах справи копі
ями вантажних митних деклара
цій з відмітками відповідаль
ної особи Чернігівської митн
иці, які засвідчують факт та д
ати вивезення товару за межі
митної території України.
В розрахунок за експортова
ний за договором комісії тов
ар ТОВ «Олас» передало ВАТ «Д
ніпрошина» згідно акту прийо
му-передачі від 30.12.2003 р. вексель
на суму 10 282 639,24 грн. та сплатило в
листопаді, грудні 2003 року, в сі
чні, квітні 2004 року грошові кош
ти в сумі 16 375 161,01 грн. Згідно звіт
ів про виконані роботи за дог
овором комісії за жовтень
грудень 2003 року та січень 2004 рок
у загальна сума винагороди к
омісіонера склала 32 670,19 грн.
Задовольняючи позов про ви
знання недійсним вказаного д
оговору комісії з підстав, пе
редбачених ст.49 ЦК УРСР, суд ап
еляційної інстанції вважав д
оведеним той факт, що ТОВ «Ола
с», укладаючи цей договір, дія
в з метою, яка була спрямована
на приховування отриманих з
а договором грошових коштів
від оподаткування, що супере
чить інтересам держави та су
спільства. При цьому апеляці
йний суд виходив із встановл
ених фактів, що ВАТ «Миргород
ський завод «Армапром», зазн
ачений у вантажних митних де
клараціях як виробник експор
тованого ТОВ «Олас» товару, в
иробництво та реалізацію нап
івфабрикатів із нержавіючої
сталі марки ХН38ВТ не здійснюв
ало та впродовж 2003 2005 років не
мало господарських відносин
з ТОВ «Огмін», продавцем напі
вфабрикатів із нержавіючої с
талі ВАТ «Дніпрошина»; на дат
у складання установчих докум
ентів ТОВ «Олас» / 23.07.2003 р. / один з
його засновників ОСОБА_1.
відбував покарання у вигляд
і позбавлення волі у відпові
дній виправній установі; ТОВ
«Олас» за юридичною адресою
не знаходиться.
Суд апеляційної інстанції
не дав, однак, оцінки листу ВА
Т «Миргородський завод «Арма
пром» від 11.01.2006 р. № 27, відповідно
до якого підприємство в 2002 -2004 р
оках виробляло злитки та нап
івфабрикати з нержавіючої ст
алі з власної та давальницьк
ої сировини, на який посилавс
я суд першої інстанції, а тако
ж відхилив як доказ податков
і декларації ТОВ «Олас», визн
авши зазначені в них дані так
ими, що не підтверджують визн
ачення товариством обєкті
в оподаткування з врахування
м показників господарської о
перації, здійсненої на викон
ання спірного договору.
Разом з тим, судом першої ін
станції встановлено, що в под
аткових деклараціях з податк
у на додану вартість, поданих
ТОВ «Олас» до ДПІ у м. Черніго
ві, за листопад 2003 року задекла
ровано обсяги продажу в сумі
258 594,00 грн. та податкові зобов
язання в сумі 51 719,00 грн.; за груде
нь 2003 року - в сумі 80 139,00 грн. та 16 028,00 г
рн.; за лютий 2004 року в сумі 83 866
,00 грн. та в сумі 16 773,00 грн.; за берез
ень 2004 року в сумі 7 735,00 грн. та в
сумі 1 547,00 грн. відповідно. В дек
лараціях з податку на прибут
ок підприємства за 2003 рік заде
кларовано валовий дохід у су
мі 338,70 тис. грн. та валові витрат
и в сумі 275,90 тис. грн.; за І кварта
л 2004 року валовий дохід у сум
і 98,50 тис. грн., а валові витрати в
сумі 71,10 тис. грн.; за І півріччя
2004 року валовий дохід у сумі
166,20 тис. грн., а валові витрати в
сумі 99,20 тис. грн. Згідно касово
го ордеру № 5 від 29.01.2004 р. та квита
нції від 30.03.2004 р. ТОВ «Олас» спла
тило до бюджету ПДВ в сумах 2 122,
00 грн. та 950,00 грн. за грудень 2003 рок
у та лютий 2004 року відповідно.

Відповідно до частини 1 ст.18 З
акону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб підприємці
в» якщо відомості, які підляг
ають внесенню до Єдиного дер
жавного реєстру, були внесен
і до нього, то такі відомості в
важаються достовірними і мож
уть бути використані в спорі
з третьою особою, доки до них
не внесені відповідні зміни.

Матеріалами справи підтве
рджено, що ТОВ «Олас» включен
о до ЄДРПОУ 04.08.2003 р., його засновн
иками є громадяни ОСОБА_2.
та ОСОБА_1. / т.1, а.с.20, 21, 36 /.
Згідно ст. 49 ЦК УРСР, який втр
атив чинність з 1 січня 2004 року,
якщо угода укладена з метою, щ
о суперечить інтересам держа
ви і суспільства, то вона є нед
ійсною. За наявності умислу н
а укладення такої угоди у обо
х сторін в разі виконання у
годи обома сторонами в дох
од держави стягується все од
ержане ними за угодою, а в разі
виконання угоди однією стор
оною з другої сторони стягує
ться в доход держави все одер
жане нею і все належне з неї пе
ршій стороні на відшкодуванн
я одержаного. При наявності ж
умислу лише у однієї з сторін
все одержане нею за угодою по
винно бути повернуто другій
стороні, а одержане останньо
ю або належне їй на відшкодув
ання виконаного стягується в
доход держави.
Цивільний кодекс України. я
кий набрав чинності 1 січня 2004 р
оку, серед правових наслідкі
в вчинення правочину, який по
рушує публічний порядок, не в
становлює санкцій, аналогічн
их тим, які були встановлені с
т. 49 ЦК УРСР.
Такі санкції за укладення у
годи / вчинення господарсько
го зобовязання / з метою, яка
завідомо суперечить інтерес
ам держави і суспільства, вст
ановлені ст.208 Господарського
кодексу України.
Згідно частини 1 ст.207 цього К
одексу господарське зобов
язання, що не відповідає вимо
гам закону, або вчинено з мето
ю, яка завідомо суперечить ін
тересам держави і суспільств
а, або укладено учасниками го
сподарських відносин з поруш
енням хоча б одним з них госпо
дарської компетенції / спеці
альної правосубєктності /,
може бути на вимогу однієї із
сторін, або відповідного орг
ану державної влади визнано
судом недійсним повністю або
в частині.
Положення статей 207 та 208 Госп
одарського кодексу України с
лід застосовувати з урахуван
ням того, що правочин, який вчи
нено з метою завідомо супере
чною інтересам держави і сус
пільства, водночас суперечит
ь моральним засадам суспільс
тва. а тому згідно з частиною 1
ст. 203 та частиною 2 ст.215 ЦК Украї
ни є нікчемним, тобто недійсн
им в силу закону, у звязку з
чим визнання такого правочин
у недійсним судом не вимагає
ться. Органи державної подат
кової служби, вказані в абзац
і першому ст. 10 Закону України
«Про державну податкову слу
жбу в Україні», можуть на підс
таві пункту 11 цієї статті звер
татись до судів з позовами пр
о стягнення в доход держави к
оштів, одержаних за правочин
ами, вчиненими з метою, що супе
речить інтересам держави і с
успільства, посилаючись на ї
хню нікчемність. У разі задов
олення позову висновок суду
про нікчемність правочину ма
є міститись у мотивувальній,
а не в резолютивній частині с
удового рішення.
Санкції, встановлені части
ною 1 ст.208 Господарського коде
ксу України, не можуть застос
овуватися за сам факт неспла
ти податків, зборів / обовяз
кових платежів / однією із сто
рін договору. За таких обстав
ин правопорушенням є несплат
а податків, а не вчинення прав
очину. Для застосування таки
х санкцій необхідною умовою
є наявність умислу на укладе
ння угоди з метою, яка завідом
о суперечить інтересам держа
ви і суспільства, наприклад, в
чинення фіктивного правочин
у з метою отримання права на в
алові витрати і податковий к
редит або удаваного правочин
у з метою приховання ухиленн
я від сплати податків.
Оскільки санкції, передбач
ені вказаною правовою нормою
, є конфіскаційними, стягують
ся за рішенням суду в доход де
ржави за порушення правил зд
ійснення господарської діял
ьності, то такі санкції не є ци
вільно-правовими, а є адмініс
тративно-господарськими як т
акі, що відповідають визначе
нню частини 1 ст.238 Господарськ
ого кодексу України. З огляду
на це такі санкції можуть зас
тосовуватися лише протягом с
троків, встановлених ст.250 цьо
го Кодексу.
При укладенні спірного дог
овору 22.09.2003 р. та обізнаності по
зивача з цим фактом 01.03.2005 р., про щ
о свідчить акт про результат
и позапланової перевірки ВАТ
«Дніпрошина» від 01.03.2005 р. № 23-13-43-20-16/
05768898, позовна заява була подана
до суду 02.11.2005 р., тобто вимога про
застосування санкцій, встан
овлених ст.208 ГК України, була з
аявлена за межами строків, пе
редбачених ст.250 цього Кодексу
.
Зміст спірного договору не
суперечить актам цивільного
законодавства. Судом не вста
новлено фактів, які свідчили
б про те, що зміст договору не
відповідає дійсним намірам
сторін і що ці наміри спрямов
ані на ухилення від сплати по
датків за фінансово-господар
ськими результатами виконан
ня зазначеного договору. Не п
осилається на такі обставини
і позивач. Встановлені судом
апеляційної інстанції вищев
икладені факти, на підставі я
ких був зроблений висновок, щ
о ТОВ «Олас» було засноване з
метою прикриття незаконної
діяльності та ухилення від с
плати податків, знаходяться
поза межами цивільно-правово
го регулювання і можуть бути
підставою для притягнення в
инних осіб до встановленої ч
инним законодавством відпов
ідальності, зокрема, за ухиле
ння від сплати податків.
Відтак висновок суду апеля
ційної інстанції про укладен
ня спірного договору ТОВ «Ол
ас» з метою, що суперечить інт
ересам держави та суспільств
а, та про наявність законних п
ідстав для стягнення з ВАТ «Д
ніпрошина» в доход держави 32 6
70,19 грн. вартості наданих ТОВ «О
лас» послуг комісії, не відпо
відає обставинам справи та с
т.ст.207,208,250 Господарського кодек
су України.
При фактичному повному та п
равильному встановленні обс
тавин справи суд першої інст
анції разом з тим безпідстав
но керувався нормами ГПК Укр
аїни, а не КАС України та в пор
ушення ст.158 КАС України викла
в своє рішення не у формі пост
анови. Порушення судом першо
ї інстанції норм процесуальн
ого права призвело до прийня
ття судового акта, який не пер
едбачений в адміністративно
му судочинстві, а отже є незак
онним, у звязку з чим рішенн
я суду першої інстанції відп
овідно до ст.229 КАС України так
ож підлягає скасуванню з ухв
аленням постанови про відмов
у в задоволенні позовних вим
ог з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 229, 230, 232 Коде
ксу адміністративного судоч
инства України,
ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ «Дні
прошина» задовольнити частк
ово, скасувати постанову Дні
пропетровського апеляційно
го господарського суду від 19.0
4.2006 р. та рішення господарськог
о суду Дніпропетровської обл
асті від 24.01.2006 р.
В позові СДПІ по роботі з ве
ликими платниками податків у
м. Дніпропетровську до ВАТ «Д
ніпрошина» та ТОВ «Олас» про
визнання недійсним договору
комісії № 22/09/1159/03/КМ від 22.09.2003 р. від
мовити.

Постанова набирає законно
ї сили з моменту проголошенн
я, але може бути переглянута В
ерховним Судом України з під
став та в порядку, передбачен
их статтями 236-238 Кодексу адміні
стративного судочинства Укр
аїни.

Головуючий

Усенко Є.А.

Судді

Голубєва Г.К.

Костенко М.І.

Рибченко А.О.

Федоров М.О.
З оригіналом згідно
Суддя
Усенко Є.А.