Справа № 22А-17/07р.
Суддя: Мацунич М.В.
Дата ухвалення: 2007-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 січня 2007 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Леска В.В., Панька В.Ф. при секретарі: Попович А.І.

за участю : апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Хустського районного суду від 17 жовтня 2006 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Хустської міської ради, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача :ОСОБА_2 про
надання дозволу на виготовлення технічної документації на самочинно збудовану
літню кухню і визнання права власності та зобов'язання розглянути питання про
передачу у приватну власність земельної ділянки ,-

встановила:

Заперечуючи постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати
згадану постанову місцевого суду та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Мотивує свої вимоги тим, що
постанова суду першої інстанції є незаконною так-як постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права
.

Постановою Хустського районного суду від 17 жовтня 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1
до Виконавчого комітету Хустської міської ради, третьої" особи без
самостійних вимог на стороні відповідача : ОСОБА_2 про надання дозволу на
виготовлення технічної документації на самочинно збудовану літню кухню і
визнання права власності та зобов'язання розглянути питання про передачу у
приватну власність земельної ділянки, відмовлено.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, апелянтка ОСОБА_1 та її
представник - адвокат ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги та просили апеляційний суд
задовольнити її з підстав наведених у ній.

Протягом судового розгляду, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2
набув права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу НОМЕР_1. За вказаним будинковолодіння зареєстрована земельна
ділянка площею 0,05 га., яка перейшла до ОСОБА_2 у
користування. А шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений аж 04.05.1974 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які беруть участь у
справі, розглянувши матеріали справи та ознайомившись із викладеними в
апеляційній скарзі доводами, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області дійшла
висновку, що ця скарга не

підлягає задоволенню виходячи з
наступних мотивів.

Згідно вимоги ч.І ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті обставини на яких грунтуються її
вимоги та заперечення.

Такими вимогами апелянтки до Виконавчого комітету Хустської міської ради
були це надання дозволу на виготовлення технічної
документації на самочинно збудовану літню кухню і визнання права власності та зобов'язання розглянути питання про передачу
у приватну власність земельної ділянки.

Справа № 22А - 17/07р.

Головуючий у першій Інстанції: Кемінь В.Д. Суддя - доповідач : Мацуннч М.В.

Згідно листа відділу містобудування та архітектури
НОМЕР_2 в інвентарній справі від 03.12.1982
року під літерою "Б" на експлікації позначено сарай, який
переплановано під літню кухню/а.с.
9, 6/.

Як вбачається з пояснень даних
ОСОБА_2 в судовому засіданні та доводів зазначених у запереченні на
апеляційну скаргу сарай, що позначено на експлікації під літерою "Б"
був перебудований під господарські приміщення : котельні та комори. Така
перебудова була проведена після паводку в 1998 році, щоб захистити від
руйнування, шляхом залиття з цементу фундаменту і тим самим підняв вище дане
приміщення. Літня кухня в даному будинковолодінні не будувалась /а.с. 65, 99 /.

В матеріалах справи відсутній будь-який доказ того, що ОСОБА_1 в
будинковолодінні АДРЕСА_1
побудувала літню кухню.

Крім цього, посилання апелянтки на норми ст.376 ЦК України від 16 січня
2003 року N 435-IV (який
набирав чинності з 1 січня 2004 року) є неправомірними, оскільки дії по
перебудові сараю під літерою "Б" мали місце до 01.01.2004 року. А тому на
дані дії поширювалась дія ЦК Української РСР від 18.07.1963 року.

А звідси, вимоги ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення технічної
документації на самочинно збудовану літню кухню і визнання права власності на
неї є безпідставними.

Вимоги про зобов'язання розглянути питання про передачу у
приватну власність земельної ділянки також на думку колегії суддів не
підлягають задоволенню.

Виходячи з норм ст.90 ЗК Української РСР від 08.07.1970 року та ст.30 ЗК України (в редакції ЗУ від 13.03.1992 року) при
переході права власності на будівлю і споруду переходить також і право
користування чи право власності земельною ділянкою без зміни її цільового
призначення.

Зазначене вказує на те, що ОСОБА_2 набув права
користування земельною ділянкою на якій знаходиться будинковолодіння АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від НОМЕР_1.

А посилання ОСОБА_1 на норми ст. 119
ЗК України від 25 жовтня 2001 року N 2768-Шє
безпідставним, оскільки набувальна давність застосовується тільки з моменту набуття
чинності даним кодексом (тобто з 15.11.2001
року) так-як даний ЗК України не має зворотної сили і не поширюється на
правовідносини, які мали місце до дня набрання ним чинності.

З огляду на те, що правові підстави для скасування чи зміни постанови суду
відсутні, а тому постановлене у справі судове рішення відповідає її матеріалам
і вимогам закону та підстав для його скасування немає. Отже, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у
відповідності до вимог передбачених статтями 159, 200 КАС України дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення
місцевого суду - без змін .

Виходячи з викладеного та керуючись вимогами статей 160 ч.З, 198, 200, 206 і 212 КАС України, ЦК
України, та ЗК України, апеляційний суд:

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити
.

Постанову
Хустського районного суду від 17
жовтня 2006 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після набрання нею законної

сили.