Справа № 22-а522/07
Суддя: Стрелець Л.Г.
Дата ухвалення: 2007-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22- а 522 /
07 Головуючий у 1 інстанції: Ніколова І. С.
Суддя-доповідач: Стрелець Л. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21
березня 2007
року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Стрелець
Л. Г.

Суддів: Давискиба
Н. Ф.

Спас О. В.

При секретарі: Вертелецькій І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської
міської ради на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 30 листопада
2006 року
по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці, соціального захисту та житлових
субсидій Мелітопольської міської
ради про стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

27.07.2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до Управління праці, соціального
захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради про стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги та моральної шкоди.

В позові зазначав, що він є учасником бойових дій і йому ,
згідно ст. 12
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 5 травня, повинна
виплачуватись разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Такі виплати проводилися не в повному
обсязі. Сума недоплаченої допомоги за 1999 - 2006 роки складає 9004,60 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача
на свою користь, а також моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30.11.2006 року позов задоволено частково .

Стягнуто з Управління праці, соціального захисту та
житлових субсидій Мелітопольської
міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість по разовій грошовій допомозі за 2006
рік у сумі 1410 грн.

В апеляційній скарзі Управління праці, соціального
захисту та житлових субсидій Мелітопольської
міської ради, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду
скасувати, та ухвалити нову постанову.

Дослідивши обставини справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. З ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно ст. 202 КАС України підставами для скасування судового
рішення та ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З матеріалів справи вбачається, що розглядаючи позов, суд
першої інстанції не дотримався
вимог ст. 2 КАС
України, яка вказує, що у справах щодо оскарження дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень суд
перевіряє, чи вчинені вони на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені
законодавством України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обгрунтовано,
неупереджено, добросовісно, розсудливо,
з дотриманням принципу рівності перед законом, своєчасно.

Необхідно зазначити, що ст. 17-1
Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
передбачає, що щорічну грошову виплату разової грошової допомоги до 5 травня, в розмірах, передбачених ст. ст. 12-16
цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Одночасно Законом України від 25
грудня 1998
року „Про внесення змін до Закону України ,.Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" визначено, що порядок виплати разової грошової допомоги війни визначається Кабінетом
Міністрів України, який має щорічно у проекті
Державного бюджету України передбачати цільові кошти, необхідні для виплати разової грошової допомоги
ветеранам війни.

18
лютого 2004
року Кабінетом Міністрів України за
№ 177 прийнято
Постанову „Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги,
передбаченої Законом України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у якій, зокрема,
зазначено, що з метою реалізації положень ст. 17-1
вказаного Закону Міністерство
фінансів і Державне казначейство
забезпечують щороку до 10 квітня
виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати цієї
разової грошової допомоги у розмірах, установлених законом про державний бюджет на відповідний рік, і для
подальшого перерахування їх місцевим органам праці
та соціального захисту населення.

За змістом ст. 21 Бюджетного Кодексу України органи соціального
захисту не мають власних коштів, а є лише
розпорядниками бюджетних коштів. Кошти бюджету, які отримують фізичні особи, надаються їм тільки через
розпорядника бюджетних коштів

Відповідно ст. ст. 87,89 Бюджетного Кодексу України до видатків, які
здійснюють з Державного бюджету України належать
державні програми соціальної допомоги, зокрема, щорічна разова грошова допомога ветеранам війни (ст. 87
БК України).

Окрім викладеного, необхідно взяти до уваги, що
відповідно до п. 18 ст.
77 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" на цей рік зупинено дію ч.5 ст.13
Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині визначення розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги учасникам бойових дій .

Посилання суду першої інстанції на ст. 22
Конституції України є помилковим,
оскільки дана норма Конституції стосується
прав, свобод та обов'язків людини і громадянина (розділ 2-й Конституції), до яких, зокрема відноситься і право на соціальній захист.
Право на соціальний захист включає право на
забезпечення громадян у разі втрати працездатності, безробіття, у старості, тобто -
це пенсії, інші види соціальних
виплат та допомоги, що с основним джерелом
існування (ст. 46
Конституції України).

Щорічна разова грошова допомога, щодо якої виник спір, не
є основним джерелом існування і не належить до Конституційних прав людини та
громадянина в сенсі положень розділу 2-го Конституції України.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки тій
обставині, що КАС України надає особі
право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень і одночасно з цими вимогами заявити вимоги про
відшкодування шкоди, завданої протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень (ст.ст. 2,
21 КАС
України). Тобто, підставою для вирішення питання про відшкодування матеріальної
шкоди є встановлення судом
протиправності та незаконності дій суб'єкта владних повноважень.

Проте, в адміністративному позові не заявлено вимог щодо
оскарження дій, рішень або бездіяльності
відповідача, а йдеться тільки про стягнення суми.

Таким чином, під час апеляційного розгляду справи встановлено. що органи соціального захисту при виплаті вищезазначених
коштів діяли відповідно до законодавства, а тому немає передбачених законом підстав для задоволення позовних
вимог ОСОБА_1

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції не відповідає обставинам справи, постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, які призвели
до неправильного вирішення справи. Апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції має бути скасованою з прийняттям нової постанови про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 167, 198,200, 202. 205,
206 КАС України, колегія суддів. -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці,
соціального захисту та житлових субсидій

Мелітопольської міської ради
задовольнити.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 30 листопада
2006 року
по цій справі скасувати та ухвалити нову постанову наступного змісту:

„Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління праці, соціального захисту та
житлових субсидій Мелітопольської міської ради про стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги".

Постанова набирає законної сили з моменту її
проголошення, проте може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.