Справа № 22-а-471/07
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2007-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа 22-а-471/07
Категорія - визнання недійсним господарських зобов'язань та договору
Головуючий 1 інстанції - Мінаєва О.М. . Доповідач -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2007 року

м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду в складі :

Головуючого -
судді Філатова Ю.М.

Суддів Шевцевої
Н.В., Водолажської Н.С.

за участю
секретаря Хоміцької О.О.

представників
позивача: Старостенко С.А. та Логвинова О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною
скаргою Вовчанської міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській
області на постанову господарського суду Харківської області від 19.03.2007
року по справі № АС-41/391-06

за позовом
Вовчанська міжрайонна державна податкова інспекція у Харківській області

до товариства з
обмеженою відповідальністю «Зоря» с. Шипувате

товариства з обмеженою
відповідальністю «Техніка»

про визнання недійсним договору та господарських
зобов'язань,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вовчанська міжрайонна державна
податкова інспекція Харківської області (надалі по тексту позивач, Вовчанська
МДПІ) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю
„Зоря” (надалі по тексту перший відповідач, ТОВ „Зоря”) та Товариства з
обмеженою відповідальністю „Техніка” (надалі по тексту другий відповідач, ТОВ
„Техніка”) про визнати недійсним
договору та господарських зобов'язань між ТОВ «Зоря» та ТОВ «Техніка», як такого,
що не відповідає вимогам закону та на підставі ст. 207 ГК України .

Постановою Господарського суду Харківської області від 19.03.2007 року у
задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з постановою
суду першої інстанції та звернувся із апеляційною скаргою, посилаючись на
прийняття постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи, які мають значення для правильного
вирішення справи, а саме не врахування, що відповідачі не мали ніяких господарських
стосунків, фінансових розрахунків не проводили, спірний договір замість
директора другого відповідача було підписано іншою особою, тому позивач просить
оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову про задоволення позовних
вимог.

Перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення
представників позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.10.2005 р. між ТОВ „Техніка"
та

ТОВ «Зоря" був укладений
договір б/н купівлі-продажу цукру по ціні 2600,0 грн. за

тону з врахуванням ПДВ. На виконання
зазначеного договору в

жовтні-листопаді 2005 року ТОВ
„Зоря" згідно видаткових накладних №859 від

21.10.2005 р., №860 від 21.10.2005
р., № 938 від 15.11.2005 р., №955 від 10.11.2005

р., № 1053 від 30.11.2005 р. отримано від ТОВ
„Техніка" цукор в кількості 22,9 тони та

мішки в кількості 458 штук на
загальну суму 59576,64 грн. (в т.ч. ПДВ - 9929,44 грн.), в

кількості 22,75 тони та мішки в
кількості 455 штук на загальну суму 59186,40 грн. (в

т.ч. ПДВ - 9864,40 грн.), в
кількості 22,65 тони та мішки в кількості 453 штуки на

загальну суму 58926,24 грн. (в т.ч.
ПДВ - 9821,04 грн.), в кількості 22,6 тони та мішки в кількості 22,15 тони та мішки в
кількості 443 штуки на загальну суму 57601,0 грн. ( т.ч. ПДВ - 9600,17 грн.)- На дану
поставку ТОВ "Техніка" виписані податкові накладні № 18 від 21.10.2005 р., № 19 від:
23.10.2006 р., № 33 від 15.11.2005 р., № 26 від 10.11.2005 р., №42 від 30.11.2005
р. на таку ж суму. За отриманий цукор ТОВ „Зоря" з ТОВ „Техніка" не
розраховувалось і за даними бухгалтерського обліку рахується відповідна заборгованість. Зазначені документи не дійсними визнані не були , вони завірені печаткою ТОВ
«Техніка».

Відмовляючи в
задоволенні позову суд першої інстанції посилався на не надання позивачем
доказів, що другого відповідача виключено з Єдиного державного реєстру та не
надано доказів, якою саме особою підписано спірний договір замість директора
другого відповідача, крім того позивачем не доведено наявність протиправного
умислу у будь-кого з відповідачів на укладання спірного договору.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої
інстанції.

Представники позивача, обґрунтовуючи свою
процесуальну позицію щодо визнання договору та зобов'язання недійсними, надали копію листа, отриманого від ДПІ в
Київському районі м. Харкова, де
перебуває на обліку ТОВ „Техніка". В листі міститься пояснення керівника ТОВ „Техніка" Герасименко С.Б.,
який зазначив, що ТОВ «Техніка» з моменту державної реєстрації не мало
ніяких господарських стосунків з ТОВ „Зоря", фінансових розрахунків не проводило, товарно-матеріальних цінностей не отримувало
та не відвантажувало, послуги не отримувало та не надавало.

На підставі цього листа представники
позивача стверджують, що від імені ТОВ „Техніка" оскаржуваний договір підписано
невідомою особою, що не мала необхідних повноважень на його укладання та на вчинення дій від
імені ТОВ „Техніка", та це є підставою для застосування ст. 203, 215 ЦК України, ст. 207 ГК України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частина 1 статті 215. ЦК України визначає, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що
позивачем не надано жодних доказів на підтвердження
пояснень Герасименко С.Б. Крім того, договір був укладений між юридичними
особами: ТОВ «Техніка» та ТОВ «Зоря», а не фізичною особою Герасименко С.Б.

Відповідно до статті 92. ЦК України (цивільна дієздатність
юридичної особи) юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до установчих
документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється
установчими документами та законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 91 ЦК України
цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня
внесення до Єдиного державного реєстру
запису про припинення. Позивачем не надано доказів того, що установчі (статутні) документи підприємств
відповідачів визнані недійсними в установленому
чинним законодавством порядку чи відносно посадових осіб порушено кримінальну справу. Позивачем не надано
доказів того, що 2-й відповідач був виключений з державного реєстру не
тільки на час укладання договору, а і на час розгляду
даної справи.

Крім того, з довідки з ЄДРЮО та ФОП,
наданої позивачем вбачається, що
інформація про припинення ТОВ «Техніка» відсутня.

Також колегія суддів зазначає, що
суду не надано доказів того, яка особа підписувала спірний договір замість Герасименко С. Б., та не
надано доказів порушення з цього факту кримінальної справи.

Таким чином, посилання представників
позивача на пояснення Герасименко С. Б., отримані на запит ДПІ у Київському районі, а
не в ході слідства по кримінальній справі, чи досліджені судом по цивільній чи
іншій справі, тобто не встановлені судом, не можуть свідчити про підписання договору
невідомою особою, що не мала необхідних повноважень
на його укладання та на вчинення дій від імені ТОВ „Техніка",

Відповідно ст. 207 ГК України
господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням хоча б одним
з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу
державної влади визнано судом недійсним
повністю або в частині.

Колегія суддів зазначає, що для
вирішення спору про визнання господарського зобов'язання недійсним в порядку
ст. 207 ГК України, необхідно встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує
їх недійсність, а саме наявність протиправної мети при здійсненні зобов'язання.

Позивач в позові взагалі не вказав,
а представники позивача у судових засіданням не зазначили в чому полягає і в
кого з відповідачів був протиправний умисел на вчинення спірного договору, та ким цей умисел встановлено, з якою метою, завідомо
суперечною інтересам держави та суспільства договір був укладений.

Позивачем не надано суду актів перевірки дотримання податкового законодавства відповідачів, доказів
порушення кримінальних справ у відношенні посадових осіб відповідачів за фактом ухилення від сплати
податків стосовно обставин,
викладених в позовній заяві, будь-яких порушень стосовно оподаткування в діях по договору ДПІ не доведено та не обґрунтовано, що
свідчить про відсутність доведеної належним чином мети, яка суперечить
інтересам держави та суспільства.

Також колегія суддів зазначає, що
згідно вимог ст. 207 ГК України умисел на ухилення від сплати податків, повинен виникнути заздалегідь, тобто
бути наявним при укладанні угоди,
зобов'язання, але відсутні докази що на момент виникнення зобов'язань був відповідний умисел у відповідачів.

Сама по собі угода
купівлі-продажу цукру не є такої, що суперечить інтересам держави.

Інших доказів, наявності умислу при
укладанні договору уникнути від сплати податку позивачем не надано, тому
колегія суддів вважає, що наявність такого умислу не доведено.

Отже,
суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав для задоволення позову,
оскільки дослідженні судом докази спростовують доводи позивача щодо відсутності
взаємовідносин між позивачами, крім того позивачем не доведено наявності мети
при укладанні договору, яка б завідомо
суперечила інтересам держави та суспільству.

Суд
першої інстанції правильно та повно встановив всі обставини справи та ухвалив
постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги виводів суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1
ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Вовчанської
міжрайонного державної податкової інспекції Харківської області - залишити без
задоволення, а постанову Господарського суду Харківької області від 19.03.2007
року по справі № АС-41391-06 - без
змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку
протягом місяця, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий Ю.М.
Філатов

Судді: Н.В.
Шевцова

Н.С.
Водолажська