Справа № 22-а-43/2007р.
Суддя: Бідочко Н.П.
Дата ухвалення: 2007-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗО січня 2007
р.

м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого суддів секретаря з участю: представника представника

Бідочко Н.П.

Шишка А.І., Пнівчук О.В.

Шпилик В.В.

ОСОБА_1-ОСОБА_2,

Яблунівської селищної ради Скригунця В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Косівського районного суду від 17 листопада 2006 р.,-

встановила:

Постановою Косівського районного суду від 17 листопада 2006 р. в адміністративному
позові ОСОБА_3 до Яблунівської селищної ради, третьої особи на стороні
відповідача без самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання частково незаконним
рішення 2-ї сесії
Яблунівської селищної ради четвертого скликання від 30.01.2006 р. в частині визнання
незаконним рішення виконкому НОМЕР_1 та
відшкодування судових витрат відмовлено.

На дану постанову ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенні норм
матеріального і процесуального права.

Суд не врахував того, що спірна земельна ділянка розміром
0,05 га була
надана йому рішенням селищної ради 25.07.2000
р. та відведена в натурі, тому, вважає апелянт, він зберігає право на цю земельну
ділянку як надану в користування до 01.01.2002
р.

Суд прийшов до помилкового висновку, що при наділенні
йому 0,05 га землі
необхідною була згода її землекористувача-ВТФ "Гуцульщина", оскільки
фірма припинила свою діяльність в 1995
p.. Крім того, виданий ВТФ "Гуцульщина" Державний
акт на право постійного користування землею не відповідає встановленим вимогам,
тому не може прийматися судом до уваги.

Суд безпідставно відхилив висновок експертизи про те, що
виділених йому 0,05 га землі
відносяться до земель запасу Яблунівської селищної ради. Просить постанову суду
скасувати, ухвалити нову постанову.

Заслухавши доповідача, пояснення пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи, колегія судців приходить до висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не піддягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 в листопаді 2005 р. звернувся до
Яблунівської селищної ради із рішенням виконкому НОМЕР_1 про надання

Справа №
22-а-43/2007 р. Категорія 37

Головуючий у 1
інстанції Цалин Б.М. Доповідач Бідочко Н.П.

2

йому земельної ділянки площею 0,05 га з правом
викупу в дострокове користування терміном на 25 р. та із заявою про передачу йому цієї ж земельної
ділянки безкоштовно у приватну власність.

Сесія Яблунівської селищної ради оскаржуваним рішенням
від 30.01.2006 р.
відмовила в задоволенні даної заяви у зв"язку з відсутністю з 2000 по 2005 p.p. будь-яких
облікових даних чи записів в селищній раді, які б стверджували, що спірна
земельна ділянка числиться за ОСОБА_3.

Цим же рішенням визнано таким, що втратило чинність
рішення виконкому НОМЕР_1 по
причині невиконання вимог Земельного кодексу України в редакції 1992 p.: невідведенням
земельної ділянки розміром 0,05
га в натурі та відсутністю документа, що посвідчує право користування
земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ст. 22 Земельного кодексу України (в редакції 1992 p.), ст. 125 ЗК України право
володіння або право користування наданою земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості)
і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання
земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї
ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право
власності або право користування землею, забороняється.

Судом встановлено, що на період з 2000 р.
землекористувачем даної земельної ділянки була ВТФ "Гуцульщина" на
підставі Державного акту на право постійного користування, ніким не оскарженого
та не визнаного недійсним. Вся належна ВТФ земельна ділянка, в тому числі і
спірних 0,05 га є
землями несільськогосподарського призначення і не може бути передана у
власність без проекту зміни цільового призначення.

Доказів того, що ВТФ "Гуцульщина" дана згода на
вилучення 0,05 га землі
для наділення її позивачу, як і рішення про зміну цільового призначення
вказаної земельної ділянки, в судовому засіданні суду першої інстанції не
здобуто.

Посилання апелянта на те, що згідно висновку
судово-технічної експертизи спірна земельна ділянка йому наділена із земель
запасу і може використовуватись для обслуговування торгового підприємства
"Тополя", є неогрунтованим.

Як вбачається із графічних матеріалів даної експертизи
ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 13.06.03 р. викуплено земельну ділянку площею 60 кв.м для
обслуговування торгового підприємства "Тополя", межівником якої з 3-х сторін є ОСОБА_4
на підставі Державного акту про право приватної власності на землю, виданого їй
12.09.2005 р.

Спірна земельна ділянка з трьох сторін межує із земельною
ділянкою ОСОБА_4, а не із підпримством "Тополя", а, тому і висновок
судово-технічної експертизи в цій частині судом 1 інстанції підставно не взято до уваги.

Твердження апелянта про те, що спірна земельна ділянка
була відведена йому в натурі у встановленому порядку, тому він є її законним
землекористувачем, не заслуговують на увагу, оскільки не грунтуються на
об"єктивних доказах та вимогах закону.

Як встановлено судом, акт відведення спірної земельної
ділянки в натурі на місцевості землевпорядником селищної ради не проводився,
договір на користування цією земельною ділянкою між сторонами в порядку ст. 124 ЗК України не
укладався та в селищній раді не зареєстрований.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до
обгрунтованого висновку, що позивач з 2000
по 2005 р. не
набув права землекористування земельною ділянкою розміром 0,05 га у
встановленому законом порядку, тому підставно відмовив у задоволенні його
адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду
першої інстанції не спростовують.

3

Постанова суду відповідає вимогам матеріального і
процесуального права, підстав для її скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 167,
198, 200, 206 Кодексу Адміністративного Судочинства України, колегія
суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Косівського районного суду від 17 листопада 2006 р. без зміни.

Ухвала набуває чинності з моменту проголошення, однак
може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого
Адміністративного Суду України протягом одного місяця з дня набрання нею
законної сили.

Судді: