Справа № 22А-1515/2006
Суддя: Юровська Г.В.
Дата ухвалення: 2007-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№22А-1515/2006 Головуючий
Категорія 14,38 Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляцій­ного суду Київської області
у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Яворського М.А., Суханової Є.М.,

при секретарі Якимець Ю.В. розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Васильківсько­го міськрайонного суду Київської області від
14 листопада 2006 року у справі за ад­міністративним позовом ОСОБА_2, яка діє у
власних інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
до Фастівського міжміського та Васильківсь­кого міжрайонного бюро технічної
інвентаризації, треті особи, які не заявляють само­стійні вимоги щодо предмета
спору: ОСОБА_1, орган опіки та піклування Васильківської районної державної
адміністрації, про визнання незакон­ним та скасування розпорядження про
безоплату передачу квартири у приватну влас­ність, про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на житло та зобов'язан­ня скасувати його державну
реєстрацію.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія суддів

встановила:

У жовтні 2006
року ОСОБА_2 у власних інтересах та в інтересах своїх не­повнолітніх дітей
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним позовом. В
обгрунтування своїх вимог посилалась нате, що в вересні 1997 року її матір
ОСОБА_6 звернулась до Фастівського міжміського БТІ з заявою про приватизацію
квартири АДРЕСА_1. До заяви додала довідку про склад сім'ї Ф-4, при заповненні
якої приховала факт проживання разом з нею позивачки та її неповнолітніх дітей.

За результатом розгляду матеріалів заяви Фастівське
міжміське БТІ видало роз­порядження про передачу квартири у власність лише
ОСОБА_6, видало на її ім'я свідоцтво про право власності на житло.

Про існування наведеного розпорядження Фастівського
міжміського БТІ та ви­даного на підставі нього свідоцтва про право власності на
житло ОСОБА_2 діз­налась лише в березні 2004
року, внаслідок відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, яка спірну
квартиру заповіла ОСОБА_1.

Оскільки станом на вересень 1997 році ОСОБА_2 та
її неповнолітні діти у встановленому законом порядку проживали в квартирі і
мали право на її привати­зацію поряд з ОСОБА_6, документи, на підставі яких
остання набула право влас­ності на квартиру, вони вважали незаконними:
свідоцтво про право власності на жит-

ло
просили суд визнати незаконним та скасувати, видане на підставі нього
свідоцтво про право власності на житло -
недійсним.

Просили зобов'язати Васильківське міжрайонне БТІ
скасувати реєстрацію сві­доцтва про право власності на житло.

Постановою Васильківського міськрайонного суду від 14 листопада 2006 року
адміністративний позов задоволений.

Визнано та скасовано розпорядження Фастівського
міжміського бюро технічної інвентаризації №3516
від 19 вересня 1997 року про
безоплату передачу у власність ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1.

Визнано недійсним видане на підставі нього свідоцтво про
право власності на житло, зобов'язано Васильківське міжрайонне БТІ скасувати
державну реєстрацію свідоцтва про право власності на житло.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду
скасувати, ухвали­ти нову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити.
Обґрунтовує це тим, що при прийнятті оскаржуваної постанови суд припустився
помилок в оцінці доказів. Зо­крема, не звернув увагу на те, що довідка
комунального підприємства Калинівської селищної ради №356 від 22 травня 2006
року, довідка Калинівської селищної ради №560 від 23 травня 1998 року
стосуються часу, що настав після приватизації спірної квартири. Дійшов до
хибного висновку, що станом на вересень 1997
року ОСОБА_2 та її неповнолітні діти проживали в ній.

Факт реєстрації позивачів в квартирі ОСОБА_1 спростовує
довідкою Ва­сильківського MB
ГУ МВС України в Київській області №12-Б/69 від 29 листопада 2006
року. При цьому посилається на п.22 Положення про порядок передачі квартир
(будинків) у власність громадян, у дотримання якого діяло Фастівське міжміське
БТІ при проведенні приватизації спірного житла.

Свої заперечення на наведені доводи апеляційної скарги
сторони, орган опіки та піклування Васильківської районної державної
адміністрації суду не подали.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що у вересні 1997 року ОСОБА_6
звернулась до Фас­тівського міжміського БТІ з заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_1. До заяви
додала довідку, при заповненні якої вказала на самостійне проживання в
квартирі.

За результатом розгляду заяви Фастівське міжміське БТІ
видало розпорядження про передачу спірної квартири у власність ОСОБА_6 На
підставі нього 20 верес­ня
1997 року на
ім'я заявниці видало свідоцтво про право власності на житло. •

У відповідності до ст. 5 Закону України „Про приватизацію державного житло­вого
фонду" в редакції, чинній на час проведення приватизації спірного житла,
право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду одержували
най­мачі, члени їх сімей, які постійно проживали в цих квартирах (будинках) або
грома-

дяни України, які перебували на обліку потребуючих
поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

З довідок комунального підприємства Калинівської селищної
ради №282 від 4 квітня 2006 року та №356 від 22 травня 2006 року вбачається,
що станом на 20 верес­ня
1997 року,
тобто на час прийняття оскаржуваного розпорядження Фастівського міжміського БТІ
та видачі на підставі нього свідоцтва про право власності на житло, ОСОБА_2 та
її неповнолітні діти ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно проживали в спірній
квартирі. Плата за комунальні послуги розраховувалась на шістьох осіб,
включаючи наймача ОСОБА_6 та ОСОБА_1.

Докази, які б заперечили ці обставини, спростували б
достовірність поданих довідок, ОСОБА_1 судам першої та апеляційної інстанцій не
надав. Подана ним довідка начальника Васильківського міського відділу ГУ МВС України в
Київській області №12-Б/69 від 24
квітня 2006 року
таким доказом вважатись не може.

У зв'язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком
суду про наявність у позивачів права на приватизацію спірної квартири,
позбавлення їх можливості реалі­зувати його вважає доведеним.

Підстави для визнання незаконним та скасування
розпорядження Фастівського міжміського БТІ апеляційний суд вважає наявними,
рішення суду в частині задово­лення таких вимог вбачає законним та
обгрунтованим.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з
визнанням недійсним свідоц­тва про право власності на житло, виданого ОСОБА_6 20 вересня 1997 на підста­ві
оскаржуваного розпорядження Фастівського міжміського БТІ. Вважає, що вимоги про
це у відповідності до ст. 15
ЦПК України повинні розглядатись в порядку цивіль­ного судочинства.

За правилами ч.І ст.203 КАС України постанова або ухвала
суду першої інстан­ції скасовується в апеляційному порядку і провадження у
справі закривається з під­став, встановлених ст. 157 цього Кодексу. Зокрема, якщо справу не належить розгля­дати
в порядку адміністративного судочинства.

Свідоцтво про право власності на житло не вважається
дією, бездіяльністю або рішенням суб'єкта владних повноважень, його дійсність
не може перевірятись за пра­вилами адміністративного судочинства.

У зв'язку з цим, провадження у справі в частині цих вимог
не може бути закін­ченим ухваленням судового рішення, підлягає закриттю.

Керуючись п.п.1 та 4
ч.І ст,198, ст.ст.200, 203,
п.п.1 та 4 ст.205,
ст.206 КАС України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської
області від 14 листо­пада
2006 року в
частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на квар-

тиру
АДРЕСА_1, виданого 20
вересня 1997 року на
підставі розпорядження Фастівського міжміського БТІ, скасу­вати.

Провадження у справі в цій частині закрити.

В іншій частині постанову Васильківського міськрайонного
суду Київської об­ласті від 14
листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з часу складення її в
повному обсязі.