Справа № 22-а-86\07
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2007-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22-а- 8607
Головуючий 1 інстанції:Собина О.І.
Доповідач: Подобайло З.Г.
Ухвала

Іменем України

24 травня
2007 року

м. Харків

Судова
колегія Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого
судді - Сіренко О.І.

Суддів - Подобайло З.Г.

- Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Спесивцевої О.В.

та осіб, які беруть участь у справі:

представник позивача - не явився

представник відповідача,
Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Сумській області, - не
явився

представник
відповідача, Головного Управління Пенсійного фонду
України в Сумській області , - Гена Сергій Григорович (дов. від 22.05.07р. №
25)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від
02.03.2007 року по справі № 2-а-21/2007.

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства Внутрішніх справ України в
Сумській області

до Головного
Управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про порушення права на перерахунок пенсій та відшкодування збитків

встановила:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами,
після зміни яких просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача,
Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Сумській області, щодо
перерахунку раніше призначеної пенсії, у випадках підвищень грошового
забезпечення відповідної категорії військовослужбовців, які відбувались шляхом
введення до складу грошового забезпечення додаткових видів:

- щомісячної надбавки у розмірі 40% окладів грошового утримання, з 1.07.95р
до 1.10.96р., встановленої Указом Президента України № 615 від 14.07.95р.. „Про
надбавки до грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил
України";

- щомісячної премії за особистий вклад в загальні результати

роботи у розмірі 33.3% в межах фонду преміювання, встановленої з 1.07.95р.
по 4.10.96р. Указом Президента України № 615 від 14.07.95р.; з 4.10.96р. по
16.05.2000р. - Указом Президента України № 923 від 4.10.96р. „Про грошове
забезпечення військовослужбовців" та з 16.05.2000р. по теперішній час
Постановою Кабінету Міністрів України № 829 від 16.05.2000р. „Про грошове
забезпечення військовослужбовців":

- щомісячної надбавки за службу в Збройних силах України у

розмірі 40% посадового окладу з 1.09.99р. до 1.01.03р., встановленої Указом
Президента України № 847 від 14.07.99р. „Про додаткові заходи щодо
впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців ЗС України";
надбавки у розмірі 100%) окладів грошового забезпечення , встановленої з
1.01.03р. Указом Президента України № 173 від 23.02.02р. „Про посилення

соціального захисту військовослужбовців ...";

- надбавки за безперервну службу у розмірі, залежному від стажу служби,
встановленої з 1.05.03р. Указом Президента України № 389 від 5.05.03р.

Визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати у
2005 році лише 50%

нарахованої пенсії. Зобов'язати відповідача відшкодувати
завдану ним матеріальну шкоду у розмірі 80тис.472грн. 97коп., виплатити компенсацію втрати частини доходів
у зв'язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до закону України № 2050
від 19.10.2000р. у розмірі 39тис.020грн.30коп. У разі появи під час розгляду справи
сумніву щодо підстав по задоволенню п.2 позовних вимог, звернутись до Верхового
Суду України, для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду
України подання щодо конституційності пунктів 2 „Прикінцевих положень",
закону України „Про внесення змін до статті 43 закону України „Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та
деяких інших осіб" № 2262 від 9.04.92р.".(щодо виплати у 2005р. 50%
нарахованої пенсії).

Постановою
Зарічного районного суду м. Суми від 02.03.2007 року по справі № 2-а-21/2007 за позовом ОСОБА_1до
Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Сумській області , до
Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про порушення
права на перерахунок пенсій та відшкодування збитків, в задоволенні позовних
вимог відмовлено за їх безпідставністю.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою та просить скасувати
повністю судове рішення Зарічного районного суду м.Суми по справі № 2-а- 21/07
від 2 березня 2007р., щодо перерахунку пенсії, виплати 50% нарахованої пенсії і
відшкодуванню завданих збитків та ухвалити нове судове рішення, яким
задовольнити вимоги, відповідно до позовної заяви, а саме: визнати
неправомірною бездіяльність відповідача щодо перерахунку раніше
призначеної пенсії, у випадках підвищень
грошового забезпечення відповідної мені категорії військовослужбовців, які
відбувались шляхом введення до складу грошового забезпечення додаткових видів:
щомісячної надбавки у розмірі 40% окладів грошового утримання з 1.07.95р до
1.10.96р., встановленої Указом Президента України № 615 від 14.07.95р. „Про
надбавки до грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України
"; щомісячної премії за особистий вклад в загальні результати роботи у
розмірі 33,3%, в межах фонду преміювання, встановленої з 1.07.95р. по 4.10.96р.
Указом Президента України № 615 від 14.07.95р.; з 4.10.96р. по 16.05.2000р. -
Указом Президента України № 923 від 4.10.96р. „Про грошове забезпечення військовослужбовців"
та з 16.05.2000р. по теперішній час - Постановою Кабінету Міністрів України
№ 829 від 16.05.2000р. „Про
грошове забезпечення
військовослужбовців"; щомісячної надбавки за службу в Збройних силах
України, у розмірі 40% посадового
окладу з 1.09.99р. до 1.01.03р.,
встановленої Указом Президента України № 847 від 14.07.99р. „Про додаткові
заходи щодо впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців ЗС
України";надбавки у розмірі 100% окладів грошового забезпечення, встановленої
з 1.01.03р. Указом Президента України № 173 від 23.02.02р. „Про посилення
соціального захисту військовослужбовців..."; надбавки за безперервну
службу у розмірі, залежному від стажу служби, встановленої з

1.05.03р. Указом Президента України № 389 від 5.05.03р.
Визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати у 2005 році лише 50% нарахованої пенсії.
Зобов'язати відповідача нарахувати не нараховані з його вини своєчасно пенсійні
суми за період з 1.10.95р. по 1.01.06р.та відшкодувати завдану ним сумарну
матеріальну шкоду у розмірі 80тис.472грн.97коп., зобов'язати відповідача
виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх
виплати за цей період, відповідно до закону України № 2050 від 19.10.2000р. у
розмірі 39тис.20грн.30коп.

Свої доводи обґрунтовує тим, що Зарічний районний суд
м.Суми, не враховуючи чину норму Закону, яка єдина в пенсійному законодавстві
України регламентує правопорядок поточного перерахунку раніше призначених
пенсій, відповідно до якого виник судовий спір, а застосовуючи при цьому норму
Закону яка втратила чинність ще в 1994р. і норму підзаконного акту (п.8
Постанови КМУ № 393), який не був своєчасно приведений у відповідність новій
нормі Закону, а тому суттєво суперечить їй, порушивши при цьому норми
процесуального права встановлені п.п. 2, 5 ст. 9 КАСУ, прийняв незаконне і
необґрунтоване рішення.

Скаржник вважає рішення Зарічного районного суду
м.Суми незаконним, таким що прийняте з
порушенням норм матеріального і процесуального права ч. 3

ст.63 закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб" № 2262 від 9.04.92р., скільки ця норма при
винесенні рішення не врахована зовсім,
судом застосована неіснуюча з
1994 року норма матеріального права,

яка діяла лише в 1992-1993 роках, а з 04.02.94р. втратила
чинність, суд робить

висновок на підставі норми Закону 2262, яка втратила
чинність ще в 1994 році, з введенням в дію закону України № 3946 від 4.02.94р.
„Про внесення змін і доповнень до Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, та осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ", та п.8 Постанови КМУ № 393, положення якого відповідали
Закону лише до введення до нього змін, тобто до 4.02.94р. Постанова КМУ № 393
була прийнята 17 липня 1992р. у зв'язку з введенням в дію закону України „Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців,..."(2262) і пункт 8 Постанови,
який регламентує порядок перерахунку раніше призначених пенсій, дослівно
дублював частину 3

статті 63 Закону в первинній її редакції і на той час у
повній мірі відповідав їй, але після введення змін в ч.3 ст.63 з 4 лютого
1994р.законом 3946, не був приведений у відповідність з новою, суттєво
відмінною нормою Закону, тому, на цій підставі, повинен на погляд скаржника
визначатись як підзаконний акт, що суперечить Закону і не маючий ніякої юридичної сили.

Скаржник зазначає,
що тільки після внесення змін до ч.3 ст.63 Закону виникла можливість для
забезпечення конституційного права
військовослужбовців однієї категорії, на рівність їх перед законом
відповідно частинам 1 і 2 статті 24 Конституції України, тобто забезпечення
права на отримання рівнозначної винагороди за однакову службу (труд)
військовослужбовцями однакової категорії. Первинна редакція ч.З ст.63 Закону і
відповідний їй п.8 Постанови не могли забезпечити таке право, а лише створювали
умови для дискримінації військовослужбовців рівної категорії. Застосовуючи при
вирішенні справи п.8 Постанови 393 в якості основного нормативно - правового
акту, суд відверто порушив процесуальну норму, встановлену п.4 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Визначення судом факту того, що в подальшому перерахунок
пенсії позивачу відбувався відповідно до статті 63 зазначеного Закону, якою
було передбачено, що перерахунок пенсії проводиться за документами, що є в
пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час
перерахунку, а тому і перерахунок пенсії позивачу в 1993-2004 роках
здійснювався виходячи з тих виплат, які він отримував під час проходження
військової служби є неправомірним, так як такий висновок міг бути зробленим
лише на підставі частин 1 і 2 ст.63, але при цьому суд не дослідив і не
врахував той факт що норми частин 1 і 2 ст.63 встановлюють правопорядок
перерахунку пенсій тільки на період введення в дію цього Закону (2262), тобто
первинного перерахунку всіх пенсій, які отримували військовослужбовці за іншими
законами і пенсій які переводяться в Україну з інших держав, для приведення їх
у відповідність з цим Законом, а тому положення частин 1 і 2 ст.63 не мають
ніякого відношення до предмету судового спору щодо поточних перерахунків вже
перерахованої ще в березні 1993р. відповідно до цих

положень Закону, пенсії.

Скаржник зазначає, що
також є неправомірним посилання суду на п. 7 Постанови Кабінету
Міністрів України № 393 від 17.07.92р. щодо обчислення пенсій з окладу за
останньою штатною посадою, займаною перед

звільненням, окладу за військове або спеціальне звання,
процентної надбавки за вислугу років, додаткових видів грошового забезпечення,
що надаються щомісяця (надбавки за вчене звання і науковий ступінь,
кваліфікацію та умови служби) і таким чином неправомірно посилається на ст.63 в
цілому, а не конкретну її третю частину, яка єдина в чинному пенсійному
законодавстві України встановлює правопорядок такого перерахунку, що
перерахунок раніше призначених пенсій провадиться виходячи з розміру грошового
забезпечення, з якого обчислювалась пенсія, що було встановлено лише в
первинній редакції ч.3 ст. 63 Закону, яка втратила чинність.

Скаржник зазначає, що помилковим є твердження суду , що з цих підстав премія та надбавки,
встановлені Указами Президента України № 615 від 14.07.95р., 923 від
04.10.96р., 847 від 14.07.99р., 173 від 23.02.02р., 389 від 05.05.03р. та
Постановою КМУ № 829 від 22.05.2000р. не відносяться до додаткових видів
грошового забезпечення і тому при
визначенні пенсії правомірно не враховувались, оскільки судом не врахований той факт, що згідно
„Положенню про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям
Збройних Сил України ( наказ МОУ № 75 від 05.03.01р.) грошове забезпечення
військовослужбовців складається з окладів грошового утримання та додаткових
видів грошового забезпечення. Додаткові види грошового забезпечення включають
підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, одноразові й щомісячні
винагороди, морське грошове забезпечення, матеріальні та грошові допомоги і
премію". Отже немає ніяких підстав вважати, що зазначені в позовній заяві
надбавки і премія які мають систематичний, щомісячний характер не відносяться
до додаткових видів грошового забезпечення, а незаперечним є те, що їх введення
до складу грошового забезпечення є ні чим іншим, як підвищенням грошового
забезпечення військовослужбовців, що являє собою безумовну підставу для
перерахунку пенсій відповідній категорії пенсіонерів.

В апеляційній скарзі зазначено, що строки перерахунку
раніше призначених пенсій встановлено частиною другою статті 51 закону України
„Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,..." (2262), своїм рішенням
Зарічний районний суд фактично визнав законним, виплату відповідачем у 2005
році 50% нарахованої пенсії, посилаючись на закон України „Про внесення змін до
статті 43 закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,..."
№ 1769 від 15.06.04р., але при цьому не врахував що Закон „Про пенсійне
забезпечення,...." (2262), який передбачає виплату пенсій лише у 100%
розмірі, не має зворотної дії у часі, а очевидним є те, що п.2 розділу 2
„Прикінцевих положень" закону України № 1769, який передбачає
отримання пенсіонером у 2005р. лише
шести пенсій замість дванадцяти (50%), відверто не відповідає нормам прямої дії
Конституції України, встановлених : ст.8, ст.21, ст.22, ст.24, ст.58, ст.64.

Скаржник також зазначає, що на його прохання, на підставі
п.5 ст.9 КАСУ, звернутись до Верховного Суду України для вирішення питання
стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності
п.2 р.2 „Прикінцевих положень" Закону №1769 від 15.06.04р., суд не
відреагував.

Скаржник про час та місце розгляду апеляційної скарги був належним чином
повідомлений , але представник в судове засідання не з'явився. Поважні причини
неявки не встановлені, ухвалою та повісткою про час та місце розгляду
апеляційної скарги повідомлявся за адресою вказаною в позовній заяві та
апеляційній скарзі. Поштові повідомлення свідчать про отримання вищевказаних
документів та повістки про виклик в судове засідання, що свідчить про належне
повідомлення судом про дату та час слухання справи, але причини неявки суду не
відомі, відповідач не скористався своїм правом на захист та іншими правами
передбаченими ст. 49, 50 КАС України.

Відповідач, УМВС
України в Сумській, про час та місце розгляду апеляційної скарги був
належним чином повідомлений , але представник в судове засідання не з'явився,
але направив до суду заперечення на скаргу, в яких просить суд відмовити в
задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1за необґрунтованістю, а постанову
Зарічного райсуду від 02.03.2007р. залишити без змін, посилається на те, що перерахунок пенсії позивачу
здійснювався відповідно до діючого законодавства
і ,крім того, позивач пропустив строк звернення до суду. Також просить суд
розгляд справи провести без участі його представника.

Відповідач,
Головного управління Пенсійного фонду України в

Сумській області,
в запереченнях на скаргу просять відмовити в
задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1за необґрунтованістю, а постанову
Зарічного райсуду від 02.03.2007р. залишити без змін, посилається на те, що лише починаючи
з 2007 року
пенсії військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які
мають право на , пенсійне забезпечення на умовах Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших
осіб", пенсії призначаються перераховуються органами Пенсійного фонду
України, а до цього часу функції по рахуванню (перерахуванню) пенсій зазначеним
особам були покладені на управління МВС України в Сумській області.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, пояснення представників сторін, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
першої інстанції було встановлено, та підтверджено у суді апеляційної інстанції
наступне.

З наданих
суду документів вбачається, що позивач є військовим
пенсіонером і з лютого 1993 року отримує пенсію за вислугу років , яка
нарахована була йому згідно ст.43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб" , якою було передбачено, що для
обчислення пенсій враховуються відповідні оклади за посадою, військовим чи
спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу років, надбавки за вчене
звання і вчену ступінь , кваліфікацію і умови служби у порядку і розмірах, що
визначаються Кабінетом Міністрів України.

З грошового атестату позивача
вбачається, що нарахування пенсії йому

здійснювалось з урахуванням
окладу за останньою штатною посадою, окладу за військове звання, надбавки на
вислугу років та надбавок які він отримував під час проходження служби, а саме: надбавки за особливі умови служби
та надбавки за класність. Будь-які інші надбавки під час проходження
служби позивач не отримував.

Вподальшому,
перерахунок пенсії позивачу здійснювався відповідно до ст.63 зазначеного
Закону, якою було передбачено, що перерахунок пенсії проводиться за
документами, що є в пенсійній справі, а також додатковими документами ,
поданими пенсіонерами на час перерахунку, а
тому і перерахунок пенсії позивачу в 1993-2004 роках здійснювався
виходячи з тих виплат, які він отримував під час проходження військової служби.

Крім
того, відповідно до п.п.7,8 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від
7.07.1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та
виплати пенсій і грошової
допомоги особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового
складу органів внутрішніх
справ та членам
їхніх сімей" визначається,
що пенсії обчислюються з окладу за останньою штатною посадою, займаною перед
звільненням, окладу за військове
або спеціальне звання, процентної надбавки за вислугу років, додаткових
видів грошового забезпечення ,
що надаються щомісяця надбавки за вчене звання і
науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби). Перерахунок раніше призначених
пенсій зазначеним особам у зв'язку зі зміною розмірів грошового забезпечення,
що сталося після звільнення зі служби
провадиться щорічно виходячи з встановленого за станом на 1 січня поточного
року розміру грошового забезпечення з якого обчислюються пенсії.

Судова колегія зазначає, що премія та надбавки
встановлені Указами Президента України № 615 від
14.07.1995р., №923 від 04.10.1996р., №847 від 14.07.1999, № 173
від 23.02.2002 року, № 389 від 05.05.2003 року та Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.05.2000 року №
829, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не відносяться до додаткових видів грошового забезпечення і при визначені
пенсії не повинні були враховуватися.

Відповідно
до Закону України від 15.06.2004 року "Про внесення змін до ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб начальницького та рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб", який набрав чинності з 01.01.2005 року позивачу пенсію було перераховано
і при її перерахуванні, відповідно до зазначеного Закону , враховувались
відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених
законодавством.

Пунктом 2
Прикінцевих положень зазначеного Закону було передбачено, що пенсії
перераховуються і виплачуються з
01.01.2005 року у
50-відсотковому розмірі перерахованої пенсії, а з 01.01.2006 року у
100-відсотковому розмірі.

Таким чином, судова
колегія вважає, що УМВС України в Сумській області правомірно і відповідно до
вимог діючого законодавства проводив нарахування та перерахунок пенсії позивачу
і вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не відлягають.

Враховуючи вищенаведене,
доводи апеляційної скарги є помилковими.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи
вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю із висновком
суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені правильно, докази
досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального
і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому
судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія, -

ухвалила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 02.03.2007
року по справі № 2-а-21/2007 залишити без задоволення.

Постанову
Зарічного районного суду м. Суми від 02.03.2007 року по справі № 2-а-21/2007залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку
протягом місяця з дня набрання ухвалою законної сили, шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Сіренко
О.І.

Судді
Подобайло З.Г.

Мельнікова
Л.В.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського
апеляційного

адміністративного
суду Подобайло З.Г.