Справа № К-9498/06
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2007-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ
СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2007 р.

№ К-9498/06

Вищий адміністративний су
д України у складі колегії су
ддів:
головуючого судді-допові
дача Рибченка А.О.
суддів:
Брайка А.І.

Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

Бившевої Л.І.

при секретарі судового зас
ідання: Сорокіній Л.В.

за участю представників:

позивача: Хомо
в С.Г., дов. № 9 від 26.01.2007 р.
відповідача: Шап
овал Н.В., дов. № 25888/10 від 08.12.2005 р.
Кутузов
О.Г., дов. № 33225/10 від 25.12.2006 р.

розглянувшиу відкритому с
удовому засіданні каса
ційну скаргу Кременчуцьк
ої обєднаної державної под
аткової інспекції у Полтавсь
кій області

на постановуКиївського
міжобласного апеляційного г
осподарського судувід
24.11.2004р.
та рішення господарськ
ого суду Полтавської області
від 07.10.2004 р.

у справі№ 9/121

за позовомТовариства з о
бмеженою відповідальністю «
Кременчуцький автоскладаль
ний завод»
до Кременчуцької обє
днаної державної податкової
інспекції у Полтавській обл
асті
провизнання недійсним
податкового повідомлення-рі
шення, -

ВСТАНОВИВ:
До господарського су
ду Полтавської області зверн
улось Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кременчу
цький автоскладальний завод
» з позовом до Кременчуцької
обєднаної державної подат
кової інспекції у Полтавські
й області про визнання недій
сним податкового-повідомлен
ня рішення № /02270 від 09.08.2004 р., при
йнятого за результатами пере
вірки правильності, повноти
та обґрунтованості відшкоду
вання податку на додану варт
ість з бюджету, згідно з яким п
озивачу донараховано подато
к на додану вартість в сумі 1 440
000 грн. та застосована фінансо
ва санкція в сумі 1 440 000 грн.
В обґрунтування позовних в
имог позивач вказує на те, що ж
одним нормативним актом не п
ередбачено обовязок платн
ика податку перевіряти при в
іднесенні сум податку на под
атковий кредит правильність
відображення зобовязань з
і сплати ПДВ постачальником
товару та фактичну сплату ни
м ПДВ, а тим більше контраге
нтами такого постачальника.
Також позивач посилається на
те, що висновок відповідача щ
одо відсутності експортован
ого товару взагалі як такого
є безпідставним, відповідач
ем не прийнято до уваги, що дан
ий товар знаходився під митн
им оглядом, пройшов процедур
у митного оформлення та був ф
актично перемішений через ми
тний кордон України, про що св
ідчать відповідні відмітки о
ргану державної митної служб
и на вантажній митній деклар
ації, в якій зокрема відображ
ено код експортованого товар
у відповідно до ТН ЗЕД.
Рішенням господарського с
уду Полтавської області від
07.10.2004 р. позов задоволено. Визна
но недійсним податкове повід
омлення-рішення Кременчуцьк
ої ОДПІ № /02270 від 09.08.2004 р.
Постановою Київського між
обласного апеляційного госп
одарського суду від 24.11.2004 р. ріш
ення суду першої інстанції з
алишено без змін.
Судові рішення мотивовані
тим, що факт вивезення (експор
тування) товарів, підтвердже
ні позивачем належним чином,
а висновки відповідача щодо
завищення позивачем суми по
даткового кредиту та суми бю
джетного відшкодування за жо
втень і листопад 2003 р. норматив
но не обґрунтовані, документ
ально не підтверджені і супе
речать поданим у справі дока
зам.
Не погоджуючись з рішенням
та постановою судів першої т
а апеляційної інстанцій, Кре
менчуцька обєднана держав
на податкова інспекція оскар
жила їх в касаційному порядк
у.
В касаційній скарзі скаржн
ик просить скасувати вищевка
зані судові рішення з мотиві
в порушення при їх винесенні
норм матеріального та проце
суального права та винести н
ове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог каса
ційної скарги скаржник посил
ається на те, що судами не було
враховано того, що податок на
додану вартість це непрям
ий податок і сплачується (над
ходить) до бюджету опосередк
овано через продавця, з бюдже
ту може бути відшкодовано ті
льки суми, які фактично до ньо
го надійшли. Кременчуцькою О
ДПІ при проведенні позаплано
вої документальної перевірк
и позивача з питань правильн
ості, повноти та обґрунтован
ості відшкодування податку н
а додану вартість з бюджету в
становлено, що одним з контра
гентів постачальника позива
ча податок на додану вартіст
ь сплачено не було, а це в свою
чергу виключає можливість в
иникнення права на податкови
й кредит у позивача.
До початку касаційного роз
гляду справи від відповідача
у справі Кременчуцької ОД
ПІ до Вищого адміністративно
го суду України надійшла зая
ва про примирення, в якій скар
жник просить затвердити умов
и примирення сторін, які викл
адені в даній заяві, та закрит
и провадження у справі на під
ставі статей 113, 219 КАС України.

Дослідивши умови прими
рення сторін, викладені в зая
ві Кременчуцької ОДПІ, перев
іривши правильність застосу
вання судами першої та апеля
ційної інстанцій норм матері
ального та процесуального пр
ава, юридичної оцінки обстав
ин справи, колегія суддів Вищ
ого адміністративного суду У
країни приходить до висновку
, що заява про затвердження ум
ов примирення та закриття пр
овадження у справі, а також ка
саційна скарга не можуть бут
и задоволені, виходячи з наст
упних підстав.
Відповідно до статті 219 Коде
ксу адміністративного судоч
инства України позивач може
відмовитись від адміністрат
ивного позову, а сторони можу
ть примиритися у будь-який ча
с до закінчення касаційного
розгляду. У разі відмови від а
дміністративного позову або
примирення сторін суд касац
ійної інстанції постановляє
ухвалу відповідно до вимог с
татей 112 і 113 цього Кодексу.
Статтею 113 Кодексу адмініст
ративного судочинства Украї
ни передбачено, що сторони мо
жуть повністю або частково в
регулювати спір на основі вз
аємних поступок. Примирення
сторін може стосуватися лише
прав та обовязків сторін і
предмета адміністративного
позову. У разі примирення сто
рін суд постановляє ухвалу п
ро закриття провадження у сп
раві, у якій фіксуються умови
примирення. Умови примиренн
я не повинні суперечити зако
ну або порушувати чиї-небудь
права, свободи або інтереси.

Викладені в заяві умови при
мирення суперечать вимогам ч
инного законодавства, а саме
, порушують права та інтереси
позивача у справі ТОВ «Кре
менчуцький автоскладальний
завод», а тому не можуть бути
затверджені судом касаційно
ї інстанції.
Судами попередніх інстанц
ій встановлено, що відповідн
о до договорів постачання № 31
від 21.10.2003 р. та № 35 від 10.11.2003 р., укладе
них між ТОВ «Кременчуцький а
втоскладальний завод» та ТОВ
«Інфоком-М», ТОВ «Інфоком-М» п
рийняло зобовязання поста
вити у власність покупця про
дукцію узгоджену специфікац
ією, а ТОВ «Кременчуцький авт
оскладальний завод» прийнят
и та оплатити її.
На виконання умов даних дог
оворів, позивач одержав від Т
ОВ «Інфоком-М» та оприбуткув
ав товар - модулі статистично
го контролю псевдовипадкови
х коливань несучих конструкц
ій ТИП МД-45ТН-232 відповідно в кі
лькості 13 штук на суму 3 120 000 грн.
(в т.ч. ПДВ 520 000 грн.) та 23 штуки на с
уму 5 520 000 (в т.ч. ПДВ 920 000 грн.), що під
тверджується актами прийому
-передачі товару № 1 від 31.10.2003 р. т
а № 1 від 28.11.2003р., податковими накл
адними № 13 від 31.10.2003 р. та № 28/11-004 від
28.11.2003 р., накладними № 13 від 31.10.2003 р. т
а № 28/11-004 від 28.11.2003 р., прибутковими
накладними № КА-3492 від 31.10.2003 р. та №
КА-3899 від 28.11.2003 р.
Тобто, судами встановлено
, що умови договорів № 31 від 21.10.2003
р. та № 35 від 10.11.2003 р. позивачем
ТОВ «Кременчуцький автоскла
дальний завод» та його контр
агентом - ТОВ «Інфоком-М» вико
нано в повному обсязі. ТОВ «Ін
фоком-М» передано позивачу 36 м
одулів статистичного контро
лю загальною вартістю 8 640 000 грн
. (в т.ч. ПДВ 1 440 000 грн.), а також ск
ладені та надані податкові н
акладні № 13 від 31.10.2003 р. та № 28/11-004 від
28.11.2003 р., які відповідають вимог
ам чинного законодавства. За
отриманий товар позивач роз
рахувався в безготівковій фо
рмі, що підтверджується копі
ями платіжних доручень, які м
аються в матеріалах справи.

Таким чином, суди першої та
апеляційної інстанцій обґру
нтовано виходили з того, що по
зивачем податок на додану ва
ртість по вказаних господарс
ьких операціях був фактично
сплачений, оскільки податок
на додану вартість входив в с
уму вартості одержаного ним
товару, а відтак ТОВ «Кременч
уцький автоскладальний заво
д» обґрунтовано включено до
складу податкового кредиту з
а жовтень і листопад 2003 р. суму
податку на додану вартість в
розмірі 1 440 000 грн., як таку, що пі
дтверджена податковими накл
адними.
Відповідно до підпункту 7
.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону Укра
їни «Про податок на додану ва
ртість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 р., в реда
кції, чинній на час виникненн
я правовідносин, щодо реаліз
ації прав за яким виник спір м
іж сторонами, суми податку, що
підлягають сплаті до бюджет
у або відшкодуванню з бюджет
у, визначаються як різниця мі
ж загальною сумою податкових
зобовязань, що виникли у зв
язку з будь-яким продажем т
оварів (робіт, послуг) протяго
м звітного періоду, та сумою п
одаткового кредиту звітного
періоду.
Податковий кредит це су
ма, на яку платник податку має
право зменшити податкове зо
бовязання звітного період
у, визначена згідно з цим Зако
ном (пункт 1.7 статті 1 Закону Укр
аїни «Про податок на додану в
артість»).
Податковий кредит звітног
о періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахов
аних) платником податку у зві
тному періоді у звязку з пр
идбанням товарів (робіт, посл
уг), вартість яких відноситьс
я до складу валових витрат ви
робництва (обігу) та основних
фондів чи нематеріальних ак
тивів, що підлягають амортиз
ації (підпункт 7.4.1 пункту 7.4 стат
ті 7 Закону України «Про подат
ок на додану вартість»).
Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статт
і 7 даного Закону заборонено в
ключення до податкового кред
иту будь-яких витрат по сплат
і податку, що не підтверджені
податковими накладними чи м
итними деклараціями, а при ім
порті робіт (послуг) актом п
рийняття робіт (послуг) чи бан
ківським документом, який за
свідчує перерахування кошті
в в оплату вартості таких роб
іт (послуг).
Підпунктом 7.2.3 пункту 7.2 статт
і 7 Закону передбачено, що плат
ник податку зобовязаний на
дати покупцю оригінал податк
ової накладної, яка складаєт
ься в двох примірниках в моме
нт виникнення податкових зоб
овязань.
Згідно з підпунктом 7.5.1 пункт
у 7.5 статті 7 цього Закону датою
виникнення права платника п
одатку на податковий кредит
вважається дата здійснення п
ершої з подій: або дата списан
ня коштів з банківського рах
унку платника податку в опла
ту товарів (робіт, послуг), дат
а виписки відповідного рахун
ку (товарного чека) в разі розр
ахунків з використанням кред
итних дебетових карток або к
омерційних чеків; або дата от
римання податкової накладно
ї, що засвідчує факт придбанн
я платником податку товарів
(робіт, послуг).
Відповідно до пункту 1.3 стат
ті 1 Закону України «Про подат
ок на додану вартість», платн
ик податку особа, яка згідн
о з цим Законом зобовязана
здійснювати утримання та вн
есення до бюджету податку, що
сплачується покупцем, або ос
оба, яка імпортує товари на ми
тну територію України.
Платники податку несуть ві
дповідальність за достовірн
ість і своєчасність обчислен
ня та внесення податку до бюд
жету відповідно до законодав
ства України (пункт 10.1 статті 10
Закону України «Про податок
на додану вартість»).
Таким чином, як випливає із
наведеного, сама по собі несп
лата податку продавцем при ф
актичному здійсненні господ
арської операції не впливає
на податковий кредит покупця
та суму бюджетного відшкоду
вання.
Доводи скаржника про те, що
обовязковою підставою для
включення сум податку на дод
ану вартість до податкового
кредиту є сплата цих сум до Де
ржавного бюджету України є п
омилковими, оскільки пункт 7.5
статті 7 Закону України «Про п
одаток на додану вартість», я
кий визначає дату виникнення
прав платника податку на под
атковий кредит не встановлює
кореляції між моментом вини
кнення права на податковий к
редит та моментом оплати в бю
джет податку на додану варті
сть.
Стаття 19 Конституції Україн
и встановлює, що органи держа
вної влади та органи місцево
го самоврядування, їх посадо
ві особи зобовязані діяти
лише на підставі, в межах повн
оважень та у спосіб, що передб
ачені Конституцією та закона
ми України.
Отже, податкові органи не мо
жуть нараховувати податок на
додану вартість та накладат
и штрафні санкції на покупця
при несплаті цього податку п
родавцем, оскільки чинне зак
онодавство не встановлює під
став для такого нарахування
на накладання штрафних санкц
ій.
За таких обставин, суди попе
редніх інстанцій правомірно
визнали податкове повідомле
ння-рішення Кременчуцької ОД
ПІ № /02270 від 09.08.2004 р. недійсним.

На момент касаційного розг
ляду справи рішення господар
ського суду Полтавської обла
сті від 07.10.2004 р. про визнання нед
ійсним податкового повідомл
ення-рішення № /02270 від 09.08.2004 р., я
к такого, що прийнято з поруше
нням норм чинного податковог
о законодавства, набрало зак
онної сили. Не зважаючи на це,
вказане податкове повідомле
ння-рішення лягло в основу за
яви про примирення сторін.
Судова колегія вважає, що ум
ови примирення, яких досягли
сторони, за обставин визнанн
я податкового повідомлення-р
ішення № /02270 від 09.08.2004 р. недійс
ним, не можуть бути затвердже
ні судом касаційної інстанці
ї, оскільки такі умови супере
чать правам та інтересам поз
ивача.
На підставі вище викладено
го, відповідно до положень ст
атті 224 Кодексу адміністратив
ного судочинства України, су
д касаційної інстанції залиш
ає касаційну скаргу без задо
волення, а судові рішення б
ез змін.
Керуючись ст. ст. 113, 219, 220, 221, 223, 224, 2
30 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Заяву про примире
ння Кременчуцької обєднан
ої державної податкової інсп
екції у Полтавській області
відхилити.
Касаційну скаргу Кременч
уцької обєднаної державно
ї податкової інспекції у Пол
тавській області залишити бе
з задоволення, а рішення госп
одарського суду Полтавської
області від 07.10.2004 р. та постанов
у Київського міжобласного ап
еляційного господарського с
уду від 24.11.2004 р. - без змін.

Ухвала набирає законної с
или з моменту проголошення, а
ле може бути переглянута Вер
ховним Судом України з підст
ав та в порядку, передбачених
статтями 236-238 Кодексу адмініст
ративного судочинства Украї
ни.

Головуючий
(підпис)
Рибченко А.О.

Судді
(підпис)
Брайко А.І.

(підпис)
Голубєва Г.К.

(підпис)
Карась О.В.

(підпис)
Бившева Л.І.

З оригіналом згідно
Суддя
Р
ибченко А.О.