Справа № 22-ас-92
Суддя: Бойко О.В.
Дата ухвалення: 2007-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
22-ас-92 Головуючий у
першій інстанції - Зінченко
Доповідач - Бойко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2007
року Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - Бойко О.В.

суддів - Горобець
Т.В., Шевченка В.М.

при секретарі - Пільгуй Н.В.

за участі ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 05 грудня 2006 року по справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного військового
комісаріату про визнання неправомірним рішення про відмову у призначенні пенсії
за вислугу років, зобов'язання призначити пенсію,

встановив:

В жовтні 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним рішення
Чернігівського обласного військового комісаріату про відмову у призначенні
пенсії за вислугу років та зобов'язання відповідача призначити таку пенсію. В
обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що він проходив службу в Збройних
силах СРСР з 14.05.1979 року по 30.04.1981 року, 24.09.1982 року по 31.05.1995 року. Досягнувши
45- річного віку, і маючи при цьому більше 25 років загального трудового стажу
і більше 13 років стажу військової служби, він у жовтні 2006 році звернувся до
відповідача із заявою про призначення та виплату йому пенсії за вислугу років
відповідно до п. "б" ст. 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб". Проте, відповідач листом НОМЕР_1 відмовив
йому у призначенні пенсії, чим порушив його право на пенсію.

2

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова
від 05 грудня 2006 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівського обласного військового комісаріату
про зобов'язання призначити пенсію за вислугу років відмовлено. Визнано рішення
Чернігівського обласного військового комісаріату про відмову в призначенні
ОСОБА_2 пенсії правомірним, оскільки позивач на момент звільнення не досяг 45-річного віку.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати
постанову місцевого суду від 05
грудня 2006 року
через порушення судом норм матеріального права та задовольнити його позовні
вимоги. Посилається, що висновок суду про необхідність досягнення 45-річного
віку на час звільнення є помилковим та таким, що не відповідає новій редакції
пункту „б" ст. 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб". Крім того, судом не враховано положення п.4
Постанови Пленуму ВСУ „4 від 15.04.2005 року „Про окремі питання застосування
судами України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб", яка визначає право військовослужбовців на отримання пенсії за
вислугу років незалежно від підстав та часу їх звільнення.

В судовому засіданні позивач просив апеляційну скаргу
задовольнити, скасувати постанову суду, постановити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню
з ухваленням нової постанови з наступних підстав.

По справі встановлено, що позивач перебував на службі в
Збройних Силах СРСР з 14.05.1979
року по 30.04.1981 року, з 24.09.1982 року по 31.05.1995 року, був
звільнений зі служби згідно наказу №
039 від 22.05.1995 року.

Згідно п.6 ст. 12 Закону
України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ" право на пенсію за вислугу років
мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці
надстрокової служби за контрактом, звільнені зі служби незалежно від підстав та
часу звільнення і досягли 45-річного
віку і мають загальний трудовий стаж 25
календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6
місяців становить військова служба, або служба в органах внутрішніх справ.

3

Вислуга років позивача ОСОБА_1 у Збройних Силах на день звільнення
становила 13 календарних
років, 4 місяці,
при досягненні 45-річного
віку мав загальний трудовий стаж більше 25
років.

Відповідно до ч.2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 15.04.2005 року „Про окремі
питання застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб" (в редакції Закону від 04 липня 2002 року № 51-IV, який набув
чинності 06 серпня 2002 року),
військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію згідно з Законом
України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ", раніше звільнених зі служби,
починаючи з 06 серпня 2002 року незалежно
від підстав та часу звільнення може бути призначена пенсія за умови, що цим
особам виповнилося 45 років і
що вони мають загальний трудовий стаж 25
календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і шести місяців становить військова
служба або служба в органах внутрішніх справ або в державній пожежній охороні.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, дійшов невірного висновку, що пенсія за вислугу років на умовах
пункту „б" ст. 12 Закону
України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ" не може призначатися колишнім
військовослужбовцям.

Позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача з приводу призначення йому пенсії
за вислугу років 10 квітня 2006 року та при
цьому відповідав всім умовам, передбаченим ст. 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ".

За таких обставин постанову суду першої інстанції не можна визнати законною
та обґрунтованою, така постанова підлягає скасуванню з ухваленням нової
постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. 12 п.
"б" Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", ст.ст. 195, 198, 202, 205, 207 КАС
України, апеляційний

суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

4

Постанову
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 грудня 2006
року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернігівського обласного військового комісаріату - задовольнити.
Визнати неправомірним рішення Чернігівського обласного військового комісаріату
про відмову у призначенні пенсії та зобов'язати військовий комісаріат
призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 10 квітня 2006 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця.

Головуючий: Судді :