Справа № 22-а-436/07
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2007-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-436/07
ряд. ст. зв. № 42
Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:
справі судді Любашевського В.П.
суддів Довгополова
судового засідання Поворозник Д.Б.
осіб, які взяли участь у справі:
від позивача - ОСОБА_2 - довіреність НОМЕР_3
від відповідача 1 - Мисло М.В. - довіреність № 2 від
від відповідача 2 - не прибув
відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на
постанову Ужгородського міськрайонного суду від 07.02.2007р. по справі №
2а-99/07 за позовом ОСОБА_1 до відділу Державної служби охорони при УМВС
України в Закарпатській області та головного управління Державної служби
охорони при УМВС України про порушення Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ»,
проведення перерахунку грошового забезпечення по 10.12.2001 року, надання
уточненої довідки до Пенсійного відділу ФЕВ УМВС України в Закарпатській
області для проведення перерахунку належного пенсійного забезпечення, стягнення
Позивач - ОСОБА_1 звернувся в Ужгородський
міськрайонний суд із позовом до відділу Державної служби охорони при УМВС
України в Закарпатській області та головного управління Державної служби охорони
при УМВС України. У позовній заяві позивач просить суд: 1. Поновити строк
звернення до суду. 2.Зробити перерахунок грошового забезпечення по 10.12.01р.,
згідно листа непрацездатності з урахуванням індексації. 3. Надати уточнену
довідку до Пенсійного відділу ФЕВ УМВС України в Закарпатській області для
проведення перерахунку належного йому пенсійного забезпечення. 4. Зобов'язати
Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 07.02.2007р. по справі № 2а-99/07 в
задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено в зв'язку із пропуском
строку звернення до суду. Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що
позивач на протязі 2002-2005р.р. звертався одноособово до Департаменту Державної
служби охорони ВДСО при УМВС України з різних підстав, проте жодного разу не
звертався із зазначеними вимогами до вказаних органів та до суду про захист
порушених у позовній заяві питань. А тому, з урахуванням положень ст. 99 КАС
України, ст.ст. 257, 261 ЦК України та ст. 233 КЗпП України ним пропущений
строк звернення до суду за захистом своїх прав.
В апеляційній скарзі позивач просить суд скасувати
постанову суду першої інстанції і задовольнити його позовні вимоги. Апеляційні
вимоги мотивуються тим, що відповідно до ст. 233 КЗпП України - у разі
порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної заробітної плати без обмеження будь-яким
Відповідач 1 в заперечені на позов зазначає, що
позивачем не доведено поважність пропуску строку позовної давності, а також те,
що перерахунок і нарахування пенсії позивачу проведено правильно у
відповідності з вимогами чинного законодавства, що підтверджується нормативними
документами, виписки з яких знаходяться в справі. Просить суд постанову суду
першої інстанції залишити в силі, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідач 2 - заперечень на апеляційну скаргу не
За даних обставин справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню із прийняттям судом апеляційної інстанції нової
постанови. При прийнятті постанови суд виходить із наступного:
Відповідно до ст. 99 КАС України - адміністративний позов
може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно ст. 233 КЗпП України - у разі порушення
законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без
обмеження будь-яким строком.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про
пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом своїх прав щодо
зобов'язання відповідачів здійснити перерахунок грошового забезпечення згідно
листа непрацездатності з урахування індексації, є помилковим. Одночасно, суд
першої інстанції, вирішуючи питання про застосування строків позовної давності,
не зазначив з якої саме дати почався перебіг цього строку й не з'ясував, чи
були порушені по суті права позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Як убачається з матеріалів справи, позивач
19.11.2001р. увільнений із посади ІНФОРМАЦІЯ_1 й залишений у розпорядженні
Головного управління Державної служби охорони при МВС України. Із займаної посади
позивач звільнений у відставку 11.02.2002р., що підтверджується наказом МВС
України НОМЕР_1 та наказом Головного управління Державної служби охорони при
МВС України НОМЕР_2(а.с. 53, 63). Вказані накази позивачем не оскаржені, у
судовому порядку не скасовувалися, а тому є чинними й такими, що приймаються
судом до уваги.
У період з 13.05.2001р. по 27.10.2001р. та з
30.11.2001р. по 10.12.2001р. позивач перебував на лікуванні та стаціонарному
обстеженні, що не заперечується сторонами в справі.
Натомість чого, документально не підтверджений час
перебування позивача на медичному обстеженні чи лікуванні з 27.10.2001р. по
30.11.2001р. та з 10.12.2001р. до дати звільнення. При цьому, надані позивачем
виписки з медичного амбулаторного обстеження (а.с. 94-104) не можуть бути
доказом його перебування на лікарняному, оскільки в силу ч. 4 ст. 70 КАС
України - обставини,
які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами
доказування, крім випадків, коли щодо
таких обставин не виникає спору. Згідно п.п. 1.1, 1.2
Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 13.11.2001 № 455 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України
04.12.2001р. № 1005/6196 - тимчасова непрацездатність працівників засвідчується
листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову
непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п.1.14, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20,
3.4, 3.16, 6.6 цієї Інструкції.
Такі випадки судом у даній справі не встановлені.
Також, у відповідності з вимогами п. 77 наказу МВС
України № 149-99 «Про затвердження Інструкції про порядок застосування
нормативних актів із питань грошового забезпечення осіб рядового й
начальницького складу органів внутрішніх справ», особам середнього, старшого та
вищого начальницького складу, звільненим із посад, які вони посідали, за час
перебування в розпорядженні грошове утримання із дня звільнення зі штатної
посади виплачувалося без зарахування часу перебування в передбачених законом
відпусках, на лікуваннях тощо.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України - у справах щодо
оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чиприйняті (вчинені) вони зокрема: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно;
розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). При розгляді справи суд
не встановив порушення відповідачами зазначених принципів. Одночасно
відповідачем - 1 в період з 2002р. по 2006р. неодноразово виплачувалися
позивачу матеріальні допомоги та додаткові грошові виплати (а.с. 48, 49), що не
заперечується і позивачем.
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
вбачається, що судом першої інстанції, при прийняті постанови, не з'ясовані
обставини справи, не доведені обставини, що мають значення для справи та
порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення
питання щодо застосування строків позовної давності. Вказане, в силу ст. 202
КАС України, є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення.
викладеного, керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 206 КАС України, колегія суддів, -
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ужгородського міськрайонного суду від
07.02.2007р. по справі № 2а-99/07 - задовольнити частково.
2. Постанову Ужгородського міськрайонного суду від
07.02.2007р. по справі № 2а-99/07 - скасувати, в решті апеляційних вимог
3. У задоволені позову ОСОБА_1 до відділу Державної
служби охорони при УМВС України в Закарпатській області та головного управління
Державної служби охорони при УМВС України про порушення Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх
справ», проведення перерахунку грошового забезпечення по 10.12.2001 року,
надання уточненої довідки до Пенсійного відділу ФЕВ УМВС України в
Закарпатській області для проведення перерахунку належного пенсійного
забезпечення, стягнення моральної шкоди - відмовити.
Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення й може бути оскаржена, шляхом подання касаційної
скарги, безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Судді
В.П.Любашевський

О.М.Довгополов

С.П.Нос