Справа № 22а-169\07
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2007-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня
2007р.
м.Одеса

Колегія
судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у
складі:

головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.

Суворова В.О. при
секретарі: Лабунській Т.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Київського районного суду м.Одеси від 5 травня 2006р. по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Таїровської селищної ради Овідіопольського району
Одеської області, Одеської філії державного підприємства „Центр державного
земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних
ресурсах", про визнання недійсним рішення Таїровської селищної ради
Овідіопольського району Одеської області НОМЕР_1, про визнання недійсним державного акту на право власності
на земельну ділянку, зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні
земельною ділянкою, зобов'язання повернути державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку, зобов'язання Одеської філії Державного
підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті
України по земельних ресурсах" скасувати державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2006р. ОСОБА_1 звернулась в суд із адміністративним позовом до ОСОБА_2, Таїровської
селищної ради Овідіопольського району Одеської області, Одеської філн1
державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних ресурсах", про визнання недійсним рішення
Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області НОМЕР_1, про визнання
недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання
ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, зобов'язання
повернути державний акт на право приватної власності на земельну ділянку,
зобов'язання Одеської філії Державного підприємства „Центр державного
земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах"
скасувати державний

Справа
№22а-16907

Категорія
АП: 38

Головуючий
у 1 інстанції:
Домусчі С.Д.

Доповідач:
Градовський Ю.М.

акт на право приватної
власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог позивачка
посилається на те, що з 16
лютого 2003р. вона є власницею 1/3
частини домоволодіння АДРЕСА_1. Будинок у цілому розташований на земельній
ділянці площею 0,2061 га, з
яких у її користуванні Знаходиться земельна ділянка площею 0,1361 га. Попереднім
власником цієї частини будинку був її батько ОСОБА_3, цією земельною ділянкою
він користувався з 1980р. У 2002р. відповідач ОСОБА_2 самочинно зайняв частину
земельної ділянки, що перебувала в її користуванні та розпочав будівництво
будинку. Позивачці випадково стало відомо, що право власності на частину її
земельної ділянки зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі державного акту про
право власності на земельну ділянку, виданому за рішенням Таїровської селищної
ради Овідіопольського району Одеської областіНОМЕР_1. Земельній ділянці надано
адресу: АДРЕСА_2. Позивачка вважає, що Таїровська селищна рада вийшла за межі
своєї компетенції та просить визнати її дії незаконними та такими, що порушують
її права.

Постановою
Київського районного суду м.Одеси від 5
травня 2006р. в задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, прийняти по справі
нову постанову про задоволення позову, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обгрунтованність постанови
суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія судців дійшла до висновку про
залишення скарги без задоволення постанови суду без зміни, з наступних підстав.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є
власником 13 частини будинку АДРЕСА_3 на
підставі рішення Київського районного суду м.Одес від 14 січня 2003р.
Земельна ділянка, на якій розташований будинок складає 0,1361га. ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки розташованої поАДРЕСА_4 на підставі державного акту
на земельну ділянку НОМЕР_2, має кадастровий номер НОМЕР_3. Враховуючи, що
земельна ділянка відповідачу видана відповідно до діючого законодавства,
порушень при видачі та виділенні не допущено, суд першої інстанції дійшов до
висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи
спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних взаємовідносин і закон, який їх регулює.

Так,
судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, не спростовується
сторонами, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 14 січня 2003р. (а.с. 10) за ОСОБА_1
визнано право на 130 частину будинку АДРЕСА_1. За
угодою про порядок користування земельною ділянкою від серпня 2003р. (а.с.20)
позивачка фактично користується земельною ділянкою площею 0,1361га, при цьому
правових документів про виділення земельної ділянки суду не надала.

Відповідно
до рішення Таїровської селищної ради НОМЕР_1
(а.с.77) ОСОБА_2 безоплатно передано у власність земельну ділянку загальною
площею 0,060га, у тому числі: рілля - 0,0241га, під забудову - 0,039га для
будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель,
розташовану за адресою: АДРЕСА_4. Відповідно до висновку зі складання
державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4 (а.с.75)
обмежень та сервітутів у користуванні земельною ділянкою не має. На підставі

Справа
№22а-16907

Категорія
АП: 38

Головуючий
у 1 інстанції:
Домусчі С.Д.

Доповідач:
Градовський Ю.М.

вказаних
документів ОСОБА_2 17 серпня
2004р. виданий державний акт про право власності на земельну ділянку площею
0,060га, яка розташована поАДРЕСА_4(а.с.9).
Відповідно до CT.1253K України, право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

З
наданих до справи матеріалів вбачається, що позивачка в підтвердження своїх
вимог не надала суду документа, який би підтвердив право власності чи право
постійного користування земельною ділянкою, на якій розташована її частина
будівлі.

Статтею 152 ЗК України
зазначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків, однак ОСОБА_1 не довела правомірність отримання та
користування землею та у чому полягаються порушення з боку відповідача.

В той же
час, ОСОБА_2 надав суду усі необхідні документи, які підтверджують його право
власності на земельну ділянку на якій розташований житловий будинок та
господарські будівлі.

Виходячи
з наведеного, судова колегія вважає, що вирішуючи спір суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що земельні права позивачки не порушені, а
земельна ділянка ОСОБА_2 виділена у відповідності до діючого законодавства.

В
доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм права.
На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких
обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно
встановлені фактичні обставини по справі, постанова суду відповідає вимогам
ст.ст. 159,163КАС
України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.202,206КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову
Київського районного суду м.Одеси від 5
травня 2006р. залишити без зміни.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом одного
місяця з дня набрання законної сили_