Справа № 22-а-130
Суддя: Ведмедь Н.І.
Дата ухвалення: 2007-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-130 Головуючий у 1 інстанції - Подопригора Л.І.
Категорія 22 Суддя-доповідач - Ведмедь Н.І.
УХВАЛА

іменем України

15 лютого 2007 року колегія судців судової палати
з цивільних справ апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Ведмедь Н.І.,

суддів - Смирнової Т.В., Данильченко Л.О.,

з участю секретаря судового
засідання - Рой Я.М.,

та осіб, які приймають участь в
справі - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду адміністративну
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Лебединського
районного суду Сумської області від 27 грудня 2006 року

в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сумського обласного військового комісаріату про порушення конституційних прав
і свобод, -

встановила:

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову Лебединського
районного суду Сумської області від 27 грудня 2006 року, якою в задоволенні його позову
відмовлено за необґрунтованістю, та ухвалити нову
постанову про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції вірно з'ясував правовідносини, дослідив всі наявні
докази в справі і дав їм оцінку, що
ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому
їх дослідженні на підставі ст. 86
ч. 1 КАС
України.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах і наказом Командира в/ч 35564 НОМЕР_1 від 28 липня 1992 року звільнений зі служби на пенсію та 03 листопада 1992 року виключений зі списків
особового складу наказом Командира в/ч 44073 НОМЕР_2. Календарна вислуга в нього становить 26 років. На підставі чинного на той час законодавства
ОСОБА_1 з 04 листопада 1992 року було призначено пенсію. В
подальшому відповідно до змін в пенсійному законодавстві позивачу пенсія
неодноразово перераховувалась.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, повно та всебічно з'ясовані
судом першої інстанції.

Зроблений висновок суду про відсутність правових підстав для перерахунку позивачу пенсії, тобто, для включення до складу грошового
забезпечення, з якого обраховується пенсія, премії та
надбавок, яких він не отримував під час військової служби, є, на думку колегії суддів, законним і обґрунтованим
виходячи з наступного.

Так, п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України
№393
від 17 липня 1992 р. "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей" передбачає, що розмір додаткових видів

грошового забезпечення визначається (за
вибором тих, хто звернувся за пенсією), за 24 останні календарні місяці служби підряд перед зверненням за пенсією або за
будь-які 60 календарних місяців служби підряд
протягом усієї служби перед зверненням за пенсією, незалежно від
наявних перерв у службі.

З наведеного слідує, що заявник, який не отримував під час служби надбавок,
як додаткових видів грошового забезпечення, так як
був звільнений зі служби в 1992 році, немає права на перерахування пенсії з їх врахуванням, оскільки дія
нормативних актів, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог щодо
перерахунку розміру призначеної йому пенсії, на нього до 01 січня 2005 року не
поширювалась.

Суд першої інстанції дійшов також вірного висновку і про відсутність
правових підстав для включення і премії, яку не отримував позивач,
до складу грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія.

Виходячи зі змісту п. З постанови Кабінету Міністрів України № 829 від 22 травня 2000 р. "Про грошове забезпечення
військовослужбовців" та розділу 34 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил
України, затвердженого наказом Міністра Оборони №75 від 05 березня 2001 року, згідно яких надано право командирам військових частин преміювати військовослужбовців та
позбавляти премій за певних умов, передбачених
відповідною Інструкцією, то премії не є тим постійним додатковим видом
грошового забезпечення, з врахуванням якого до 01 січня 2005 року повинна була
бути обрахована пенсія.

Не спростовують рішення суду і доводи апелянта щодо невірного застосування
судом норм матеріального права щодо перерахунку пенсії,
оскільки діюче законодавство передбачає один порядок визначення
розміру грошового забезпечення як при призначенні, так і при
перерахунку пенсії.

Виходячи з наведеного, відсутні й правові підстави для перерахунку грошової
допомоги, виплаченої ОСОБА_1 при звільненні.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду, який
дав оцінку всім наявним доказам, у тому числі й тим,
на які посилається апелянт.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи,
а постанова ухвалена з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Виходячи з викладеного вище та керуючись ст. 195, п. 1 ч.І ст. 198 , ст.ст. 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову
Лебединського районного суду Сумської області від 27 грудня 2006 року в даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця.