Справа № К-9256/06
Суддя: Бим М.Є.
Дата ухвалення: 2007-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007 року
м.Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Бим М.Є., Гончар Л.Я., Гордійчук М.П., Леонтович
К.Г., Чалого С.Я.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 20 квітня
2005 року та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 13
липня 2005 року, у справі № 18/127 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя, про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення від 18.02.2005р. НОМЕР_1 та податкового
повідомлення-рішення від 18.02.2005р. НОМЕР_2 в частині, якими їй визначено
завищення суми бюджетного відшкодування та визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану вартість. Позивач посилався на те, що порушень
Закону України «Про податок на додану вартість», що стали підставою винесення
рішень, в акті перевірки зафіксовано не було.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 20
квітня 2005 року, яке залишене без змін постановою Запорізького апеляційного
господарського суду від 13 липня 2005 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі ДПІ у Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове
рішення, посилаючись на те, що судами порушено норми матеріального та
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ у
Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя було проведено планову документальну
перевірку дотримання вимог податкового законодавства суб'єкта підприємницької
діяльності - ОСОБА_1 за період 01.01.2002р.-31.12.2004р. - правильність
обчислення і своєчасність сплати до бюджету єдиного податку та інших податків;
за період з 01.01.2002р.-30.06.2003р. - правильність обчислення
та своєчасність сплати
податку на додану
вартість. За результатами
перевірки складено акт НОМЕР_3 від 17.02.2005 року.

На підставі вказаного акта перевірки, відповідачем
прийнято та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1 від
18.02.2005 року, яким, згідно п.п. 7.3.1 п. 7.3, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану вартість", у позивача виявлено
завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 701грн.00коп., у тому
числі: у січні 2002 року - 10 грн., у березні 2002 року -182грн., у квітні 2002
року - 132грн., у листопаді 2002 року - 130грн., у березні 2003 року - 247грн. і застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 350грн.50коп.; та податкове

повідомлення-рішення НОМЕР_2 від 18.02.2005 року, яким
відповідно до п.п.7.3.1 п.7.3, п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.7.1 п. 7.1 ст. 7, ст.
10 Закону України "Про податок на додану вартість", п.п. 17.1.3 п.
17.1 ст. 17 Закону № 2181, позивачу визначено суму податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі
4132грн.50коп., з яких: 2755грн. - основний платіж, 1377грн.50коп. - штрафні
(фінансові) санкції.

У спірних податкових повідомленнях-рішеннях вказано на
порушення платником податку п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість", але в акті перевірки, на підставі якого
прийняті спірні податкові повідомлення-рішення відсутнє зазначення та опис
фактів порушення позивачем вищезазначеної норми закону.

Відповідно до п. 6.1. ст. 6 Закону № 2181, у разі коли
сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до
статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків
податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування,
посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений
розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору
(обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх
наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх
несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження
нарахованого податкового зобов'язання (штрафних
санкцій за їх наявності).

Згідно п.п. 13, 14 Інструкції про порядок застосування
штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби,
затвердженого наказом ДПА України від 17.03.2001 року № 110 факти порушень податкового та іншого законодавства
посадова

особа органу
державної податкової служби оформляє актом перевірки, в якому чітко
викладається зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчих актів
та вказуються конкретні їх пункти і статті. Такий акт підписується посадовими
особами

контролюючого органу та підприємства. Податкове
повідомлення-рішення за наслідками розгляду матеріалів перевірки приймає
керівник органу державної податкової
служби або його заступник
за формою та
згідно з вимогами, установленими Порядком направлення
органами державної податкової служби України
податкових повідомлень платникам
податків, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від
21.06.2001 N 253.

Крім того, судами встановлено, що акт перевірки, на
підставі якого прийняті спірні податкові повідомлення-рішення складений особою,
яка не мала відповідних повноважень на день складання акта.

За таких обставин вірним є висновок судів, що факти
порушення позивачем Закону України «Про податок на додану вартість»
відповідачем не підтверджені.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не
спростовують та не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій при
розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст.ст.220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя відхилити, а рішення господарського суду
Запорізької області від 20 квітня 2005 року та постанову Запорізького
апеляційного господарського суду від 13 липня 2005 року - залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Судді