Справа № 22а-214
Суддя: Балашкевич С.В.
Дата ухвалення: 2007-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-214 Головуючий в суді 1-ї інстанції Невмержицький С.С.
Категорія 69 Доповідач Балашкевич С.В.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2007 року апеляційний суд Житомирської
області в складі:

Головуючого:
Балашкевича С.В. Суддів: Зарицької Г.В., Худякова A.M. при секретарі
Прищепі О.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Державного територіально-галузевого об'єднання „Південно-Західна
залізниця", управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації про стягнення коштів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Овруцького
районного суду Житомирської області від 14 грудня 2006 року,

встановив:

У квітні 2006 року ОСОБА_1 звернулася з позовом
до відповідачів та просила стягнути на її користь
недоотримані кошти в сумі 21667, 33 грн. за період з 1 квітня 2003 року по 31 грудня 2005 року передбачені ст.ст. 37, 39 Закону України „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

На обґрунтування позову зазначала, що такі виплати раніше проводилися їй у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів
України № 836 від 26 липня 1996 року, що суперечить в частині
розміру цих виплат положенням ст.ст. 37, 39 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон №
796 - X 11).

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 14 грудня 2006
року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та ухвалити
нову постанову, якою задовольнити її позовні вимоги. Апелянт посилається на неправильне застосування судом норм
матеріального та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка являється потерпілою 3-ї категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи і проживає
та працює в с. Ігнатпіль Овруцького району Житомирської області, яке переліком пунктів Житомирської
та Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок
катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 106 від 23 липня 1991 року, розпорядженням КМ України № 17 від 12 січня 1993 року відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до ст. 63 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, № 796-Х 11 фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього
Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету.

Статтею 62 Закону № 796 -XII передбачено, що роз'яснення порядку
застосування цього Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є
обов'язковим для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами
державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та
форм власності.

Конкретні
розміри всіх доплат, передбачених Законом №
796-Х11, встановлені постановою
Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 „Про компенсаційні виплати особам,
які потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету
України.

Саме в таких розмірах позивачці на її користь та на користь її
неповнолітньої дитині виплачується грошова допомога
в зв"язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного господарства
( 4 грн. 20 коп. щомісячно на двох) та доплата, як громадянину який працює на території радіоактивного забруднення (по 10 грн. 50 коп. щомісячно).

За таких обставин, суд обґрунтовано відмовив позивачці у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального
права, підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198,
200, 205, 206 КАС України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Постанову Овруцького районного суду від 14 грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо- до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця.