ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про розгляд клопотання про скасування заходів забезпечення позову

"24" квітня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/1078/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О.

за участі секретаря судового засідання Дробиш К.А.,

розглянувши клопотання (вх. № 2-735/26 від 20.04.2026) Дочірнього підприємства Мегатранс-2 про скасування заходів забезпечення позову

у справі № 916/1078/26

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю Нова Лінія 1 (08162, Київська обл., Фастівський р-н, селище Чабани, вул. Одеське шосе, буд. 8)

до відповідача: Дочірнє підприємство Мегатранс-2 (67663, Одеська обл., Біляївський р-н, сільрада Усатівська, автодорога Київ-Одеса, 462+828м)

про стягнення 2 848 741, 77 грн

у відкритому судовому засіданні за участі

представників сторін:

від позивача: Козій Д.О. (брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду);

від відповідача: Черкес В.О. (брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду).

Судове засідання 24.04.2026 проведено в порядку ст. 197 ГПК України в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.03.2026 заяву від 24.03.2026 (вх. № 4-19/26 від 24.03.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю Нова Лінія 1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задоволено; вжито заходи забезпечення позову в межах ціни позову в розмірі 2 848 741 грн шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Дочірньому підприємству Мегатранс-2 як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на всіх відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, крім рахунків із спеціальним режимом використання та рахунків (зокрема, кореспондентських), звернення стягнення на які заборонено законом.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 04.05.2026 10:00 із викликом учасників справи.

Дочірнє підприємство Мегатранс-2 звернулося із клопотанням, сформованим в системі Електронний суд 20.04.2026 (вх. № 2-735/26 від 20.04.2026), в якому просить:

скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.03.2026 у справі №916/1078/26;

у випадку відмови в задоволенні даного клопотання ДП Мегатранс-2 про скасування заходів забезпечення позову, - застосувати зустрічне забезпечення у справі № 916/1078/26 шляхом зобов`язання позивача Товариство з обмеженою відповідальністю Нова Лінія 1 внести на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області грошові кошти в розмірі 2 848 741, 00 грн у строк не більше п`яти днів з дня постановлення ухвали про зустрічне забезпечення;

зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Нова Лінія 1 надати суду документ, що підтверджує надання зустрічного забезпечення.

Клопотання обґрунтоване тим, що подана ТОВ «Нова Лінія 1» заява про забезпечення не відповідає вимогам ст. ст. 80, 139, 170 ГПК України, оскільки в ній відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення та така заява не була подана представником заявника через підсистему «Електронний суд», а її копія була навмисно направлена на поштову адресу, яка не належить ДП «Мегатранс-2» для того, щоб відповідач не встиг своєчасно відреагувати та надати суду документи, які свідчать про введення заявником суду в оману щодо фактичних обставин справи.

ТОВ «Нова Лінія 1» приховало від суду той факт, що оспорює договір оренди в іншому судовому процесі, що виключає можливість стягнення коштів на виконання умов цього договору в даній справі. Вказує, що в провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа №916/246/26 за позовом ТОВ «Нова Лінія 1» до ДП «Мегатранс-2» про визнання недійсним договору оренди приміщень торгового сервісного комплексу 21-04 від 21.04.2019, провадження в якій було відкрито ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.02.2026.

ТОВ «Нова Лінія 1» ввело суд в оману твердженням про те, що при ухваленні рішення суду у справі №911/1065/24, суд повинен був «врахувати гарантійний платіж». При ухваленні судових рішень у справі №911/1065/24 гарантійний платіж не було враховано тому, що ТОВ «Нова Лінія 1» ніколи не вимагало його врахування при розгляді справи №911/1065/24.

ТОВ «Нова Лінія 1» приховало від суду факт наявності невиконаних зобов`язань заявника за договором оренди, що виключає повернення гарантійного платежу до їх повного виконання. Станом на сьогоднішній день існують наступні невиконані належним чином зобов`язання ТОВ «Нова Лінія 1» перед ДП «Мегатранс-2», виконання яких забезпечується гарантією, сплаченою орендарем на виконання пп. 5.1.1. договору оренди: не погашена заборгованість з орендної плати (пп. 5.2.1. п. 5.2. договору оренди); не відшкодовані затрати, пов`язані зі збитками, що спричинені орендарем (пп. 5.2.2. п. 5.2. договору оренди); не сплачені 3% річних та неустойка за прострочення сплати орендної плати (пп. 5.2.3. п. 5.2. договору оренди).

Вважає, що дійсною метою подання заяви про забезпечення позову було виключно блокування виконання рішення суду у справі №911/1065/24 про стягнення коштів з ТОВ «Нова Лінія 1».

ТОВ «Нова Лінія 1» приховало від суду той факт, що тимчасова відсутність обігових коштів на рахунках ДП «Мегатранс-2» є наслідком протиправних дій самого заявника ТОВ «Нова Лінія 1».

Зазначає, що ухвала про забезпечення суперечить правовим висновкам Верховного Суду щодо застосування ст. 136 ГПК України.

Посилаючись на положення ст. 141 ГПК України, зазначає, що при визначенні розміру зустрічного забезпечення просить суд прийняти до уваги наступне: позов ТОВ «Нова Лінія 1» у даній справі має штучний характер; обґрунтування позову прямо суперечить змісту позову ТОВ «Нова Лінія 1», що розглядається у справі №916/246/26; забезпечення позову у даній справі було спрямоване на блокування виконання рішення суду в іншій справі №911/1065/24; дії ТОВ «Нова Лінія 1» мають ознаки введення суду в оману та систематичного зловживання процесуальними правами; через забезпечення позову ДП «Мегатранс-2» позбавлено права вільно розпоряджатися грошовими коштами у значній сумі 2 848 741, 00 грн, а також несе втрати від знецінення грошових коштів через інфляційні процеси в країні (за даними НБУ в березні 2026 року інфляція склала 7,9% річних); окрім неможливості вільно розпоряджатися грошовими коштами та інфляційних втрат, які складуть близько 230 000, 00 грн за рік, ДП «Мегатранс-2» буде нести витрати на правничу допомогу та замовлення висновку судової економічної експертизи на спростування помилкових доводів позивача.

Представник позивача у додаткових поясненнях у справі, сформованих в системі «Електронний суд» 24.04.2026 (вх. № 14319/26 від 24.04.2026), просила відмовити в задоволенні заяви відповідача про скасування заходів забезпечення позову; відмовити в застосуванні заходів зустрічного забезпечення позов. Вказує про відсутність збитків відповідачу, оскільки кожного року зменшується розмір його коштів, а грошові активи з початку 2025 року з 361 7500 грн на кінець 2025 року зменшились до 84 100 грн, що в декілька разів є меншим від розміру позовних вимог по цій справі. Станом на 27.03.2026 на рахунок відповідача, власниками якого є нерезиденти, надійшли грошові кошти позивача в розмірі 2 901 439, 23 грн, що більше ніж на 50 000 грн перевищує розмір позовних вимог та дозволило накласти арешт на грошові кошти в межах позовних вимог без завдання шкоди відповідачу. Крім того, 24.04.2026 на рахунок відповідача також від Позивача надійшли грошові кошти в розмірі 2 901 439, 23 грн, що підтверджується відповідними платіжними документами. Вважає, що зустрічне забезпечення не підлягає застосуванню, оскільки неможливо нанести шкоду забезпеченням позову відповідачу, який самостійно зменшує свої грошові активи, а позивач кожного місяця сплачує відповідачу до 27.06.2026 включно по 2 901 439, 23 грн.

Позивача наділено невід`ємним процесуальним правом для звернення до суду з будь-яким позовом, який може захистити права та інтереси позивача, а посилання при цьому Відповідача на роз`яснення судді Верховного Суду є таким, що порушує вимоги ст. 8 Конституції України, якою не віднесено роз`яснення суддів Верховного Суду до джерел права.

Зазначає, що орендні правовідносини за договором оренди, який наразі не визнаний будь-яким судовим рішенням недійсним, припинили свою дію 31.03.2024, а тому гарантійний платіж мав бути повернутий по 05.04.2024 включно. Однак, орендодавець станом на 23.03.2026 так і не повернув вказаний гарантійний платіж. Під час ухвалення судових рішень у справі № 911/1065/24 не було враховано сплачений гарантійний платіж у розмірі 2 257 872 грн, який не повернутий з 05.04.2024 по момент подачі позову. Крім того, після припинення 31.03.2024 орендних правовідносин та повернення приміщення, орендодавець не повідомляв про використання гарантійного платежу.

Розглянувши матеріали справи, клопотання (вх. № 2-735/26 від 20.04.2026) Дочірнього підприємства Мегатранс-2 про скасування заходів забезпечення позову, вислухавши сторін, суд встановив.

Товариство з обмеженою відповідальністю Нова Лінія 1 (далі ТОВ Нова Лінія 1, заявник) звернулося із заявою від 24.03.2026 (вх. № 4-19/26 від 24.03.2026) про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просила: накласти арешт на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що належать та містяться на відкритих рахунках Дочірнього підприємства Мегатранс-2 у банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах суми (позовних вимог) у розмірі 2 848 741 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.03.2026 заяву від 24.03.2026 (вх. № 4-19/26 від 24.03.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю Нова Лінія 1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задоволено; вжито заходи забезпечення позову в межах ціни позову в розмірі 2 848 741 грн шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Дочірньому підприємству Мегатранс-2 як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на всіх відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після постановлення ухвали про забезпечення позову, крім рахунків із спеціальним режимом використання та рахунків (зокрема, кореспондентських), звернення стягнення на які заборонено законом.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 04.05.2026 10:00 із викликом учасників справи.

На виконання вимог запиту (ухвали) Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 (вх. ГСОО 601/26 від 15.04.2026) щодо надсилання копії матеріалів справи № 916/1078/26, необхідних для розгляду апеляційної скарги, господарський суд супровідним листом від 16.04.2026 надіслав такі матеріали.

До клопотання про скасування заходів забезпечення позову відповідач надав: ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.02.2026 у справі №916/246/26; позовну заяву ТОВ «Нова Лінія 1» про визнання недійсним договору оренди приміщень торгово-сервісного комплексу (вх. №260/26 від 28.01.2026); рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2025 у справі №911/1065/24; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі №911/1065/24; постанову Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 18.12.2025 у справі №911/1065/24; акт №01 від 29.03.2024 обстеження технічного стану майна, переданого в оренду згідно договору оренди №21-04 від 21.04.2019 будівлі торгово-складського комплексу; акт прийому-передачі (повернення) майна від 31.03.2024; претензію ДП «Мегатранс-2» вих. №21 від 29.10.2024 щодо грошової компенсації ушкоджень об`єкта оренди на суму 2 157 046, 40 грн та докази її направлення; лист ТОВ «ТГ «Сталкер» вих. № б/н від 28.10.2024; претензію (повідомлення) ДП «Мегатранс-2» вих. № 2003-01 від 30.03.2026 з вимогою про відшкодування збитків, завданих об`єкту оренди, в період користування майном на підставі договору оренди №21-04 від 21.04.2019 та докази її направлення; претензію (вимогу) ДП «Мегатранс-2» вих. №1903-01 від 30.03.2026 щодо сплати пені, 3% річних та інфляційних витрат заборгованості з орендної плати за період січень - березень 2024 рік на загальну суму 10 153 861, 63 грн та докази її направлення; інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №85463450 та №85464944; бухгалтерську довідку ДП «Мегатранс-2» №0204-01 від 02.04.2026; електронну квитанцію сформована в підсистемі «Електронний суд».

Позивачем надано: платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 2976 від 24.04.2026, згідно якої відповідачу було перераховано 2 901 439, 23 грн із вказівкою призначення платежу: виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 11.03.2026 у справі № 911/1065/24 про розстрочення виконання рішення»; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 2106 від 26.03.2026, згідно якої відповідачу було перераховано 2 901 439, 23 грн із вказівкою призначення платежу: виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 11.03.2026 у справі № 911/1065/24 про розстрочення виконання рішення».

Порядок вжиття судом заходів забезпечення позову врегульований нормами ст. ст. 136, 137, 140 ГПК України.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Водночас, статтею 145 ГПК України передбачено порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову.

Частинами 1, 2 статті 145 ГПК України регламентовано, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

У постанові від 21.10.2022 у справі №910/4777/21 Верховний Суд зазначив, що суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постановах від 15.08.2019 у справі №15/155-б, від 21.11.2022 у справі № 916/621/22.

У постанові від 23.04.2025 у справі №910/3427/24 Верховний Суд зазначив, що обґрунтованість клопотання про скасування заходів забезпечення позову, що заявлене в процесі розгляду справи, має досліджуватися судом лише з огляду на наявність нових обставин або з огляду на зміну підстав, які були покладені в основу прийнятого раніше рішення про забезпечення позову. Тобто, до набрання рішенням суду законної сили, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані лише в тому випадку, якщо після їх вжиття виникли нові обставини або після їх вжиття змінилися підстави, які були покладені в основу забезпечення позову.

Верховний суд у постанові від 08.08.2025 у справі № 910/15790/23 також зазначив, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і скасовуються (можуть бути скасовані) в порядку, визначеному статтею 145 ГПК України. За клопотанням учасника справи суд також може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим (ч. 1 ст. 143 ГПК України).

Зазначене є додатковою гарантією прав учасника, який за умови виникнення, зміни та / або припинення певних обставин, вправі звернутися до суду та поставити на вирішення питання про скасування (чи заміну) відповідного заходу забезпечення позову.

Верховний Суд зазначив, що під час розгляду клопотання/заяви про скасування заходів забезпечення позову суд не оцінює законність та правомірність вжиття таких заходів забезпечення позову, а лише з`ясовує, чи потреба у забезпеченні позову відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Застосування конструкції скасування заходів забезпечення позову дозволяють вчасно реагувати на зміну чи припинення певних обставин, сприяючи захисту прав учасників процесу, однак не передбачає перегляду відповідної ухвали про вжиття заходів забезпечення позову на предмет її правомірності.

При цьому, обов`язковим є подання заявником доказів того, що після вжиття судом відповідних заходів забезпечення позову змінились обставини, що спричинили їх застосування. Тобто, обґрунтування необхідності скасування забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про скасування забезпечення позову.

Згідно з ст. 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із сумою коштів, на які просить накласти арешт.

Звертаючись із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, відповідач не навів обґрунтованих доводів та не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що потреба у забезпеченні позову відпала або змінились обставини (до винесення процесуального рішення у справі по суті спору), що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або ж того, що забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

В той же час, застосування заходів забезпечення позову у цій справі не призведуть до невиправданого обмеження прав відповідача чи третіх осіб, оскільки грошові кошти залишаються у володінні відповідача, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час та лише щодо частини коштів, якої стосується спір.

Тимчасове накладення арешту на грошові кошти, не може будь-яким чином перешкоджати здійсненню господарської діяльності відповідача.

Суд наголошує, що під час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд не оцінює правомірність та доцільність вжиття ним заходів забезпечення позову, а лише з`ясовує, чи потреба у забезпеченні позову відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

У постанові від 26.08.2025 у справі № 910/3279/25 Верховний Суд виснував, що у випадку арешту коштів на рахунках гроші залишаються у власності відповідача і знерухомлюються з метою недопущення виведення грошових коштів з його рахунків й уникнення виконання судового рішення у майбутньому. Такий захід може бути скасований у випадку ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову або виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань перед позивачем. Відсутні будь-які підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження прав відповідача чи втручання в його господарську діяльність, адже грошові кошти залишаються у його володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися тимчасово обмежується на певний час лише щодо частини коштів, а не всіх коштів відповідача, і спрямовані на запобігання перешкод у виконанні судового рішення у разі задоволення позову у цій справі (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.12.2020 у справі № 911/1111/20, від 21.01.2022 у справі № 910/5079/21, від 11.12.2023 у справі № 904/1934/23).

У відповідності до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Метою зустрічного забезпечення є співмірне вжиття судом заходів, спрямованих на забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача відповідно до статті 146 Господарського процесуального кодексу України, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Інститут зустрічного забезпечення спрямований на реалізацію таких основних засад господарського судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та пропорційність, адже забезпечення позову певною мірою обтяжує відповідача і у випадку незадоволення вимог позивача зустрічне забезпечення гарантує можливість відшкодувати збитки.

За правовою природою зустрічне забезпечення є процесуальною гарантією компенсаційного характеру, а не способом вирішення спору по суті чи формою перевірки обґрунтованості позовних вимог. При цьому суд має оцінити, чи доведено реальну ймовірність понесення збитків саме внаслідок вжиття заходів забезпечення позову та розмір потенційних збитків, а також співмірність заявленої суми зустрічного забезпечення характеру та наслідкам забезпечувальних заходів.

Доводами відповідача стосовно необхідності скасування заходів забезпечення позову є: невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам ст. ст. 80, 139, 170ГПК України; аргументації щодо необґрунтованості позовних вимог; незгода із постановленою судом ухвалою про забезпечення позову.

Тобто, у даному випадку відповідачем не наведено, а також належними та допустимими доказами не доведено існування обставин, які в розумінні ст. 145 ГПК України можуть бути підставами для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, так само як не наведені підстави для заміни одного заходу забезпечення позову іншим в порядку визначеному ст. 143 ГПК України.

Слід зазначити, що помилковість, незаконність чи безпідставність з точки зору учасника процесу застосування заходів забезпечення позову не є такими обставинами в розумінні передбаченої процесуальним законом процедури скасування забезпечення позову, а лише можуть слугувати підставою для оскарження судового рішення до суду вищої інстанції, для чого чинним законом передбачена процедура апеляційного та касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, відповідачем реалізовано право апеляційного оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 25.03.2026 шляхом подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на вказану ухвалу.

Таким чином, дослідивши зміст поданого клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заявником не зазначалося та не наводилося доказів, що саме за проміжок часу з дати вжиття заходів забезпечення позову до дати подання клопотання про скасування заходів забезпечення позову, а також станом на час прийняття оскаржуваної ухвали, змінилися будь-які фактичні обставини справи, що мали спричинити процесуальні наслідки, визначені ст. 145 ГПК України.

Будь-яких інших обставин, які вказують на те, що потреба у забезпеченні позову у цій справі з тих чи інших причин відпала або змінилися певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову не наведено.

З огляду на те, що обставини, з урахуванням яких Господарський суд Одеської області вжив заходи забезпечення позову ухвалою від 25.03.2026 у справі № 916/1078/26, не змінилися, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову (ч. 6 ст. 145 ГПК України), або з клопотанням про заміну одного заходу забезпечення позову іншим (с. 143 ГПК України).

Звертаючись із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, Дочірнє підприємство Мегатранс-2, посилаючись на ст. 141 ГПК України, просило у випадку відмови в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, застосувати зустрічне забезпечення шляхом зобов`язання позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Нова Лінія 1 внести на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області грошові кошти в розмірі 2 848 741, 00 грн.

Суд зазначає, що наведені заявником обставини не стосуються предмета доказування при вирішенні питання про зустрічне забезпечення, оскільки не свідчать про наявність збитків або реальної загрози їх виникнення; або про те, що такі збитки можуть бути спричинені саме внаслідок дії заходів забезпечення позову, а не внаслідок господарського спору як такого.

Суд звертає увагу, що зустрічне забезпечення не є інструментом перевірки правильності чи помилковості забезпечення позову, не спрямоване на нівелювання ризиків, які стали підставою для його застосування, і не може використовуватися як альтернатива заяві про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст. 145 ГПК України.

Сам по собі факт накладення арешту на грошові кошти у межах ціни позову не є підставою для покладення на позивача обов`язку внести на депозит суду ідентичну суму: Зустрічне забезпечення має компенсаційну природу та вимагає доведення реальних (ймовірних) збитків і їх орієнтовного розміру.

Аналогічна позиція зокрема викладена у постанові Верховного Суду від 19.01.2026 у справі № 921/341/24(921/275/25).

Іншим доводам заявника, оцінка буде надана під час розгляду справи по суті, натомість на час розгляду клопотання вони не спростовують висновків суду. При цьому, суд ураховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі Серявін та інші проти України вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім того, названий Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Ураховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання (вх. № 2-735/26 від 20.04.2026) Дочірнього підприємства Мегатранс-2 про застосування зустрічного забезпечення у справі № 916/1078/26 шляхом зобов`язання позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Лінія 1» внести на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області грошові кошти в розмірі 2 848 741, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 145, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання (вх. № 2-735/26 від 20.04.2026) Дочірнього підприємства Мегатранс-2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.03.2026.

2. Відмовити в задоволенні клопотання (вх. № 2-735/26 від 20.04.2026) Дочірнього підприємства Мегатранс-2 про застосування зустрічного забезпечення у справі № 916/1078/26 шляхом зобов`язання позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Лінія 1» внести на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області грошові кошти в розмірі 2 848 741, 00 грн.

Ухвала набирає законної сили 24 квітня 2026 року у відповідності до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Повну ухвалу складено та підписано 29 квітня 2026 року.

Суддя О.О. Мусієнко