ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2026 р.м. ХарківСправа №922/571/26

Господарський суд Харківської області у складі судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ СИСТЕМИ"
доГосподарського суду Луганської області
простягнення коштів

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

КП "ХТС" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до (відповідача) Господарського суду Луганської області, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за спожиту теплову енергію в квітні 2025 у розмірі 15.133,09 грн, а також судові витрати.

Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем свої договірних зобов`язань у частині своєчасної та повної оплати вартості спожитої теплової енергії.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.03.2026 з урахуванням малозначності справи №922/571/26 в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи без повідомлення сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі була надіслана до електронного кабінету відповідача в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" та отримана останнім 03.03.2026 з урахуванням положень частини шостої статті 242 ГПК України, про що свідчить довідка про доставку електронного листа до електронного кабінету Господарського суду Луганської області.

Положеннями частини другої статті 14 ГПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя статті 13 ГПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 165, частини другої статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 ГПК України відзиву на позов не подав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.

Між Господарським судом Харківської області (споживач) та КП "ХТС" (постачальник) був укладений Договір про закупівлю товару (теплова енергія в гарячій водій) від 31.12.2024 №10296/25 (далі - Договір). Згідно з його умовами постачальник зобов`язався в 2025 році здійснювати постачання товару - теплової енергії, а споживач - прийняти та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у строки, передбачені цим Договором. Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з Додатком 1 до цього Договору в гарячій воді на потреби опалення.

Ціна Договору становить без ПДВ 431.975,16 грн, ПДВ 86.395,03 грн, усього 518.370,19 грн - за рахунок коштів бюджету (пункт 3.1. Договору).

Згідно з пунктом 4.1. Договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться на умовах 100% післяплати, шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок, вказаний у Договорі, відкритий теплопостачальною організацією для категорії бюджетні установи, відповідно до тарифів, що діють у період постачання теплової енергії та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії, а при їх відсутності - виконаних розрахунків відповідно до теплових навантажень, або в іншій формі, яка не суперечить чинному законодавству України.

У відповідності до пункту 4.3. Договору споживач сплачує за фактично спожиту теплову енергію не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі отриманого до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, акту приймання-передачі теплової енергії.

Положеннями пункту 5.1. Договору передбачено, що постачальник здійснює постачання теплової енергії з 01.01.2025 до 30.04.2025.

Підпунктом 6.1.1. пункту 6.1. Договору передбачений обов`язок споживача своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість спожитої теплової енергії згідно з умовами та порядком, які передбачені Договором.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.05.2025, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором (пункт 10.1. Договору).

Додатковою угодою від 10.04.2025 №1 до Договору сторони домовилися зменшити обсяги закупівлі та зменшити ціну Договору на 79.428,12 грн. У зв`язку з чим пункт 3.1. був викладений у новій редакції - ціна цього Договору становить без ПДВ 365.785,06 грн, ПДВ 73.157,01 грн, усього 438.942,07 грн - за рахунок коштів бюджету. Також сторони внесли зміни до Додатку 1 шляхом зменшення обсягів постачання теплової енергії до 102,743778 Гкал/рік.

На підставі Акті підключення/включення споживача від 04.11.2024 №10300/136 та від 25.04.2025 №10300/274 здійснювалося постачання теплової енергії (опалення) до приміщення Господарського суду Луганської області.

На виконання умов Договору позивачем у період січень-квітень 2025 була поставлена відповідачу теплова енергія на загальну суму 454.795,16 грн, про що свідчать Акти приймання-передачі теплової енергії від 13.02.2025 №1, від 06.03.2025 №2, котрі підписані сторонами, та за березень-квітень 2025, котрі містять підпис лише КП "ХТС".

Відповідач частково розрахувався за поставлену в січені-квітні 2025 теплову енергію на суму 438.942,07 грн. Залишок заборгованості за Договором становив 15.133,09 грн, про що свідчить підписаний між сторонами Акт звірки розрахунків станом на 01.01.2026.

Враховуючи невиконання відповідачем зобов`язань за Договором у частині повної оплати вартості поставленої теплової енергії, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Предметом спору у цій справі є питання щодо наявності або відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію, котра була поставлена позивачем на підставі Договору.

За змістом статей 4, 5 ГПК України, статті 15 ЦК України та статті 20 ГК України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для позивача, унеможливлює задоволення позову.

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, регулюються ЦК України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої воли і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (чинними в спірний період, далі - Правила №630), Правилами користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 (чинними в спірний період, далі - Правила №1198), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, тощо.

У Законі України "Про теплопостачання" та Правилах №1198 надано визначення поняттю "споживач", а саме:

- споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору (Закон);

- споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору (Правил);

- теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

У розумінні Закону України "Про теплопостачання" та Правил №1198 споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку спірна заборгованість виникла в квітні 2025 внаслідок неповного розрахунку відповідача за поставлений позивачем обсяг теплової енергії.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (частина перша статті 714 ЦК України).

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного між сторонами Договору позивачем у період січень-квітень 2025 була поставлена відповідачу теплова енергія на загальну суму 454.795,16 грн, про що свідчать Акти приймання-передачі теплової енергії від 13.02.2025 №1, від 06.03.2025 №2, котрі підписані сторонами, та за березень-квітень 2025, котрі містять підпис лише КП "ХТС".

Проте, суд зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця) (див. постанову Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №916/922/19).

У разі дефектів первинних документів сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18.

Водночас, згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.10.2028 у справі №922/4099/17, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та відповідачем був підписаний Акт звірки розрахунків станом на 01.01.2026, згідно якого вбачається, що заборгованість Господарського суду Луганської області становить 15.133,09грн.

Верховний Суд неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №922/51/20, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17).

Встановивши обставини даної справи та надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам із застосуванням стандарту доказування, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведений факт поставки відповідачу теплової енергії, зокрема, в квітні 2025.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно з частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Умовами пункту 4.3. Договору передбачено, що споживач сплачує за фактично спожиту теплову енергію не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі отриманого до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, акту приймання-передачі теплової енергії.

Враховуючи підписання сторонами Акту звіряння взаємних розрахунків станом на 01.01.2026, суд зазначає, що на момент звернення позивача з даним позовом, строк на оплату теплової енергії є таким, що настав. Заборгованість відповідача перед позивачем за Договором складає 15.133,09 грн.

В силу статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав, а факт наявності заборгованості в розмірі 15.133,09 грн підтверджується матеріалами справи.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги приписи статті 526 ЦК України, якими передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов Договору та діючого законодавства, а також оскільки відповідачем не спростовано наявності заборгованості - суд дійшов висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів за спожиту теплову енергію у розмірі 15.133,09 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 3.328,00 грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 13, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Господарського суду Луганської області (Україна, 61612, Харківська обл., м. Харків, пр. Науки, буд. 5, ) на користь Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ СИСТЕМИ" (Україна, 61003, Харківська обл., м. Харків, вул. Університетська, буд. 37/39, ) грошові кошти за спожиту теплову енергію в квітні 2025 у розмірі 15.133,09 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3.328,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "29" квітня 2026 р.

СуддяН.С. Добреля