ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06 квітня 2026 року м. Черкаси справа №925/13/26

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників:

прокурор - Мохонько А.В.;

від позивача: Кирман В.О. - самопредставництво;

від відповідача: не з`явився ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ( м. Черкаси) в інтересах держави в особі Черкаської міської ради (м. Черкаси)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване управління № 609 Укргідроспецбуд" (м. Черкаси)

про стягнення 2 381 171,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване управління № 609 Укргідроспецбуд" про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі в розмірі 2 381171, 09 грн з яких: 1 328808, 80 грн основна заборгованість, 873 136, 93 грн інфляційних витрат та 179 225, 36 грн 3% річних за наслідками будівництва комплексу з фасування міндобрив, зберігання сировини на території м. Черкаси.

Ухвалою від 06.01.2026 Господарський суд Черкаської області у складі судді Спаських Н.М. відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, справу призначив до розгляду у підготовчому провадженні.

Указом Президента України № 163/2026 від 24.02.2026 Спаських Н.М. призначено на посаду судді Північного апеляційного господарського суду.

02.03.2026 за розпорядженням керівника апарату Господарського суду Черкаської області Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи призначено повторний автоматичний розподіл справи № 925/13/26.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026 для розгляду справи призначено суддю Чевгуза О.В.

Ухвалою від 16.03.2026 Господарський суд Черкаської області прийняв справу № 925/13/26 до свого провадження, підготовче засідання призначив на 10 год. 00 хв. 06 квітня 2026 року.

10.02.2026 представник відповідача подав заперечення (заяву) проти територіальної підсудності справи (сформовано в системі "Електронний суд" 09.02.2026). В запереченнях зазначено, що місцезнаходження відповідача на дату пред`явлення позову (02.01.2026) було зареєстровано за адресою: 89423, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Концово, вул. Миру, буд. 94, що підтверджуються копією виписки ТОВ "СУ № 609 УКРГІДРОСПЕЦБУД" з Єдиного державного реєстру юридичних осiб, фiзичних осiб-пiдприємцiв та громадських формувань від 27.12.2025, тому за доводами відповідача, даний позов було подано з порушенням правил територіальна юрисдикція (підсудності), відповідач вважає, що за підсудністю позов відноситься до Господарського суду Закарпатської області.

02.03.2026 через підсистему "Електронний суд" від заступника керівника Черкаської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив

04.03.2026 через підсистему "Електронний суд" представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, продовження процесуального строку та додаткові пояснення щодо відсутності підстав для застосування виключної підсудності.

06.04.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив та клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача.

09.03.2026 через підсистему "Електронний суд" від заступника керівника Черкаської окружної прокуратури надійшли додаткові пояснення.

У призначене підготовче засідання відповідач не з`явився, про причини неявки - суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача.

У підготовчому засіданні прокурор зазначив, що предметом спору є стягнення безпідставно збережених коштів у формі несплаченої позивачу Черкаській міській раді, пайової участі у розвитку інфраструктури міста при будівництві нежитлового об`єкта. При цьому, об`єкт нерухомості знаходиться за адресою Черкаська обл., Черкаський район, Черкаська територіальна громада, м. Черкаси, вул. Лейтенанта Мукана, 9, що є безпосередньою підставою для застосування виключної підсудності, представник позивача підтримав доводи прокурора.

В судовому засіданні 06.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення (ухвали), оголосив перерву до 15 год. 30 хв. 06.04.2026.

В судовому засіданні 06.04.2026 ухвалено судове рішення, підписана вступна та резолютивна частини рішення (ухвали).

Відомості про вказані процесуальні дії занесені до протоколу судового засідання.

Розглянувши матеріали поданого представником відповідача заперечення (заяву) проти територіальної підсудності справи, заперечення заступника керівника Черкаської окружної прокуратури, заслухавши доводи прокурора та представника позивача, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні заяви представника відповідача, з огляду на таке.

Як встановлено судом, предметом судового розгляду у справі №925/13/26 є стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у формі несплаченої позивачу пайової участі у розвитку інфраструктури м. Черкаси при будівництві комплексу з фасування мінеральних добрив, зберігання сільськогосподарської сировини та адміністративної та побутової будівель за адресою: Черкаська обл., Черкаський район, Черкаська територіальна громада, м. Черкаси, вул. Лейтенанта Мукана, 9 у сумі 2 381 171,09 грн, з них 1 328 808,8 грн основна сума боргу, 873 136,93 грн інфляційні втрати та 179 225,36 грн 3% річних

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський процесуальний кодекс України встановлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п.п. 6, 10, 15 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу).

З огляду на приписи ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, просторова компетенція однорідних судів.

Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Згідно з частинами першою і другою статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Статтею 30 ГПК України врегульовано виключну територіальну підсудність справ та наведено перелік категорій справ, які підлягають розгляду за правилами виключної підсудності.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у ст. 27 - 29 ГПК України.

При цьому тлумачення ч. 3 ст. 30 ГПК України повинно відбуватися з урахуванням принципу правової визначеності, який, в аспекті даного спору, полягає у забезпеченні здатності вірного тлумачення закону пересічною особою. Зокрема, встановлюючи підхід до тлумачення правових норм, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.07.1995 у справі "Толстой-Милославський" (Tolstoy Miloslavsky) проти Сполученого Королівства (скарга №18139/91), визначаючи зміст терміну "передбачений законом" сформулював наступну умову: положення національного законодавства повинні бути настільки ясними, зрозумілими і визначеними, щоб будь-яка людина, за необхідності скориставшись порадою юриста, могла б повністю зрозуміти зміст закону.

З огляду на зазначений підхід Європейського суду з прав людини до тлумачення правових норм, положення ч. 3 ст. 30 ГПК України означають, що спір має розглядатися за правилами виключної підсудності, коли нерухоме майно, право власності на таке майно або інші вимоги, що стосуються нерухомого майна, є предметом спору.

У справі, що розглядається, предметом спору є стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 2 381 171,09 грн у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку сплатити кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі).

Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 у справі №902/919/17 зазначила, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Відповідно до ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

За таких обставин, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

При цьому виключна підсудність встановлена з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Зазначені у законі суди можуть здійснити такий розгляд, оскільки в районі їх діяльності знаходиться основна маса доказів.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у справі № 638/1988/17 року від 10.04.2019.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 виснувала, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах у справі №460/4286/16-ц від 23.01.2018 та у справі № 640/16548/16-ц від 16.05.2018 до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст. ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст. ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Верховний Суд у своїй постанові від 20.06.2019 у справі №626/47/19 виснував, що оскільки позовні вимоги виникли з приводу нерухомого майна, а саме плати за користування землею (безпідставно збережених коштів), то підсудність за цим позовом має визначатися відповідно до правил виключної підсудності.

У постанові від 28.08.2019 у справі № 415/4214/15-ц Верховний Суд дійшов аналогічних висновків про те, що спір виник з приводу нерухомого майна, а саме відшкодування збитків, заподіяних безоплатним користуванням земельною ділянкою, то підсудність такої справи має визначатись за правилами виключної підсудності.

Також у постанові від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду розглянула питання про те, чи поширюються правила територіальної підсудності спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, на спори, предметом яких є грошові кошти в межах розрахунку за таке майно, чи їх предметом має бути нерухоме майно безпосередньо. ВПВС визначила, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція ВПВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових. Тому на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч. 3 ст. 30 ГПК України.

Матеріально-правова вимога у даній справі, про стягнення безпідставно збережених коштів, безпосередньо пов`язана з нерухомим майном, адже в силу Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-ІХ протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайова участь).

Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що цей спір не є спором з приводу нерухомого майна, а стосується лише грошових коштів, а тому він повинен розглядатися в порядку ст. 27 ГПК України за місцезнаходженням відповідача, виходячи з такого.

Предмет цього спору - грошові кошти у вигляді сплати позивачу пайової участі у розвитку інфраструктури м. Черкаси при будівництві комплексу з фасування мінеральних добрив, зберігання сільськогосподарської сировини та адміністративної та побутової будівель, безпосередньо пов`язаний із таким нерухомим майном, адже характер спірних відносин щодо даного майна визначає належність застосування обраного способу судового захисту; вказаний спір потребує застосування ч. 3 ст. 30 ГПК України з мотивів наявності прямого зв`язку стягуваних коштів з нерухомістю.

Також суд приймає до уваги те, що спірний об`єкт, щодо будівництва якого за твердженням прокурора відповідач мав укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Черкаси, розміщений за адресою: Черкаська обл., Черкаський район, Черкаська територіальна громада, м. Черкаси, вул. Лейтенанта Мукана, 9.

Із урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради повинна розглядатися за правилами виключної підсудності, встановленими ч. 3 ст. 30 ГПК України (за місцезнаходженням нерухомого майна), у зв`язку з чим заява представника відповідача щодо передачі справи № 925/13/26 до Господарського суду Закарпатської області задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196 - 205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

Згідно з положеннями ст. 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У ході проведення підготовчого засідання господарський суд здійснив усі передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Підготовче провадження підлягає закриттю з призначенням справи до судового розгляду по суті.

Керуючись ст. 177, 180-185, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача щодо передачі справи № 925/13/26 до Господарського суду Закарпатської області.

Закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 10 год 00 хв 07 травня 2026 року.

Повідомити учасників процесу про судове засідання.

Засідання провести в приміщенні Господарського суду Черкаської області м. Черкаси, бул. Шевченка, 307, зал судових засідань № 219, тел. канцелярії (0472) 31-21-49.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 235 ГПК України і не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 27 квітня 2026 року.

Суддя О.В. Чевгуз