ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29 квітня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/479/26

Господарський суд Житомирської області у складі судді Давидюка В.К.,

розглянувши заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТОЧ" про забезпечення позову у справі

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТОЧ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙН АГРО УКРАЇНА"

про стягнення 716 006,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "СВІТОЧ" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙН АГРО УКРАЇНА" 716 006,82 грн, з яких: 611 164,80 грн основного боргу, 74 792,43 грн пені, 22 666,24 грн інфляційних та 7 383,35 грн 3% річних.

Ухвалою від 29.04.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 21.05.2026.

Одночасно з позовною заявою, з метою забезпечення позову позивачем подано заяву про накладення арешту на нерухоме майно, що зареєстроване на праві приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙН АГРО УКРАЇНА".

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, господарський суд зазначає таке.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Положеннями ст.136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

У постанові від 19.12.2024 у справі № 910/6192/24 Верховний Суд дійшов висновку про те, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору. Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову СТОВ "СВІТОЧ" вказало, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача об`єктивно створює реальну загрозу істотного ускладнення, а в подальшому і неможливості виконання майбутнього рішення суду в разі задоволення позову. Це зумовлено тим, що до моменту ухвалення рішення та його фактичного виконання відповідач зберігає повну можливість на власний розсуд розпоряджатися належними йому активами, зокрема відчужувати майно, виводити кошти з рахунків або вчиняти інші дії, що зменшують обсяг майна, за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги позивача. За таких обставин існує обґрунтований ризик недобросовісної поведінки відповідача, спрямованої на виведення активів або їх приховування з метою ухилення від виконання судового рішення. Відсутність превентивного реагування у вигляді забезпечення позову може призвести до ситуації, за якої на момент примусового виконання у відповідача буде відсутнє майно, достатнє для задоволення позовних вимог.

Позивач вважає, що поведінка відповідача протягом усього періоду виникнення та існування заборгованості перед позивачем свідчить про його системне ухилення від виконання грошового зобов`язання і дає достатні правові підстави вважати, що відповідач вживатиме заходів з метою уникнення реального виконання судового рішення.

На думку позивача, наявність у провадженні Господарського суду Житомирської області іншої справи (906/292/26) про стягнення значної суми заборгованості з відповідача свідчить про системний характер невиконання останнім грошових зобов`язань перед кількома кредиторами одночасно.

Також зазначив, що відомості про кадрові показники відповідача свідчать про можливе фактичне припинення або істотне "згортання" його господарської діяльності. Станом на дату подання позовної заяви у штаті відповідача перебуває лише один працівник, що підтверджується скріншотом з інформаційно-аналітичної системи перевірки контрагентів YouControl. Позивач вважає, що встановлення факту мінімальної чисельності персоналу у суб`єкта господарювання, що є стороною господарських правовідносин, є об`єктивною ознакою відсутності реальної операційної діяльності. Зазначена обставина у поєднанні з фактами невиконання грошових зобов`язань перед кількома кредиторами свідчить про погіршення фінансового стану відповідача та підвищений ризик того, що на момент набрання рішенням суду законної сили та відкриття виконавчого провадження у відповідача не буде достатнього майна для задоволення вимог стягувана.

Пояснив, що ураховуючи те, що не має у своєму розпорядженні інформації щодо сум наявних на банківських рахунках відповідача грошових коштів та об`єктивну неможливість позивача встановити достатність чи недостатність їх для задоволення позовних вимог, вважає доцільним накласти арешт саме на належне відповідачеві майно.

Відповідно до усталених висновків Верховного Суду, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання/невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Вищезазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19.05.2025 у справі №916/1431/24.

Разом з тим, заявником не наведено суду достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраного ним заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, а також не надано доказів того, що станом на час подачі даної заяви у ТОВ "ГРЕЙН АГРО УКРАЇНА" відсутні грошові кошти у достатній кількості для їх сплати позивачу у випадку задоволення позову, чи ним вчиняються дії по виведенню грошових коштів з рахунків.

Крім того, суд встановив, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, у справі №906/292/26 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТІ ПРУДИ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙН АГРО УКРАЇНА" про стягнення 2399629,53 грн., підготовче засідання призначено на 21.05.2026. Тому твердження заявника про системний характер невиконання відповідачем грошових зобов`язань перед кількома кредиторами, необгрунтоване.

Також суд враховує, що вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №910/12404/21).

Верховний Суд неодноразово наголошував (у т.ч. в постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20, від 21.12.2020 у справі №910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Предметом позову у справі є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙН АГРО УКРАЇНА" 716 006,82 грн, з яких: 611 164,80 грн основного боргу, 74 792,43 грн пені, 22 666,24 грн інфляційних та 7 383,35 грн 3% річних.

Проте, позивачем не подано суду жодного доказу щодо вартості майна, визначеного в прохальній частині заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, суд позбавлений можливості надати оцінку вимогам заявника, наведеним в заяві про забезпечення позову з позовними вимогами з урахуванням принципу співмірності.

Слід також зазначити, що принцип змагальності, закріплений у статті 13 ГПК України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу.

При цьому, відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту майна, чи грошових коштів на рахунку.

Згідно з п. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, слід відмовити в задоволенні заяви СТОВ "СВІТОЧ" від 27.04.2026 про забезпечення позову в повному обсязі.

На підставі ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову залишається за заявником.

Керуючись ст. 136, 137, 138, 139, 140, 234, 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТОЧ" (вх. 01-44/1715/26 від 27.04.2026) про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 255 - 257 ГПК України.

Ухвала підписана 29.04.26

Суддя Давидюк В.К.

1 - в справу

2,3 - сторонам - через електронний суд.