ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"28" квітня 2026 р. Справа№ 910/12677/23 (910/14595/25)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Остапенка О.М.

Сотнікова С.В.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.04.2026 у справі № 910/12677/23 (910/14595/25) (суддя Івченко А.М., повний текст ухвали складено та підписано - 09.04.2026)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса»

до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1»

про розірвання договору кредитної лінії та визнання припиненими грошових зобов`язань

в межах справи № 910/12677/23

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2026 у справі № 910/12677/23 (910/14595/25) (суддя Івченко А.М.) у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати пункт 1 резолютивної частини постановленої ухвали Господарського суду м. Києва від 01.04.2026 що розглядається в межах справи № 910/12677/23 (910/14595/25) про розірвання договору кредитної лінії №451/31/6-1 від 21.07.2011 та визнання припиненим зобов`язання за договором кредитної лінії №451/31/6-1 від 21.07.2011 та прийняти нове рішення, яким залишити позовну заяву, що розглядається в межах справи № 910/12677/23 (910/14595/25) про розірвання договору кредитної лінії №451/31/6-1 від 21.07.2011 та визнання припиненим зобов`язання за договором кредитної лінії №451/31/6-1 від 21.07.2011 без руху для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2026 апеляційну скаргу у справі № 910/12677/23 (910/14595/25) передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Отрюх Б.В., судді: Сотніков С.В., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 у справі № 910/12677/23 (910/14595/25) витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/12677/23 (910/14595/25) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про розірвання договору кредитної лінії та визнання припиненими грошових зобов`язань в межах справи № 910/12677/23; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.04.2026 у справі № 910/12677/23 (910/14595/25) до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.

27.04.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/12677/23 (910/14595/25).

Розглянувши апеляційну скаргу та додані до неї документи, апеляційний суд дійшов висновку про її повернення скаржнику з огляду на наступне.

Як встановлено судом, на розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/12677/23 за заявою ТОВ «Селлбай» до ТОВ «Дієса» про банкрутство.

У вересні 2025 року до Господарського суду міста Києва в межах справи № 910/12677/23 про банкрутство надійшла позовна заява ТОВ «Дієса» про визнання припиненими зобов`язань за укладеним сторонами кредитним договором від 26.06.2013 року №716/31/6.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2024 прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

10.03.2026 АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з клопотанням про залишення позовної заяви без руху з тих підстав, що заявлені позовні вимоги мають вартісну оцінку та носять майновий характер, а тому судовий збір підлягає сплаті, виходячи з ціни позову.

Оскаржуваною наразі ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2026 у справі № 910/12677/23 (910/14595/25), серед іншого, у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху відмовлено.

Відповідно до положень ст. 7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 року у справі № 918/335/17 виснувала, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві такі групи.

Перша група стосується розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення (розумій також і відсторонення) керуючого санацією, ліквідатора тощо.

Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, у межах справи про банкрутство, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні.

Хоч ці справи позовного провадження і розглядаються в межах справи про банкрутство, процесуально вони автономні від непозовного провадженням, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються з моменту відкриття і до ухвалення остаточного рішення лише правилами позовного провадження, встановленими у ГПК України, як про це зазначено у частині 3 ст. 7 КУзПБ.

Відповідна правова позиція наведена Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 16.08.2023 року у справі № 920/162/23.

Відтак, в даному випадку застосуванню підлягають норми ГПК України.

За приписами ст. 129 Конституції України встановлені основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Отже, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи.

В силу приписів ч. 2 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Таким чином, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 ГПК України, є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.07.2019 року у справі № 904/421/19 зроблено висновок, що системне тлумачення статті 255 ГПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя, забезпечення розгляду справи упродовж розумного строку та запобігання зловживанням процесуальними правами і вони не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цього доступу таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення судового рішення у справі, яке може бути оскаржено в апеляційному порядку. Близькі за змістом висновки щодо віднесення ухвал суду першої інстанції, якими вирішено процесуальні (процедурні) питання, пов`язані з рухом справи до переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду сформовано у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 912/1398/18, від 12.03.2019 у справі № 918/361/18, від 03.11.2021 у справі № 910/5684/20, від 12.10.2021 у справі № 904/6251/20, від 14.12.2022 у справі № 920/1346/21.

Отже, зважаючи на викладене, оскарження ухвал суду у справах позовного провадження має здійснюватися за правилами та в порядку, що встановлені ГПК України.

Натомість оскаржувана ухвала суду першої інстанції, якою, зокрема, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху не охоплюється наведеним у ст. 255 ГПК України переліком ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

Не містять вказівки щодо права оскарження такої ухвали окремо від рішення суду і інші положення ГПК України, в тому числі норми статті 169 «Заяви, клопотання і заперечення», статті 207 «Розгляд заяв та клопотань» та статті 232 «Види судових рішень» ГПК України.

Таким чином, системний аналіз зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що скаржником фактично оскаржено ухвалу, якою не вирішується спір по суті заявлених вимог та яка не визначає майнові права та обов`язки учасників провадження у справі, а відтак така ухвала з процесуального (процедурного) питання, пов`язаного з рухом справи, не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції. Заперечення щодо такої ухвали відповідно до приписів ч. 3 ст. 255 ГПК України мають розглядатися судом при оскарженні судового рішення за результатами розгляду позовних вимог по суті спору, яке підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За вказаних обставин, оскільки оскаржувана в апеляційному порядку ухвала місцевого господарського суду не підлягає оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про повернення поданої Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.04.2026 у справі № 910/12677/23 (910/14595/25) апеляційної скарги без розгляду на підставі п.4 ч.5 ст. 260 ГПК України.

Наведений вище висновок щодо застосування приписів п.4 ч.5 ст.260 ГПК України у випадку подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, міститься, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.07.2024 року у справі № 873/223/21, від 14.12.2022 року у справі № 920/1346/21, від 05.11.2021 року у справі № 906/294/21, від 03.11.2021 року у справі № 910/5684/20 та від 29.04.2021 року у справі № 910/4248/20.

Керуючись статтями 234, 255, п. 4 ч. 5 ст. 260 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.04.2026 у справі № 910/12677/23 (910/14595/25) не приймати до розгляду і повернути скаржнику.

2.Копію ухвали суду надіслати учасникам провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді О.М. Остапенко

С.В. Сотніков