ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/333/26

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Соловей Л.А.,

за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Чорноморець Я.А., дов. №10946 від 20.12.2025 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Чернюк А.В., представник згідно з відомостями з ЄДР;

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком" (м.Київ)

до Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради (м.Житомир)

про стягнення 380687,13грн.

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради заборгованості у розмірі 380 687,13грн, з яких: 356 342,30грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, 16 085,46грн інфляційних втрат, 8 259,37грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем передбаченого законом обов`язку з виплати позивачу витрат, понесених внаслідок надання пільг окремим категоріям громадян за період з 01.01.2025 по 31.12.2025.

Ухвалою суду від 27.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 27.04.2026.

У відзиві на позовну заяву від 07.04.2026 та запереченні на відповідь на відзив від 10.04.2026 відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. Наголошував, що існує судова практика, у якій Верховний Суд дійшов висновку, що покладення обов`язку з відшкодування спірних витрат на послуги зв`язку пільговим категоріям громадян на органи місцевого самоврядування є помилковим, оскільки боржником у цих правовідносинах є держава, яка здійснює свої цивільні права через відповідні органи. На думку відповідача, належним представником держави у спірних правовідносинах, є Кабінет Міністрів України (т.3, а.с.45-55; 97-103).

Позивач у відповіді на відзив від 09.04.2026 зазначив, що в судовій практиці Верховного Суду, на яку посилається департамент, відповідачами за позовом АТ "Укртелеком" є відповіді органи місцевого самоврядування, які не є уповноваженими органами у розумінні Положення про Реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117, та у яких на відміну від відповідача у даній справі відсутні місцеві Програми та Порядок відшкодування втрат на послуги зв`язку на пільгових умовах, якими визначений головний розпорядник коштів на зазначені цілі - Департамент соціальної політики Житомирської міської ради (відповідач у справі) та джерело фінансування - місцевий бюджет (т.3, а.с.89-96).

В судовому засіданні 27.04.2026 представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та з врахуванням відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечила проти позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив.

В судовому засіданні 27.04.2026 судом оголошено скорочене рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Акціонерне товариство "Укртелеком" (надалі - позивач) є оператором телекомунікацій, яке надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295, інших законодавчих актів України.

Згідно з заявленими позовними вимогами, позивач в період з 01.01.2025 по 31.12.2025 надав послуги зв`язку на пільгових умовах частині населення в м. Житомирі, яке включено до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги і підпадає під дію Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства" у сумі 356 342,30грн.

Позивач помісячно надсилав на адресу Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради для здійснення розрахунку за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів відповідні розрахунки та акти звіряння (т.2, а.с.38-249).

Листами №469/вих від 19.02.2025, №1006/вих від 16.04.2025, №1257/вих від 15.05.2025, №1551/вих від 19.06.2025, №1770/вих від 16.07.2025, №2035/вих від 18.08.2025, №2319/вих від 19.09.2025, №2469/вих від 01.10.2025, №2712/вих від 17.10.2025, №2848/вих від 31.10.2025, №3175/вих від 01.12.2025, №3419/вих від 17.12.2025, №3499/вих від 22.12.2025, №198/вих від 19.01.2026, відповідач повернув позивачу розрахунки та акти звіряння розрахунків, без розгляду з посиланням на те, департаменту не передбачено видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян за надані послуги зв`язку (т.3, а.с.17-24).

Позивач надіслав на адресу відповідача претензію вимогу №4 від 25.02.2026 про відшкодування АТ "Укртелеком" витрат за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах мешканцям Житомирської територіальної громади за період з 01.01.2025 по 31.12.2025 в сумі 356 342,30грн (т.3, а.с.5).

У відповіді на вимогу №4 відповідач вказав про відсутність підстав для задоволення претензії. Разом з тим, зазначив, що у 2025 році департаменту не було передбачено видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян за надані послуги зв`язку (т.3, а.с.6).

Відсутність відшкодування Департаментом соціальної політики Житомирської міської ради понесених витрат за надані телекомунікаційні послуги населенню на пільгових умовах, стало підставою для звернення позивача за захистом порушеного права до суду з позовними вимогами про стягнення 356 342,30грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2025 по 31.12.2025. Також, з метою відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, позивачем нараховано інфляційні втрати з 26.02.2025 по 26.03.2026 в сумі 16 085,46грн та 3% річних у розмірі 8 259,37грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з ч.1,2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

Частиною 3 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Виходячи з правової природи правовідносин сторін у даній справі, останні врегульовані положеннями Закону України "Про електронні комунікації", "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", "Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг", "Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003 (Положення №117), "Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1101 від 24.12.2019, положеннями законодавства в бюджетній сфері, а також відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо забезпечення пільгових умов задоволення потреб у товарах та послугах окремим категоріям громадян, які потребують соціальної підтримки.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Органи місцевого самоврядування при розробці та реалізації місцевих соціально-економічних програм можуть передбачати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Право окремих категорій громадян на пільги з оплати телекомунікаційних послуг встановлено Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу" від 22.10.1993, "Про жертви нацистських переслідувань" від 23.03.2000, "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991, "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 24.03.2008, "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24.03.1998 та "Про охорону дитинства" від 26.04.2001.

Наведеними Законами закріплені норми, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії, якими встановлено безумовний обов`язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян, якому кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Отже, Акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором із надання телекомунікаційних послуг споживачам, які проживають на території Житомирської об`єднаної територіальної громади та в силу закону мають право на отримання пільг за користування телекомунікаційними послугами.

Суд враховує, що чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України (схожа правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2020 у справі №911/1165/19).

З метою удосконалення обліку осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, Кабінет Міністрів України постановою від 29.01.2003 №117 затвердив Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Положення №117).

Згідно з абз.1 п.1 та п.2 ч.3 Положення №117, зобов`язано Міністерство соціальної політики та Пенсійний фонд України забезпечити внесення до Реєстру інформації про осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою у встановлених постановою переліку законодавчих актів і пенсіонерів за віком; а також подавати інформацію, що міститься в Реєстрі, центральним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування для забезпечення надання пільг особам, які мають на них право, з дотриманням вимог Законів України "Про інформацію" та "Про захист персональних даних".

Відповідно до абз.1, 3, 7 п.1 Положення №117 реєстр осіб, які мають право на пільги - це інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, захист, облік, відображення, оброблення реєстрових даних і надання реєстрової інформації про фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою відповідно до законів України, отримують пільги, передбачені для педагогічних, медичних, фармацевтичних працівників, працівників бібліотек, музеїв, спеціалістів із захисту рослин і працівників культури в сільській місцевості. Держателем Реєстру є Мінсоцполітики.

Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчі органи з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад та у випадках, передбачених цим Положенням, органи Пенсійного фонду України забезпечують у межах повноважень формування реєстрових даних Реєстру та здійснюють інші повноваження створювачів із урахуванням вимог, передбачених Законом України "Про публічні електронні реєстри" та цим Положенням.

Пунктом 2 закріплений перелік інформації, яка носиться до Реєстру, зокрема, відомості, за якими можна ідентифікувати особу, відомості про нарахування пільг (вид і сума) та період їх отримання.

Пунктом 3 Положення №117 передбачено повноваження органів Пенсійного фонду України, зокрема щодо організації збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечення її автоматизоване використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати; ведення обліку пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки, в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків; забезпечення протягом робочого дня наповнення Реєстру отриманими відомостями про пільговиків шляхом електронної інформаційної взаємодії.

Відповідно до п.4,5 вищевказаного Положення, обмін інформацією, що міститься в Реєстрі осіб, які мають право на пільги, здійснюється Міністерством соціальної політики, Пенсійним фондом, в т.ч. його структурними підрозділами та центральними органами виконавчої влади і органами місцевого самоврядування через систему безперервної електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів.

Згідно наявних у справі листів №10575/0/2-23/56 від 01.08.2023, №1939/0/290-24/56 від 20.05.2024 та №2600-07-03-5/7009 від 03.04.2024, Міністерство соціальної політики та Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві повідомило АТ "Укртелеком", що органи соціального захисту населення мають доступ до інформації, що міститься в реєстрі осіб, які мають право на пільги та можливість верифікувати дані про пільговиків для компенсації наданих пільговикам телекомунікаційних послуг у формі набору даних, що раніше були у формі №1-пільга та що володільцем і розпорядником Реєстру є Міністерство соціальної політики України (т.2, а.с.9-10, 10 на звороті).

Відтак, посилання відповідача на відсутність доступу управлінь соціального населення Богунського та Корольовського районів департаменту до реєстр осіб, які мають право на пільги не відповідає дійсності, оскільки останні відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003, Положення №117, Положення про Департамент соціальної політики Житомирської міської ради, "Порядку відшкодування витрат на надання пільг за послуги зв`язку та вищевказаних листів", володіє інформацією про таких осіб та має можливість перевірити обґрунтованість складених позивачем документів на підведення надання послуг пільговим категоріям громадян.

Відповідно до ст.20 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів на засадах адресності та цільового використання. Державні соціальні гарантії та державні соціальні стандарти і нормативи є основою для розрахунку видатків на соціальні цілі та формування на їх основі бюджетів усіх рівнів та соціальних фондів, міжбюджетних відносин, розробки загальнодержавних і місцевих програм економічного і соціального розвитку.

Розрахунки і обґрунтування до показників видатків на соціальні цілі у проектах Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на підставі державних соціальних стандартів, визначених відповідно до цього Закону.

Розробка та виконання Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на основі пріоритетності фінансування видатків для забезпечення надання державних соціальних гарантій.

Саме через встановлення соціальних стандартів і нормативів та забезпечення надання державних соціальних гарантій затверджується функція держави з соціального захисту, відбувається реалізації положень Конституції України в частині прав громадян на соціальне забезпечення та підтримку.

Отже, держава на виконання функції з соціального захисту населення встановила певним категоріям осіб пільги з оплати послуг зв`язку та взяла на себе зобов`язання компенсувати втрати доходу провайдерів, операторів телекомунікаційних послуг, понесені ними внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям споживачів.

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка програм соціально-економічного та культурного розвитку сіл, селищ, міст, цільових програм з інших питань самоврядування, подання їх на затвердження ради, організація їх виконання; подання раді звітів про хід і результати виконання цих програм.

Згідно з ч.1 ст.54 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до Положення про Департамент соціальної політики Житомирської міської ради, затвердженого рішенням міської ради 21.12.2023 №974 (т.1, а.с.14-21) (далі - Положення №974), Департамент є підзвітним та підконтрольним міській раді, підпорядковується виконавчому комітету міської ради, заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та міському голові; Департамент є головним розпорядником бюджетних коштів, а також інших коштів, спрямованих з державного та місцевих бюджетів на соціальний захист населення. (а.1.2, 1.6 Положення)

Основними завданнями Департаменту відповідно до підпунктів 1, 3, 5, 12 пункту 2.1. розділу 2 Положення є: забезпечення реалізації державної політики з питань соціального захисту населення, соціальної підтримки ветеранів та членів їх сімей, дітей, внутрішньо переміщених осіб; призначення та виплата соціальної допомоги, адресної грошової допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, установлених законодавством; розроблення та організація виконання комплексних програм і заходів щодо поліпшення становища соціально вразливих верств населення; забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, центрами надання адміністративних послуг, державними органами та іншими установами та організаціями щодо надання соціальної підтримки населенню тощо.

Отже, реалізацію державної політики у сфері соціального захисту населення на території м.Житомира здійснює Департамент соціальної політики Житомирської міської ради.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1101 затверджено "Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення".

Пунктами 2, 3 Порядку визначено, що головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.

Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій; структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчі органи міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат, які відповідають вимогам п. 47 ч. 1 ст. 2 БК України.

Відповідно до п. 5 Порядку, розподіл бюджетних коштів за напрямами, зазначеними у пункті 4 цього Порядку, здійснюється головним розпорядником бюджетних коштів за пропозиціями регіональних органів соціального захисту населення на підставі поданих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення за встановленими формою та строками Мінсоцполітики даних, сформованих виходячи з прогнозної кількості отримувачів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг, кількості малих групових будинків та дітей, які перебувають в них, установлених розмірів відповідних виплат, а також з урахуванням необхідності виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік в органах Казначейства, у разі їх відповідності паспорту бюджетної програми.

Пунктами 7-9 Порядку передбачено механізм подання структурними підрозділами з питань соціального захисту населення заявок щодо потреби в бюджетних коштах для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення на наступний місяць. Регіональні органи соціального захисту населення узагальнюють отримані від структурних підрозділів з питань соціального захисту населення заявки та подають Мінсоцполітики узагальнену заявку за встановленою ним формою в розрізі адміністративно-територіальних одиниць, за якими Мінсоцполітики перераховує бюджетні кошти регіональним органам соціального захисту населення.

Суд враховує, що відповідно до підпунктів 1, 3, 4, 5 пункту 3.1. Положення №974, Департамент відповідно до делегованих повноважень: організовує виконання Конституції і законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, наказів Мінсоцполітики, Мінветеранів з питань соціальної політики та забезпечує контроль за їх реалізацією; розробляє проект Комплексної міської програми соціального захисту населення, бере участь у підготовці пропозицій до проектів програм соціально-економічного розвитку міста; вносить пропозиції щодо відповідного місцевого бюджету; забезпечує ефективне та цільове використання відповідних бюджетних коштів.

Департамент має право: отримувати в установленому законодавством порядку від інших структурних підрозділів органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, їхніх посадових осіб інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання делегованих повноважень; користуватись в установленому порядку інформаційними базами органів виконавчої влади, системами зв`язку та комунікації, мережами спеціального зв`язку та іншими технічними засобами. (підп.1,4, п.4.1. Положення №974).

Судом встановлено, що рішенням Житомирської міської ради №7 від 13.01.2021 затверджено "Порядок відшкодування витрат на надання пільг за послуги зв`язку окремим категоріям громадян Житомирської об`єднаної територіальної громади" (т.1, а.с.34-36), який визначає механізм відшкодування витрат оператору телекомунікацій з місцевого бюджету за надані пільги з послуг зв`язку окремим категоріям громадян, які зареєстровані на території Житомирської об`єднаної територіальної громади.

Відповідно до п.2 Порядку головним розпорядником коштів місцевого бюджету на здійснення зазначених заходів є Департамент соціальної політики Житомирської міської ради.

Згідно з п.3 Порядку, ведення Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, що мають право на пільги, покладено на управління соціального захисту населення Корольовського та Богунського районів департаменту соціальної політики Житомирської міської ради (далі - Управління).

Пунктом 5 розділу ІІІ Порядку передбачено обов`язок Управління вести облік пільгових категорій громадян відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, що мають право на пільги" (зі змінами та доповненнями); звіряти інформацію, що міститься в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, з інформацією, яка надходить від надавача послуг; здійснювати перевірку надання пільг громадянам з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №389 "Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї"; забезпечувати проведення розрахунків з Надавачем послуг після отримання фінансування від Департаменту. У разі виявлення розбіжностей, складати протокол розбіжностей, форма кого є додатком до даного Порядку.

Після підписання актів звіряння розрахунків з Надавачем послуг, розпорядники бюджетних коштів здійснюють реєстрацію фінансових зобов`язань в органах Державної казначейської служби України в межах бюджетних призначень, передбачених на відповідний рік (п.6 Порядку).

Окрім того, рішенням Житомирської міської ради №1196 від 19.12.2024 внесено зміни та доповнення до Комплексної Програми соціального захисту населення Житомирської міської територіальної громади на 2021-2025 роки, яка затверджена рішенням №35 від 24.12.2020, відповідно до п.6 розділу 1 якої відповідальним виконавцем Програми є Департамент соціальної політики Житомирської міської ради.

Згідно з п.4.3.1. додатку 1 до Програми, забезпечення надання пільг окремим категоріям громадян - мешканцям Житомирської міської територіальної громади з послуг зв`язку, наданих АТ "Укртелеком" Житомирська філія протягом 2021-2025 років, здійснюється Департаментом соціальної політики Житомирської міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету.

Відповідно до п.20-4 ч.1 ст.91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку та інші передбачені законодавством пільги, що надаються визначеному у даній статті переліку осіб.

Таким чином, право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих ним своїм абонентам - пільговим категоріям споживачів кореспондується із зобов`язаннями держави, які виникають із законодавства, яким унормовано надання державою соціальних пільг окремим категоріям громадян, як підлягають компенсації в силу законодавства.

У цивільних відносинах держава діє на рівних правах з іншими учасниками цих відносин, а тому набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Оскільки реалізацію державної політики у сфері соціального захисту населення на території м.Житомир здійснює Департамент соціальної політики Житомирської міської ради, саме останній, як орган, що уповноважений державою на реалізацію політики у сфері соціального захисту населення, зобов`язаний здійснити розрахунки з позивачем за надання телекомунікаційних послуг особам, які згідно з чинним законодавством мають право на такі соціальні пільги.

Таким чином, твердження відповідача, що належним представником держави у спірних правовідносинах, є Кабінет Міністрів України спростовуються вищевикладеним.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 01.01.2025 по 31.12.2025 позивач надав послуги зв`язку на суму 356 342,30грн споживачам, які проживають на території м. Житомир та належать до пільгових категорій громадян. Дане підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат та актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги.

Відтак, враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань з відшкодування пільгової вартості послуг зв`язку у вищевказаний період, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення 356 342,30грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 16 085,46грн інфляційних втрат та 8 259,37грн 3% річних суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування трьох процентів річних та інфляційних на суму боргу є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 16 085,46грн інфляційних втрат та 8 259,37грн 3% річних, які нараховані за період з 26.02.2025 по 26.03.2026 (т.1, а.с.13).

Відповідач не надав суду контррозрахунок.

Cуд за допомогою системи ЛІГА Закон перевірив наданий позивачем розрахунок та дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення 16 085,46грн інфляційних втрат та 8 259,37грн 3% річних підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1, 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приписами ч.1 ст.86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Однак, відповідач не надав належних та допустимих доказів, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доводів позивача не спростував.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, судом встановлено обґрунтованість заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі на суму 380 687,13грн, з яких: 356 342,30грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, 16 085,46грн інфляційних втрат, 8 259,37грн 3% річних.

Розподіл судових витрат.

Пунктом 2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд приходить до висновку, що судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради (майдан ім.С.П.Корольова, буд.4/2, м.Житомир, 10014, )

на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Тараса Шевченка, буд.18, м.Київ, 01601, )

- 356342,30грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах;

- 8 259,37грн 3% річних;

- 16 085,46грн інфляційних;

- 4 568,25грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати:

1- у справу;

2-3 сторонам через "Електронний суд".