УХВАЛА

м. Київ

27.04.2026Справа № 910/438/26

За позовом Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича

до відповідача-1: Верховний Суд

відповідача-2: Держава Україна в особі Державної казначейської служби України

про стягнення 3 000 029,00 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Завадська Ю.В.

Представники:

від позивача - не з`явився;

від відповідача-1 - не з`явився;

від відповідача-2 - не з`явився.

УСТАНОВИВ:

Фермерське господарство Бурки Віталія Володимировича (далі - позивач, ФГ Бурки В.В.) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Верховного Суду (далі - відповідач-1), Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (далі - відповідач-2) про стягнення з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ФГ Бурки В.В. 3 000 029,00 грн, з яких: 29,00 грн матеріальної шкоди, 3 000 000,00 грн моральної шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 позовну заяву ФГ Бурки В.В. залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

27.01.2026 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, яка містить позовну заяву (із усунутими недоліками).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 позовну заяву ФГ Бурки В.В. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/438/26, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 09.03.2026 о 10:20 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 продовжено строк підготовчого провадження за ініціативою суду на тридцять днів, відкладено підготовче засідання у справі на 30.03.2026 о 11:20 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.04.2026 об 10:20 год.

У судове засідання, призначене на 27.04.2026, представники позивача, відповідача-1 та відповідача-2 не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Господарські суди розглядають справи у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У даній справі позивач посилається на завдання йому шкоди внаслідок постановлення незаконної ухвали суду.

Судом враховано висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що оскарження дій і бездіяльності суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені (постанови від 08.05.2018 у справі № 521/18287/15-ц; від 21.11.2018 у справі № 757/43355/16-ц). Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.07.2019 у справі № 636/5534/15).

Отже, рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях, тощо, можуть оскаржуватися у порядку, передбаченому процесуальними законами, та шляхом звернення до компетентних органів у відповідності до вимог Законів України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про Вищу раду правосуддя", а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Законом встановлено імунітет суду, і він не може бути відповідачем у господарській справі.

Наявність імунітету, за своєю суттю є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію незалежно та неупереджено.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Отже, спір в частині вимог до суду не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства і взагалі такий спір не підлягає судовому розгляду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Положення вказаної норми стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами господарського судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати. Відповідний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц.

Оскільки спір у справі № 910/438/26 в частині вимог до Верховного Суду не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, суд закриває провадження у справі № 910/438/26 в частині вимог до Верховного Суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідності до ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі приписів п. 11 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", згідно яких судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Керуючись ст. 231, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 910/438/26 за позовом Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до Верховного Суду, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення 3 000 029,00 грн в частині вимог до Верховного Суду.

Повна ухвала складена 29.04.2026.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Оксана ГУМЕГА