ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2026 р. Справа № 918/282/26

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна"

до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс"

про стягнення заборгованості в сумі 320 004 грн 91 коп.,

у судове засідання учасники справи не з`явилися.

Відповідно до частини 3 статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 320 004 грн 91 коп., з яких: 282 951 грн 58 коп. - основний борг, 28 895 грн 67 коп. - пеня, 2 821 грн 11 коп. - 3% річні та 5 336 грн 55 коп. - інфляційні втрати.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. В позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, та які складаються з судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, в розмірі 4 800 грн 07 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 51 000 грн 00 коп.

До позовної заяви позивачем долучено платіжне доручення від 11 березня 2026 року № 864 про оплату судового збору за подання даної позовної заяви до Господарського суду Рівненської області в розмірі 4 800 грн 07 коп.

В позовній заяві зазначено, що вичерпний перелік доказів понесення позивачем судових витрат буде надано суду протягом 5 (п`яти) днів з дати ухвалення рішення суду.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору поставки від 21 березня 2025 року № 96-96, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" та Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс", а саме зобов`язань щодо здійснення оплати за поставлений товар в сумі 282 951 грн 58 коп. в строки, встановлені умовами договору, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення заборгованість у спірній сумі. Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем з посиланням на п. 7.5. вказаного договору заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 28 895 грн 67 коп. Крім того у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем з посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 2 821 грн 11 коп. та інфляційних втрат в розмірі 5 336 грн 55 коп.

Ухвалою суду від 16 березня 2026 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у змішаній (паперовій та електронній) формі, судове засідання для розгляду справи призначено на 20 квітня 2026 року на 10:15 год.

20 квітня 2026 року від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява від 17.04.2026 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій просив надати можливість участі у судовому засіданні у даній справі, призначеному на 20.04.2026 року о 10:15 год., та у всіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 20 квітня 2026 року у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" від 17.04.2026 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 918/282/26 відмовлено.

Позивач у судове засідання 20 квітня 2026 року не з`явився, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками за підписом відповідального працівника суду про доставку електронного листа, а саме ухвали суду від 16.03.2026 року, до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" та його представника (а.с. 61). В той час про причини неявки суд не повідомив.

Крім того відповідач у судове засідання 20 квітня 2026 року також не з`явився, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою за підписом відповідального працівника суду про доставку електронного листа, а саме ухвали суду від 16.03.2026 року, до електронного кабінету Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" (а.с. 62). В той час про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а неявка останнього не перешкоджає розгляду цієї справи та вирішенню спору по суті, то за висновками суду справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Враховуючи належне повідомлення позивача та відповідача про судове засідання, призначене на 20.04.2026 року, та неповідомлення про причини неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 вказаної статті).

У судовому засіданні 20 квітня 2026 року судом було ухвалено рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" (далі - Постачальник) та Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" (далі - Покупець) укладено договір поставки № 96-96 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується постачати та передавати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується своєчасно оплачувати та приймати продукцію Wurth (далі - товар) на умовах даного договору.

Згідно з п. 1.2. Договору, поставка товару здійснюється окремими партіями. Найменування, асортимент, кількість та вартість (ціна) товару на поставку кожної окремої партії товару визначаються сторонами в рахунках та видаткових накладних, та/або специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.3. Договору, найменування, асортимент, кількість та вартість (ціна) товару в гривнях визначаються сторонами в погоджених рахунках, які є невід`ємною частиною договору. Погодження рахунку зі сторони Покупця здійснюється шляхом його повної або часткової оплати та/або надання доручення Покупцем на отримання товару згідно з рахунком і отримання товару по видаткові накладній.

Відповідно до п. 1.4. Договору (в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 21 березня 2025 року) найменування, асортимент, кількість та вартість (ціна) товару, що передається згідно з видатковою накладною (видатковими накладними) повинні повністю відповідати найменуванню, асортименту, кількості та вартості (ціні) товару, що визначені у рахунку та/або специфікації на замовлений товар. Підписання повноважним представником Покупця видаткової накладної вважається погодженням між сторонами усіх істотних умов купівлі-продажу товару, крім випадків отримання товару, що не передбачений у рахунку та/або специфікації.

Поставка та передача партії товару здійснюється протягом 5 робочих днів з моменту затвердження Постачальником замовлення та виставлення рахунку Постачальником на підставі попередньо узгодженого сторонами замовлення, якщо інший строк не узгоджено сторонами у Специфікації. Подача замовлення Покупцем та його затвердження Постачальником відбувається шляхом обміну електронними листами уповноваженими представниками сторін (п. 2.1. Договору).

Поставка товару здійснюється на умовах DDP склад Покупця (далі - місце призначення) відповідно до Інкотермс 2010. Датою поставки товару вважається дата фактичної передачі товару Покупцю та підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної (п. 2.2. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки відповідної партії товару до місця призначення і підписання сторонами видаткової накладної.

Платежі здійснюються на рахунок Постачальника, вказаний в договорі. Обов`язки Покупця по сплаті відповідної суми грошових коштів вважаються виконаними з моменту зарахування такої суми на рахунок Постачальника (п. 5.4. Договору).

Відповідно до п. 7.5. Договору (в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 21 березня 2025 року), у випадку порушення встановлених договором та специфікаціями (за умови її наявності на відповідну партію товару) строків оплати товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не вчасно оплаченого товару за кожен день прострочення.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом одного календарного року (п. 11.1. Договору).

У випадку, якщо за 15 календарних днів до закінчення чергового строку дії Договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про бажання (намір) припинити дію договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах (п. 11.2. Договору).

На виконання умов Договору позивачем у період з 29.07.2025 року по 07.10.2025 року було поставлено відповідачу товар на загальну суму 335 951 грн 58 коп. з ПДВ, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений позивачем товар в розмірі 53 000 грн 00 коп., вартість поставленого товару в розмірі 282 951 грн 58 коп. залишилась не оплаченою, що стало підставою для звернення з даним позовом про стягнення з відповідача суми основного боргу, а також нарахованих на суму боргу пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Позивач та відповідач уклали договір поставки, визначивши умови, права та обов`язки сторін, які є обов`язковими для них.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий для виконання сторонами.

За змістом ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зобов`язання покупця оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, визначено статтею 691 ЦК України.

Покупець, відповідно до статті 692 ЦК України, зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Як було зазначено вище, на виконання умов Договору позивачем було передано, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 335 951 грн 58 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Умовами пункту 5.1. Договору визначено, що розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки відповідної партії товару до місця призначення і підписання сторонами видаткової накладної.

Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений позивачем товар в розмірі 53 000 грн 00 коп.

Матеріали справи не містять жодних доказів оплати вартості поставленого товару на суму 282 951 грн 58 коп.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за Договором у розмірі 282 951 грн 58 коп.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача пені в розмірі 28 895 грн 67 коп., 3% річних в розмірі 2 821 грн 11 коп. та інфляційних втрат в розмірі 5 336 грн 55 коп. суд зазначає наступне.

Суд вважає, що зазначені суми нараховані позивачем відповідачеві обґрунтовано. Підставами такого висновку є наступне.

Пеня за порушення строку виконання зобов`язання встановлена пунктом 7.5. Договору, відповідно до якого у випадку порушення встановлених договором та специфікаціями (за умови її наявності на відповідну партію товару) строків оплати товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не вчасно оплаченого товару за кожен день прострочення.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведені вище норми права та встановлені судом обставини, а саме факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, свідчать про правомірність нарахування відповідачеві пені, 3% річних та інфляційних витрат.

З огляду на вимоги статей 79, 86, частини п`ятої статті 236, статті 237 ГПК України, господарський суд у вирішенні спору має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат суд вважає, що надані розрахунки є арифметично вірними.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, а також перевіривши суми заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" про стягнення 282 951 грн 58 коп. основного боргу, 28 895 грн 67 коп. пені, 2 821 грн 11 коп. 3% річних та 5 336 грн 55 коп. інфляційних втрат є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Зокрема в позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, та які складаються з судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, в розмірі 4 800 грн 07 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 51 000 грн 00 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня складає 3 328 грн 00 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру, за яку судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, та позовну заяву подано через систему "Електронний суд", відповідно останній зобов`язаний був сплатити при поданні позову до суду, судовий збір в розмірі 3 840 грн 06 коп., так як у даному випадку застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (320 004,91*1,5%*0,8).

До позовної заяви позивачем долучено платіжне доручення від 11 березня 2026 року № 864 про оплату судового збору за подання даної позовної заяви до Господарського суду Рівненської області в розмірі 4 800 грн 07 коп.

Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом (наразі є переплата судового збору в розмірі 960 грн 01 коп.).

Відтак, судом береться до уваги судовий збір в сумі 3 840 грн 06 коп.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, позивачу підлягає поверненню судовий збір в сумі 960 грн 01 коп.

За таких обставин, суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися з відповідним клопотанням про повернення судового збору у зв`язку з внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 3 840 грн 06 коп. покладаються на відповідача у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" не надано докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 51 000 грн 00 коп., а відтак судом не вирішується питання щодо понесених позивачем вказаних судових витрат при прийнятті рішення.

В позовній заяві зазначено, що вичерпний перелік доказів понесення позивачем судових витрат буде надано суду протягом 5 (п`яти) днів з дати ухвалення рішення суду.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 178, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" (35112, Рівненська обл., с. Ярославичі, вул. Шкільна, буд. 50, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вюрт-Україна" (04050, м. Київ, вул. Іллєнка Юрія, буд. 12, ) 282 951 (двісті вісімдесят дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одну) грн 58 коп. - основного боргу, 28 895 (двадцять вісім тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн 67 коп. - пені, 2 821 (дві тисячі вісімсот двадцять одну) грн 11 коп. - 3% річних, 5 336 (п`ять тисяч триста тридцять шість) грн 55 коп. - інфляційних втрат та 3 840 (три тисячі вісімсот сорок) грн 06 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини 5 статті 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27 квітня 2026 року.

Суддя Політика Н.А.