ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.04.2026 Справа№914/1216/26

За заявою:Фермерського господарства «Сяйво-Стрий», Львівська обл., с. Лисятичі
про:забезпечення позову
у справі:№914/1216/26
за позовом:Фермерського господарства «Сяйво-Стрий», Львівська обл., с. Лисятичі
до відповідача:Жидачівської міської ради, Львівська обл., м. Жидачів
про:визнання недійсним і скасування рішення та визнання укладеним договору оренди землі
Суддя Крупник Р.В.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Сяйво-Стрий» (надалі Позивач, ФГ «Сяйво-Стрий») звернулося до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Жидачівської міської ради (надалі Відповідач, Міська рада) про визнання недійсним і скасування рішення та визнання укладеним договору оренди землі.

Позов обґрунтовано тим, що позивач здійснює користування земельною ділянкою із кадастровим номером :05:000:1456 на території Міської ради згідно із Договором оренди землі від 10.04.2019, укладеним до 10.04.2026. Зважаючи на закінчення строку оренди, позивач у встановлені законом строки і порядку звернувся до відповідача, як орендодавця, із заявою про поновлення договору оренди і долучив до неї примірник відповідного договору. Проте, відповідач прийняв рішення №3805 від 16.04.2026 про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на недосягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору.

Як стверджує позивач, вказане рішення є незаконним і необґрунтованим, адже прийняте за відсутності для того правових підстав. Позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення строку оренди з дотриманням вимог закону, належним чином виконує договірні умови щодо сплати оренди і підтримання якісного стану землі та продовжує користуватися земельною ділянкою. При цьому відповідач не висловлював жодних заперечень щодо змісту наданого йому проєкту договору, що спростовує його доводи про недосягнення згоди щодо істотних умов договору.

Зважаючи на це, позивач просить суд визнати недійсним і скасувати рішення №3805 від 16.04.2026 та зобов`язати відповідача укласти договір оренди у відповідній редакції.

Ухвалою від 28.04.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 01.06.2026.

Після подання позову, ФГ «Сяйво-Стрий» подало за допомогою підсистеми «Електронний суд» заяву про забезпечення позову (вх. №1931/26 від 27.04.2026), у якій господарство просить суд:

- заборонити Міській раді вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 38,2903 га (кадастровий номер :05:000:1456) для ведення фермерського господарства, яка знаходиться за адресою: Львівська обл. Стрийський р-н., с. Тейсарів;

- заборонити Міській раді вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у користування, продажу права оренди чи емфітевзису на земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 38,2903 га (кадастровий номер :05:000:1456) для ведення фермерського господарства, яка знаходиться за адресою: Львівська обл. Стрийський р-н., с. Тейсарів.

В обґрунтування поданої заяви ФГ «Сяйво-Стрий» посилається на існування загрози та обґрунтованого припущення того, що спірна земельна ділянка буде передана фізичним особам на праві власності або ж юридичним особам надана в оренду, що унеможливить в подальшому ефективний захист порушених прав позивача у даній справі. Так, у пункті 5 оскаржуваного рішення Міська рада вказала, що рекомендуватиме включення спірної земельної ділянки до переліку для підготовлення лоту для продажу прав оренди на конкурентних засадах (на земельних торгах у формі аукціону), що свідчить про намір відповідача розпорядитися спірною земельною. Крім того, у разі здійснення відповідачем права розпорядження, позивач ризикує втратити право власності на урожай, враховуючи, що у лютому 2026 року він здійснив посів ячменю на земельній ділянці.

Таким чином, на думку позивача, невжиття заходів забезпечення може унеможливити ефективне поновлення порушених прав у випадку задоволення позову, оскільки господарство не зможе їх захистити в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Надаючи оцінку відповідним доводам, суд зазначає таке.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 2 частини 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Зі змісту заяви позивача вбачається, що він просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу права власності на спірну земельну ділянку, а також на передачу у користування, продаж права оренди чи емфітевзису на таку ділянку.

Відповідно до частини 2 статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, за змістом статті 136 ГПК України забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Водночас, умови застосування заходів забезпечення позову залежать від характеру позовних вимог.

Оскільки у даній справі позивач звернувся до суду із матеріально-правовими вимогами немайнового характеру про визнання недійсним і скасування рішення та визнання укладеним договору оренди землі, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то умовою застосування пропонованих заходів забезпечення є можливість істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, для забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача, суд дійшов висновку, що заява ФГ «Сяйво-Стрий» підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник у зв`язку із тим, що позивач вважає, що у нього наявні підстави для продовження договірного користування земельною ділянкою із кадастровим номером :05:000:1456, яка була передана йому в оренду на сім років згідно із Договором від 10.04.2019, однак відповідач реалізував своє право на відмову у продовженні орендних відносин, прийнявши про це оскаржуване рішення №3805 від 16.04.2026. Позивач стверджує, що належним чином виконував і виконує договірні зобов`язання за договором та у відповідності до вимог закону вчинив всі необхідні дії, спрямовані на продовження орендних відносин, у зв`язку із чим у відповідача не було підстав відмовляти в укладенні договору оренди землі на новий строк.

Аналізуючи зміст оскаржуваного рішення про відмову у поновленні договору оренди, судом з`ясовано, що у пункті 5 оскаржуваного рішення Міська рада вказала, що після завершення терміну дії договору оренди землі рекомендуватиме включення спірної земельної ділянки до переліку для підготовлення лоту для продажу прав оренди на конкурентних засадах (на земельних торгах у формі аукціону).

Вказане переконливо свідчить про існування ризику того, що спірна земельна ділянка, за збереженням права оренди якої позивач звернувся до суду із позовом, може бути передана у оренду іншим особам шляхом проведення земельних торгів, внаслідок чого ФГ «Сяйво-Стрий» не зможе ефективно захистити свої права і законні інтереси.

Таким чином, суд доходить висновку, що невжиття пропонованих позивачем заходів забезпечення позову може унеможливити ефективне поновлення прав ФГ «Сяйво-Стрий», за захистом яких господарство звернулося до суду, у випадку задоволення позову, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах цього судового провадження без нових звернень до суду. При цьому забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки є адекватними, тобто, співмірними відповідно вимогам, на забезпечення яких вони вживаються.

При формулюванні відповідних висновків суд враховує те, що згідно із частиною 12 статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Зі змісту цієї норми убачається, що вона має на меті запобігти втручанню у проведення публічних конкурентних процедур.

У оскаржуваному рішенні викладено інформацію про намір включити спірну земельну ділянку до переліку для підготовлення лоту для продажу прав оренди на земельних торгах. Разом з тим, вказана обставина не свідчить про неможливість вжиття заходів забезпечення позову через обмеження встановлене частиною 12 статті 137 ГПК України.

У постановах від 16.10.2020 у справі №915/113/20, від 10.10.2021 у справі №912/1711/20 Верховний Суд зазначив, що заборона вжиття заходів забезпечення позову, передбачена частиною 12 статті 137 ГПК України, стосується випадків втручання у проведення публічних процедур, зокрема земельних торгів, за умови прийняття рішення про проведення торгів і початку процедури їх проведення. Тобто обмеженню підлягають заходи забезпечення, які будь-яким чином можуть вплинути на торги, щодо проведення яких прийнято рішення. Однак можливе проведення торгів у майбутньому, коли здійснюється лише попередній добір земельних ділянок, не може вважатися етапом проведення торгів на який поширюються положення частини 12 статті 137 ГПК України.

У суду відсутні докази того, що щодо спірної земельної ділянки приймалося рішення про проведення земельних торгів. Відповідна процедура фактично розпочата не була, адже у оскаржуваному рішенні Міська рада висловила лише свій намір реалізувати право оренди спірної ділянки на торгах, а тому обмеження щодо забезпечення позовних вимог в спірних правовідносинах не виникло.

Таким чином, суд вважає, що у даній справі наявні підстави для вжиття пропонованих позивачем заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 136-140, 144, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фермерського господарства «Сяйво-Стрий» про забезпечення позову (вх. №1931/26 від 27.04.2026) задовольнити.

2. Вжити заходи до забезпечення позову у справі №914/1216/26 до набрання законної сили рішенням суду у вказаній справі шляхом:

- заборони Жидачівській міській раді (81700, Львівська обл., м. Жидачів, вул. Шашкевича М., буд. 2; ) вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 38,2903 га (кадастровий номер :05:000:1456) для ведення фермерського господарства, яка знаходиться за адресою: Львівська обл. Стрийський р-н., с. Тейсарів;

- заборони Жидачівській міській раді (81700, Львівська обл., м. Жидачів, вул. Шашкевича М., буд. 2; ) вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у користування, продажу права оренди чи емфітевзису на земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 38,2903 га (кадастровий номер :05:000:1456) для ведення фермерського господарства, яка знаходиться за адресою: Львівська обл. Стрийський р-н., с. Тейсарів.

3. Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років, починаючи з 30.04.2026.

4. Сторонами у виконавчому провадженні за даною ухвалою є:

Стягувач: Фермерське господарство «Сяйво-Стрий» (82421, Львівська обл., с. Лисятичі, вул. Садова, буд. 2; );

Боржник: Жидачівська міська рада (81700, Львівська обл., м. Жидачів, вул. Шашкевича М., буд. 2; ).

5. Ухвала набирає законної сили з в порядку статті 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 254-259 ГПК України.

Веб-адреса сторінка суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Суддя Крупник Р.В.