ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
"23" квітня 2026 р. Справа № 924/53/26
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Сірій Д.І., розглянувши матеріали заяви ТОВ "Західспецбезпека" (вх.№05-08/1254/26 від 13.04.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецбезпека" м. Івано-Франківськ
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 01.04.2026 у справі №924/53/26 (суддя В.О. Кочергіна) позов Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецбезпека" м. Івано-Франківськ про стягнення 84052,80грн пені та 49655,07грн штрафу задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Західспецбезпека" м. Івано-Франківськ на користь АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ 15983,40грн пені, 19166,51грн штрафу, 1399,89грн витрат по оплаті судового збору. В решті суми у позові відмовлено.

Рішення суду прийнято за відсутності учасників процесу. Повний текст рішення складено та підписано 10.04.2026.

13.04.2026 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява (вх.№05-08/1254/26) про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою позивач просить ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким стягнути з АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь ТОВ "Західспецбезпека" витрати понесені відповідачем на професійну правову допомогу в розмірі 30000,00грн.

Суд враховує, що відповідач у відзиві на позов від 09.02.2026 зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він планує понести в зв`язку із даною справою в суді першої інстанції становить 30000,00грн та 4000,00грн за кожне судове засідання, докази понесених витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Крім цього, відповідачем до заперечень на відповідь на відзив від 23.02.2026 долучено договір про надання правової допомоги №10-09/3/25 від 10.09.2025 та замовлення №03-02/26 від 03.02.2026 (додаток до договору).

Зважаючи на те, що під час ухвалення судом рішення у даній справі 01.04.2026 представники учасників справи не приймали участі в судовому засіданні, враховуючи дату складення та підписання повного тексту рішення - 10.04.2026, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення у даній справі подана відповідачем до суду в межах строків, визначених ч.8 ст.129 ГПК України.

Ухвалою суду від 15.04.2026 прийнято до розгляду заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення у даній справі. Встановлено позивачу строк для подання до суду письмових пояснень з викладенням правової позиції щодо поданої відповідачем заяви до 22 квітня 2026 року включно.

16.04.2026 до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли письмові пояснення (вх.№05-22/3225/26) щодо заяви відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу. В поясненнях представник позивача вважає, що заявлений ТОВ "Західспецбезпека" розмір витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим, нерозумним та неспівмірним із складністю справи. Зауважує, що справи щодо стягнення штрафних санкцій відносяться до категорії справ із незначною складністю, судова практика щодо яких є сформованою та однозначною; правова позиція під час розгляду справи не змінювалася; ця справа стосується лише позивача та відповідача та не викликає будь якого публічного інтересу, а результат її вирішення не може вплинути на репутацію сторін; причиною відмови у більшій частині позовних вимог стало застосування дискреційного повноваження суду на зменшення штрафних санкцій. У зв`язку з наведеними вище обставинами вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення у даній справі Проте, у разі якщо суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення цієї заяви, представник позивача просить зменшити розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що підлягатимуть стягненню з позивача на користь відповідача до їх розумного, реального і обґрунтованого розміру, який на думку позивача не може перевищувати 1000,00грн.

Вирішуючи заяву ТОВ "Західспецбезпека" від 13.04.2026 про ухвалення додаткового рішення у даній справі про стягнення витрат на правничу допомогу, судом враховується таке.

За змістом ч.1 ст.221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 221 ГПК України у випадку, визначеному частиною першою ст. 221 ГПК України, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

В підтвердження заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 30000,00грн представником відповідача надано до суду належним чином завірені копії: договору про надання правової допомоги №10-09/3/25 від 10.09.2025; замовлення №03-02/26 від 03.02.2026 (додаток до договору); акту надання послуг №212 від 10.04.2026; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №8045/10 від 18.07.2019; довіреності №10-09/3/25 від 10.09.2025.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як стверджується з матеріалів справи, 10.09.2025 між ТОВ "Західспецбезпека" (клієнт) та Адвокатським бюро "Мінченко та партнери" (адвокатське бюро) було укладено договір про надання правової допомоги №10-09/3/25.

Відповідно до пп. 1.1, 1.2 договору, адвокат бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Склад, обсяг, вартість надання правової допомоги визначаються на підставі замовлення, що є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 5.1 договору, адвокат самостійно визначає розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і завантаженість адвоката та інші обставини.

Відповідно до п. 7.1 договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного врегулювання питання пов`язаних із захистом інтересів клієнта, визначених в замовленні (додатках) до даного договору.

Додатком №03-02/26 від 03.02.2026 до договору від 10.09.2025 є замовлення №03-02/26, в якому сторонами погоджено, що правовою (правничою) допомогою є судовий захист інтересів клієнта у справі №924/53/26 за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецбезпека" м. Івано-Франківськ про зобов`язання поставити товар вартістю 327423,60грн та стягнення 133543,26грн пені, 137935,39грн штрафу.

Згідно з п.п. 1,2,3,4 замовлення, сторони погодили, що фіксований розмір гонорару (винагороди) за надання правових (правничих) послуг визначено сторонами з врахуванням вимог ст. 126 ГПК України в судах усіх інстанцій, складності питань, виходячи із принципів розумності та врахуванням часу (строку) виконання складає 30000,00грн, які включають у себе, але не обмежуються:

- вивчення та аналіз документів, наданих клієнтом, пошук актуальної судової практики;

- надання юридичної консультації;

- підготовка та складання усіх необхідних клопотань, заяв, пояснень, та інших процесуальних документів, які необхідні для захисту прав та законних інтересів клієнта в судах усіх інстанцій;

- участь в судових засіданнях, в судах усіх інстанцій за потреби;

- супровід виконання судового рішення.

Kpiм гонорару передбаченого п. 2 даного замовлення, клієнт сплачує бюро участь у судовому засіданні у тому числі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, 4000,00грн, за одне таке засідання, та не залежить від тривалості такого засідання та яке не відбулося з незалежних від адвоката причин. Зазначена вартість, включає час перебування адвоката адвокатського бюро у дорозі до суду, підготовку до засідань, очікування засідання, тощо.

Сторони погодили, що розрахунок за надані послуги здійснюється клієнтом на користь адвокатського бюро протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту ухвалення судового рішення.

Договір від 10.09.2025 та замовлення від 03.02.2026 підписані керуючим бюро Мінченко Я.В. та від клієнта - директором товариства Горбатюк Л.В., а також скріплені відтиском печаток сторін.

Згідно наявного в матеріалах справи акту надання послуг №212 від 10.04.2026 адвокатським бюро було надано правову (правничу) допомогу на суму 30000,00грн (на підставі замовлення №03-02/26 від 03.02.2026 до договору про надання правової (правничої) допомоги №10-09/3/25 від 10.09.2025).

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Західспецбезпека" м. Івано-Франківськ адвокатських послуг у Господарському суді Хмельницької області при розгляді справи №924/53/26 адвокатом Мінченком Я.В. підтверджується договором про надання правової допомоги №10-09/3/25 від 10.09.2025; замовленням №03-02/26 від 03.02.2026 (додаток до договору); актом надання послуг №212 від 10.04.2026; свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №8045/10 від 18.07.2019; довіреністю №10-09/3/25 від 10.09.2025.

Як стверджується матеріалами справи, представником відповідача адвокатом Мінченко Я.В. подано до суду через систему "Електронний суд" та підписано електронним цифровим підписом відзив на позовну заяву від 09.02.2026; клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції від 12.02.2026; заперечення на відповідь на відзив від 23.02.2026; заяву про розгляд справи без участі від 01.04.2026; клопотання про ухвалення додаткового рішення від 13.04.2026.

Крім цього, представник відповідача адвокат Мінченко Я.В. приймав участь в підготовчих засіданнях 16.02.2026 та 02.03.2026, а також в судовому засіданні 18.03.2026 в Господарському суді Хмельницької області (в режимі відеоконференції).

Таким чином, відповідачем згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, доведено надання йому послуг правничої допомоги під час розгляду справи №924/53/26 у Господарському суді Хмельницької області.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

За змістом частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представник відповідача адвокат Мінченко Я.В. у клопотанні про ухвалення додаткового рішення у даній справі про стягнення витрат на правничу допомогу просив суд стягнути з позивача судові витрати понесені у зв`язку із розглядом справи у суді у сумі 30000,00грн.

Відповідно до статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, з урахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, питання про співмірність заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права. Правові позиції Верховного Суду щодо співмірності судових витрат із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності викладені у постановах №909/371/18 від 25.06.2019, №916/2102/17від 20.05.2019.

Судом також враховується, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п.135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2024 у справі № 922/1964/21, п.5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

Вирішуючи питання про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу, судом враховується, що:

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21);

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц);

- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Вирішення питання щодо розподілу витрат на оплату послуг адвоката є дискрецією суду, який розглядає відповідне питання з урахуванням усіх конкретних обставин справи в їх сукупності та реалізується ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань і дослідження та оцінки доказів за правилами статей 86, 210 ГПК України.

Господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічні правові висновки викладено в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Дослідивши та проаналізувавши зазначене адвокатом згідно договору від 10.09.2025, замовлення №03-02/26 від 03.02.2026, яке містить перелік наданих адвокатом послуг, суд вважає, що вивчення та аналіз документів наданих клієнтом, а також пошук актуальної практики, є складовою частиною надання юридичної консультації.

Крім цього, судом враховується, що дана справа відноситься до категорії справ із незначною складністю, судова практика щодо яких є сформованою та однозначною.

Враховуючи критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а саме їх дійсність, необхідність, обґрунтованість, розумність їх розміру, співмірність та пропорційність, керуючись принципом верховенства права, суд дійшов висновку, що заявлені у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу 30000,00грн є неспівмірними, оскільки не відповідають критерію реальності таких витрат, дійсності та розумності їхнього розміру та не повинні становити надмірний тягар для іншої сторони, виходячи з обставин даної справи.

З урахуванням чого, на думку суду, справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецбезпека" м. Івано-Франківськ до 20000,00грн.

При цьому судом враховується, що відповідач під час розгляду справи визнавав заявлені позовні вимоги у сумі 67886,18грн., зокрема в частині 38333,01грн. штрафу та 29553,17грн. пені.

Рішенням суду від 01.04.2026 позовні вимоги позивача визнано правомірними на суму 70299,82грн (в т.ч. 31966,80грн. пені та 38333,02 штрафу), що складає 52,58% від заявлених до стягнення позовних вимог - 133707,87грн (в т.ч. 84052,80грн пені та 49655,07грн штрафу).

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що понесені відповідачем витрати на правничу допомогу підлягають пропорційному задоволенню 47,42% (відсоток неправомірно заявлених позивачем позовних вимог) від визнаних судом співмірними та справедливими понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у сумі 20000,00грн, що складає 9484грн. У решті 20516,00грн заявлених витрат на правничу допомогу належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 234, 235, 244, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ТОВ "Західспецбезпека" (вх.№05-08/1254/26 від 13.04.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №924/53/26 про стягнення 30000,00грн витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецбезпека" (76019, м. Івано-Франківськ, вул. Промислова, 2Б, офіс 10, ) 9484,00грн (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні 00 копійок) витрат на правничу допомогу.

Видати наказ.

В решті витрат на правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 27.04.2026.

Суддя В.О. Кочергіна

Виготовлено 3 примірники:

1-до справи (в паперовому екз.),

2-позивачу (до електронного кабінету),

3-відповідачу (до електронного кабінету).