РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.04.2026Справа № 910/13923/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінхім"

до GLEVA BULGARIA EOOD (Глева Болгарія Еоод)

про стягнення 7623018,88 доларів США

за участі представників:

від позивача: Гордієнко Л.В.

від відповідача: не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грінхім" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до GLEVA BULGARIA EOOD (Глева Болгарія Еоод) про стягнення за контрактом від 14.03.2025 № GB2025- 02 передоплати в розмірі 7 623 018,88 доларів США.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

20.03.2026 та 26.03.2026 через відділ діловодства та документообігу суду від відповідача надійшов лист щодо визнання позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінхім" про повернення судового збору задоволено повністю. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Грінхім" з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 529900 грн., сплачений за платіжною інструкцією № 264 від 06.11.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.03.2025 між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником, укладений контракт на поставку № GB2025-02, відповідно до п. 1.1 якого постачальник продає, а покупець приймає та оплачує хімічну сировину для виробництва різноманітної продукції (далі - товар).

Згідно з пунктом 2.8 договору в разі непостачання товару впродовж 170 днів з моменту попередньої оплати, постачальник повинен повернути суму попередньої оплати на розрахунковий рахунок покупця.

30.10.2025 між сторонами укладено додаткову угоду № 5 до контракту, в пункті 1 якої погоджено, що у зв`язку з неможливістю здійснення поставки товару в строки, визначені контрактом, постачальник відмовляється від обов`язків поставити товар та визнає свою заборгованість за отримані на день підписання цієї угоди попередні оплати в розмірі 7623018,88 доларів США.

Пунктом 2 додаткової угоди № 5 до контракту встановлено, що постачальник зобов`язується повернути покупцю грошові кошти на загальну суму 7623018,88 доларів США на банківський рахунок покупця в термін до 05.11.2025 року.

Із матеріалів справи слідує, що попередня оплата здійснена позивачем відповідно до наступних інвойсів: PI від 15.05.2025, PI від 21.05.2025, PI від 21.05.2025, PI від 26.05.2025, PI від 30.05.2025, PI від 17.06.2025, PI від 27.06.2025, PI від 02.07.2025, PI від 07.07.2025, PI від 08.07.2025, PI від 09.07.2025, PI від 09.07.2025, PI від 23.07.2025, PI від 05.08.2025, PI від 05.08.2025, PI від 14.08.2025, PI від 02.09.2025, PI від 11.09.2025, PI від 02.10.2025, PI від 13.10.2025, PI від 23.10.2025, PI від 27.10.2025.

На підтвердження перерахування відповідачу грошових коштів у сумі 7623018,88 доларів США позивачем долучено до матеріалів справи копії наступних платіжних інструкцій в іноземній валюті (долар США): №16 від 21.05.2025 - 161143,88 (з врахуванням залишку заборгованості); №17 від 22.05.2025 - 300 000,00; №18 від 23.05.2025 - 244 520,00; №19 від 27.05.2025 - 191 545,00; №20 від 28.05.2025 - 200 000,00; №21 від 03.06.2025 - 259 360,00; №22 від 04.06.2025 - 200 000,00; №23 від 18.06.2025 - 263 320,00; №24 від 19.06.2025 - 200 000,00; №25 від 30.06.2025 - 208 520,00; №26 від 03.07.2025 - 270 000,00; №27 від 04.07.2025 - 281 600,00; №28 від 08.07.2025 - 287 100,00; №29 від 10.07.2025 - 161 925,00; №30 від 10.07.2025 - 74 520,00; №31 від 15.07.2025 - 256 680,00; №32 від 23.07.2025 - 300 000,00; №33 від 07.08.2025 - 241 550,00; №34 від 12.08.2025 - 202 040,00; №35 від 14.08.2025 - 290 000,00; №36 від 25.08.2025 - 250 000,00; №37 від 26.08.2025 - 256 440,00; №38 від 02.09.2025 - 250 000,00; №39 від 03.09.2025 - 262 325,00; №40 від 11.09.2025 - 270 000,00; №41 від 12.09.2025 - 276 480,00; №42 від 02.10.2025 - 200 000,00; №43 від 14.10.2025 - 373 950,00; №44 від 24.10.2025 - 470 000,00; №45 від 28.10.2025 - 420 000,00.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред`явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із матеріалів справи слідує, що позивач на виконання умов контракту на поставку від 14.03.2025 № GB2025-02 сплатив на користь відповідача в якості попередньої оплати грошові кошти в сумі 7623018,88 доларів США, проте відповідач поставку товару на вказану суму не здійснив.

При цьому, між сторонами укладено додаткову угоду № 5 до контракту, в пунктах 1, 2 якої відповідач визнав свою заборгованість за отриманою попередньою оплатою в розмірі 7623018,88 доларів США, яку зобов`язався повернути до 05.11.2025 року.

Доказів повернення відповідачем попередньої оплати в розмірі 7623018,88 доларів США матеріали справи не містять.

Одночасно, відповідачем подано до суду лист від 02.03.2026 № 1764 за підписом директора Копіцина С., в якому відповідач визнав позовні вимоги щодо стягнення 7623018,88 доларів США за контрактом на поставку від 14.03.2025 № GB2025-02.

Відповідно до частини 1 статті 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (частина 2 статті 191 ГПК України).

Частина 4 статті 191 ГПК України передбачає, що в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За наведених обставин суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 1 статті 130 ГПК України в разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, відповідно до статей 129, 130 ГПК України судовий збір у розмірі 50 відсотків, сплаченого при поданні позову, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 185, 191, 232, 236-241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінхім" задовольнити повністю.

Стягнути з GLEVA BULGARIA EOOD (Глева Болгарія Еоод) (1000, Bulgaria, Sofia, Triaditsa, Kniaz Boris I street, №86, fl. 1 UIC 206921885 VAT BG206921885) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінхім» (03056, місто Київ, вул. Борщагівська, будинок 154, офіс 4-10; ідентифікаційний код 44834 (сім мільйонів шістсот двадцять три тисячі вісімнадцять) доларів США 88 центів, а також 529900 (п`ятсот двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот) грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено: 27.04.2026 року.

Суддя К.В. Полякова