ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

28.04.2026 м.Дніпро Справа № 908/2202/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. (доповідач),

судді Дармін М.О., Кощеєв І.М.

розглянувши заяву про забезпечення позову Запорізької міської ради

при апеляційному провадженні за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Форма-Пак» на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.11.2025 (повний текст рішення складено та підписано 24.11.2025, суддя Корсун В.Л.) у справі № 908/2202/25

за позовом Запорізької міської ради, 69126, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Форма-Пак», 69035, м.Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 7

про стягнення 472 727,59 грн,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2025 до Господарського суду Запорізької області в системі Електронний суд надійшла позовна заява за вих. від 17.07.25 № 02/03/3-20/01942 з вимогами Запорізької міської ради (далі Запорізька МР)до товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Форма-Пак (надалі ТОВ Фірма Форма-Пак) про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, у виді орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності протягом періоду з 03.04.17 по 31.12.18 в розмірі 472 727,59 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.11.2025, позов задоволено повністю.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Форма-Пак (69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 7, ідентифікаційний код 30663762) на користь Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206; ідентифікаційний код 04053915) дохід отриманий від безпідставно набутого майна за період з 03.04.17 по 31.12.18 у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим №:05:009:0400, площею 0,758 га, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 7, у розмірі - 472 727 (чотириста сімдесят дві тисячі сімсот двадцять сім) грн 59 коп.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Форма-Пак (69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 7, ідентифікаційний код 30663762) на користь Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915) - 5 672 (п`ять тисяч шістсот сімдесят дві) грн 73 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, через систему «Електронний суд», представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Форма-Пак», звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: скасувати рішення суду від 24.11.2025; прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Згідно до протоколу автоматизованогорозподілу судової справи між суддями від 16.12.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.12.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/2202/25. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/2202/25.

25.12.2025 матеріали даної справи надійшли до ЦАГС.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2026 апеляційну скаргу скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Форма-Пак» на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.11.2025 у справі № 908/2202/25 - залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду належні докази сплати судового збору (доплати), на належні реквізити, надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків. Роз`яснено скаржнику, що в разі невиконання зазначеної ухвали суду в строк, визначений п.2 її резолютивної частини, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

20.01.2026, від представника скаржника до ЦАГС надійшла заява про усунення недоліків, якою долучено до матеріалів апеляційної скарги докази сплати судового збору (доплати) у розмірі 1417,00 грн, відповідно до платіжної інструкції від 20.01.2026.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Форма-Пак» на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.11.2025 у справі № 908/2202/25. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 27.05.2026 о 10 год. 00 хв.

03.02.2026 від Запорізької міської ради до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено про те, що вимоги Позивача, які задоволені судом першої інстанції, щодо стягнення з Відповідача-Апелянта доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за 2017р. та 2018 є обґрунтованими, доведеними, правомірними та такими, що підлягають задоволенню. Просить залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Форма-Пак» на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.11.2025р. по справі №908/2202/25 без задоволення. Рішення Господарського суду Запорізької області від 24.11.2025р. по справі №908/2202/25 залишити без змін.

06.04.2026 від Запорізької міської ради до ЦАГС надійшла заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Форма Пак» (, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 7): споруду інв.№ 26 та інв. №21 літ.Л, загальною площею 1815,9 кв.м., розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером :05:009:0382 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 7, що належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Форма-Пак» (, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 7), які набуті на підставі: договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.03.2011р. №266, посвідченого Солдатенком А.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу.

Судові витрати покласти на Відповідача.

Заява мотивована тим, що предметом спору є стягнення до місцевого бюджету доходу, отриманого від безпідставно набутого майна в розмірі 472 727,59 грн. Позовні вимоги спрямовані, перш за все, на задоволення потреб територіальної громади міста Запоріжжя.

У даній справі необхідно застосувати захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу та знаходиться у нього, без обмеження/позбавлення права користування ним. Невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті й набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Запорізької міської ради та вплинути на виконання цього рішення.

Зокрема, Позивач зазначає, що відповідач, будучи власником нерухомого майна за адресою м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 7, у період з 03.04.2017 по 31.12.2018 фактично користувався земельною ділянкою комунальної власності площею 0,758 га без оформлення правовстановлюючих документів та без сплати плати за землю.

Договір оренди між сторонами було укладено лише 13.03.2024, тоді як за попередній період територіальна громада недоотримала доходи, які відповідно до вимог земельного та податкового законодавства підлягали сплаті як орендна плата.

На підставі нормативної грошової оцінки земельної ділянки, встановленої ставки орендної плати у розмірі 3% та з урахуванням коефіцієнтів індексації, позивачем визначено суму безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі 467 041,07 грн, що підлягає стягненню як доход від безпідставно набутого майна.

Позивач наголошує, що відповідач не став на податковий облік як землекористувач, не декларував та не сплачував податкові зобов`язання, а також не виконав направлену йому вимогу про добровільне повернення коштів. За таких обставин існує реальна загроза відчуження належного відповідачу нерухомого майна або вчинення інших дій, що можуть унеможливити або суттєво ускладнити виконання майбутнього судового рішення у разі задоволення позову.

З огляду на це позивач вважає необхідним забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, розташоване за вказаною вище адресою. Такий захід є співмірним заявленим вимогам, має тимчасовий характер, не позбавляє відповідача права володіння та користування майном і не перешкоджає його господарській діяльності, а лише обмежує можливість відчуження майна до вирішення спору по суті. На думку позивача, саме цей спосіб забезпечення позову є необхідним та достатнім для гарантування реального виконання можливого рішення суду про стягнення коштів.

Розглянувши заяву Позивача про забезпечення позову, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Предметом позову є вимога Запорізької міської ради про стягнення з ТОВ «Фірма «Форма-Пак» 472 727,59 грн, що становлять орендну плату за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності без правовстановлюючих документів за період 03.04.2017 31.12.2018 (безпідставне користування земельною ділянкою комунальної власності), а також судового збору. Тобто є вимогою майнового характеру, яка має чітко визначений розмір (ціну позову).

Згідно зі ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною четвертою статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 Господарського процесуального кодексу України). Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17, постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №916/1572/19, від 28.10.2019 у справі №916/1845/19, від 10.09.2020 у справі №922/3502/19)

Як вже зазначалось, в обґрунтування заяви про забезпечення позову, Позивач зокрема зазначає, що відповідач, будучи власником нерухомого майна за адресою м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 7, у період з 03.04.2017 по 31.12.2018 фактично користувався земельною ділянкою комунальної власності площею 0,758 га без оформлення правовстановлюючих документів та без сплати плати за землю. Позивач наполягає, що Відповідач не став на податковий облік як землекористувач, не декларував та не сплачував податкові зобов`язання, а також не виконав направлену йому вимогу про добровільне повернення коштів. За таких обставин існує реальна загроза відчуження належного відповідачу нерухомого майна або вчинення інших дій, що можуть унеможливити або суттєво ускладнити виконання майбутнього судового рішення у разі задоволення позову.

Апеляційний суд враховує, що умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення

Аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верхового Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22, постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі №917/805/23.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію стосовно того, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі №902/483/18, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально- правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі, але не виключно задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно зі ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до подання позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Матеріалами справи встановлено, що предметом спору у даній справі є стягнення доходу (коштів) за безпідставне користування земельною ділянкою комунальної власності.

З огляду на майновий характер позовних вимог і необхідність подальшого примусового виконання судового рішення, існують підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або зробити неможливим ефективний захист прав позивача, зокрема в частині надходження коштів до місцевого бюджету.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача про наявність ризику відчуження належного відповідачу нерухомого майна або вчинення інших дій, які можуть перешкодити чи суттєво ускладнити виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, що обумовлює необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Верховний Суд неодноразово наголошував (у т.ч. в постановах від 09.12.2020 у справі № 910/9400/20, від 21.12.2020 у справі № 910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість і співмірність забезпечення позову шляхом накладення арешту, в межах ціни позову 472 727,59 грн, на нерухоме майно ТОВ «Фірма «Форма-Пак» (), а саме на споруди інв. №26 та №21 літ. Л загальною площею 1815,9 кв.м, розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 7, набуті на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.03.2011 №266, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу. При цьому, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав Відповідача, оскільки нерухоме майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Запорізької міської ради про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов, в межах ціни позову 472 727,59 грн, шляхом накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Форма Пак» (, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 7): споруду інв.№ 26 та інв. №21 літ.Л, загальною площею 1815,9 кв.м., розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером :05:009:0382 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 7, що належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Форма-Пак» (, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 7), які набуті на підставі: договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.03.2011р. №266, посвідченого Солдатенком А.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу.

Стягувачем за цією ухвалою є: Запорізька міська рада (69126, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, )

Боржником за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма Форма-Пак (69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 7, )

Ухвала є виконавчим документом відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" та відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" може бути пред`явлена до виконання у строк до 28.04.2029.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв