ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про прийняття позовної заяви до розгляду

та відкриття провадження у справі

27.04.2026м. ДніпроСправа № 904/1885/26

Суддя Красота О.І., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мова і Ко", м. Дніпро, Україна

до Racimo AB, Мерста, Швеція

про стягнення заборгованості за контрактом

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мова і Ко" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Racimo AB і просило суд стягнути основний борг у розмірі 9 000,00 Євро, пеню у розмірі 1 386,00 Євро та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Контракту № SE230824 від 23.08.2024 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 13.04.2026 позовну заяву залишено без руху; встановлено Позивачу семиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме надати:

- обгрунтований розрахунок пені, з урахуванням порядку оплати згідно з Інвойсом від 24.10.2024;

- докази курсу НБУ станом на дату позовної заяви, який став еквівалентом при розрахунку суми основного боргу (9 000,00 Євро) та пені (1 386,00 Євро);

- нотаріально посвідчений переклад українською мовою документів, які складені іноземною мовою, а саме: Международная товарно-транспортная накладная CMR № 01, 28.10.2025; лист від 14.01.2026; Packing List № 241025, 24.10.2025; лист від 26.02.2026 14:38; лист від 09.03.2026 13:26.

20.04.2026 від Позивача надійшли заява про усунення недоліків позовної заяви, а також заява про збільшення позовних вимог, в якій він просив суд стягнути з Відповідача основний борг у розмірі 9 000,00 Євро, пеню у розмірі 1 483,70 Євро та судові витрати.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, що є достатнім для прийняття її до розгляду і відкриття провадження у справі.

Враховуючи категорію та складність справи, суд вбачає підстави для її розгляду за правилами загального позовного провадження.

При цьому, статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 366 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про міжнародне приватне право" до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, цей Закон застосовується, зокрема, щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Відповідно до ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Згідно зі ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

При цьому, судом встановлено, що Відповідач у справі є нерезидентом України, який не має свого представництва на території України.

Як вбачається з матеріалів справи, місцезнаходженням Відповідача є: Мерста, Швеція.

Одночасно, судом враховано, що Відповідачем у справі є юридична особа, створена за законодавством Королівства Швеції - Racimo AB.

Також судом взято до уваги те, що пунктом 14.2 Контракту № SE230824 від 23.08.2024 передбачено, що усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають за цим Контрактом або у зв`язку з ним, у тому числі що стосуються його тлумачення, виконання, порушення, припинення або недійсності, не вирішені шляхом переговорів, підлягають вирішенню у Господарському суді за місцем знаходження Продавця.

Згідно з п. 14.3 Контракту № SE230824 від 23.08.2024 правом, яке регулює відносини сторін, що виникли на підставі цього Контракту, є матеріальне і процесуальне право України.

Оскільки ст. 30 Господарського процесуального кодексу України визначена виключна підсудність спорів, суд вважає, що Позивач правомірно звернувся з позовом саме до Господарського суду Дніпропетровської області.

За приписами ст. 367 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Згідно зі ст. 80 Закону України "Про міжнародне приватне право" у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном та повідомлення у належній формі іноземних учасників судового процесу про час і місце розгляду справи регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 (надалі - Конвенція), яка є чинною в Україні згідно із Законом України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 19.10.2000, із заявами та застереженнями.

Україна та Швеція приєднались до зазначеної Конвенції.

Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном (стаття 1 Конвенції).

Разом з цим Конвенція не визначає, які саме документи підлягають врученню. Питання про те, чи повинен певний документ підлягати врученню вирішується законодавством тієї країни, в якій розглядається справа (пункт 47 Практичного керівництва із застосування Конвенції, яке розміщене на сайті Гаазької конференції (далі - Практичне керівництво).

Про це неодноразово зазначав і Верховий Суд (наприклад, п. 3.19 постанови від 15.05.2023 у справі № 914/86/22, п. 37 постанови від 29.04.2022 у справі № 905/830/21).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Позивача надати до суду належним чином (нотаріально) засвідчені переклади на шведську мову цієї ухвали суду, позовної заяви з додатками, заяви про усунення недоліків позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог, прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документі та виклику (повідомлення) про день судового засідання, для вручення Відповідачу відповідно до Конвенції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Судове доручення - це процесуальна дія, що передбачає передачу повноважень суду іншому компетентному органу на вчинення певних процесуальних дій, і саме вона є підставою такого зупинення провадження у справі.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 228 цього Кодексу - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів (пункт 8 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, слід призначити підготовче засідання та зупинити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 12, 176-185, 228, 229, 232-235, 365-368 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

3. Призначити підготовче засідання на 09.07.2026 о 10:00 год.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судових засідань № 3-402, за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1.

4. Запропонувати учасникам справи подати до суду:

Відповідачу - відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст. 165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі;

Позивачу - відповідь на відзив, яка має відповідати вимогам ст. 166 ГПК України, протягом 10 днів з дня одержання відзиву на позовну заяву;

Відповідачу - заперечення, які мають відповідати вимогам ст. 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня одержання відповіді на відзив.

5. Зобов`язати Позивача у строк до 22.05.2026 подати через канцелярію Господарського суду Дніпропетровської області належним чином нотаріально завірені копії перекладу ухвали про відкриття провадження у справі від 27.04.2026, позовної заяви з додатками, заяви про усунення недоліків позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог, прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документі та виклику (повідомлення) про день судового засідання, на шведську мову (2 примірники) для направлення Відповідачу.

6. Звернутись до компетентного органу Королівства Швеції, а саме Ministry of Justice, SE-103 33 Stockholm, Sweden із судовим дорученням про вручення Відповідачу - Racimo AB (BOX 64, 195 22 MARSTA, SWEDEN) ухвали про відкриття провадження у справі від 27.04.2026, позовної заяви з додатками, заяви про усунення недоліків позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог, виклику (повідомлення) про день судового засідання в порядку, передбаченому Гаазькою Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року.

7. У разі якщо виклик (повідомлення) не буде вручено своєчасно Відповідачу, суд враховує це та розгляне справу в день наступного судового засідання 15.10.2026 о 10:00 год., яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судових засідань № 3-402, за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1.

8. Зупинити провадження у справі № 904/1885/26 до надходження відповіді від компетентного органу Міністерства юстиції Швеції на судове доручення Господарського суду Дніпропетровської області про надання правової допомоги, вручення виклику до суду, але не пізніше дня судового засідання.

Роз`яснити учасникам справи, що їх явка в судове засідання не є обов`язковою.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідні заяви по суті справи повинні відповідати вимогам ст.ст. 161-168 ГПК України та мають бути подані у строк, визначений в ухвалі.

Звернути увагу учасників справи, що заяви, клопотання і заперечення при розгляді справи судом подаються за правилами, встановленими ст.ст. 169, 170 ГПК України.

Роз`яснити учасникам справи, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у випадках, передбачених ст. 135 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили 27.04.2026 та в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.І. Красота