ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"27" квітня 2026 р. Справа № 916/1486/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши заяву акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» про видачу судового наказу (вх. №1520/26 від 21.04.2026), пред`явлену до боржника фізичної особи-підприємця Ягенич Олени Анатоліївни,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі Банк) звернулося до господарського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Ягенич Олени Анатоліївни заборгованості за кредитним договором «Кредит «всеБІЗНЕС» № 62 від 06.11.2024, розмір якої станом на 17.04.2026 становить 233 420,50 грн, з яких 199 872,50 грн заборгованість за сумою кредиту (49 932,56 грн прострочена заборгованість, 149 939,94 грн - строкова заборгованість), 33 548,00 грн заборгованість за комісією.

Заявником на підтвердження правомірності заявлених вимог було надано суду, зокрема, договір № 62 від 06.11.2024, за умовами якого боржнику надані кредитні кошти у розмірі 290 000,00 грн строком до 06.11.2027 (день сплати останнього платежу); платіжні інструкції на підтвердження видачі кредиту; копію виписки по рахунку боржника; копію вимоги про погашення простроченої заборгованості №42 від 27.01.2026 у загальному розмірі 224 208,48 грн з доказами направлення вимоги на адресу боржника; розрахунок заборгованості станом на 17.04.2026; типові умови кредитування.

У заяві про видачу судового наказу Банк повідомляє про направлення на адресу боржника вимоги про погашення заборгованості, яка була залишена боржником без відповіді та задоволення. Одночасно заявник повідомляє про прийняте рішення вимагати дострокового повернення крім простроченої заборгованості також і залишку по тілу кредиту.

Розглянувши заяву акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Ягенич Олени Анатоліївни заборгованості у загальному розмірі 233 420,50 грн, господарський суд дійшов наступного висновку.

Приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України врегульовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3-4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Господарський суд зазначає, що за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України). Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не випливає виникнення або порушення права грошової вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права, щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником (зокрема, з метою визначення періоду, який знаходиться в межах позовної давності). Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 ГПК України). Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині, навіть щодо частини вимог, мають місце обставини, які свідчать про відсутність без спірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав. При цьому законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог та право суду видавати судовий наказ в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, так як у протилежному випадку суд, буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить інституту наказного провадження.

Зі змісту кредитного договору №62 від 06.11.2024 можна встановити, що кредитні кошти були видані боржнику на строк до 06.11.2027.

За твердженням Банку право на дострокове повернення коштів було ним реалізовано відповідно до приписів ч. 2 ст. 1050 ЦК України шляхом направлення вимоги №42 від 27.01.2026.

Проте зі змісту доданих до заяви про видачу судового наказу документів, в тому числі, вимоги №42 від 27.01.2026, не вбачається за можливе перевірити обставину реалізації Банком права на дострокове повернення всієї суми кредиту, оскільки вимога не містить посилання на реалізацію Банком такого права.

Суд зазначає, що по тексту вимоги Банк просить погасити прострочену заборгованості згідно графіку погашення коштів за договором №62 від 06.11.2024. При цьому лише зазначення у вимозі всієї суми залишку заборгованості за кредитом не може бути достатнім для висновку про реалізацію Банком передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України права, правовим наслідком реалізації якого є припинення права на нарахування комісії за користування грошовими коштами.

Викладене вище у своїй сукупності дозволяє господарському суду дійти висновку, що з поданої заяви не вбачається порушення права грошової вимоги на загальну суму 233 420,50 грн, а, отже, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу згідно з п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України. При цьому суд звертає увагу заявника, що видача судового наказу про стягнення заборгованості в частині приписами ГПК України не передбачена.

Відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на заявника відповідно до приписів ст. 151 ГПК України у зв`язку з відмовою у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 151- 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити акціонерному товариству «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Ягенич Олени Анатоліївни заборгованості у загальному розмірі 233 420,50 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя С.П. Желєзна