ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" квітня 2026 р. м. Київ Справа № 911/1208/26

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктове господарство ЛТД" від 25.04.2026 (вх. № 9947 від 27.04.2026)
про забезпечення позову
особа, яка може отримати статус учасника справиТовариство з обмеженою відповідальністю "Соснова"
без повідомлення (виклику) заявника та особи, яка може отримати статус учасника справи

встановив:

До Господарського суду Київської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Фруктове господарство ЛТД" з заявою від 25.04.2026 (вх. № 9947 від 27.04.2026) про забезпечення позову до подання позовної заяви, вказавши особу, яка може отримати статус учасника справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Соснова", в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно в сумі 13619049,79 грн, що належать правонаступнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Соснова» (ЕДРПОУ 03753450), Адреса 08423, Україна, Бориспільський р-н, Київська обл., село Соснова).

Подана заява про забезпечення позову не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником.

Подана до суду заява про забезпечення позову підписана представником заявника Шавровим Ігорем Ігоровичем.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Ордер письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до п. 3 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затверджене Рішення Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (далі Положення) в Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України.

Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням (п. 4 Положення).

Згідно з п. 11 Положення ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

У п. 12 Положення встановлено, що ордер містить наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера; прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).

На підтвердження повноважень адвоката на представництво в суді до заяви про забезпечення позову додано ордер від 02.10.2024 серії ВН № 1412352. В ордері зазначено, що адвокат Шавров Ігор Ігорович надає правову допомогу Товариству з обмеженою відповідальністю «Маркетхаус Україна».

В той же час, заявником в заяві вказано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фруктове господарство ЛТД".

Тобто в ордері від 02.10.2024 серії ВН № 1412352 зазначена юридична особа, яку представляє адвокат, яка не є заявником за поданою заявою.

За вказаних обставин, наданий ордер не є належним та допустимим доказом, який посвідчує повноваження адвоката Шаврова І.І. на вчинення дій в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктове господарство ЛТД", зокрема, на підписання ним заяви про забезпечення позову від заявника та відповідно її подання до Господарського суду Київської області.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до пп. 3 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову встановлюється у такому розмірі: 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктове господарство ЛТД" від 25.04.2026 (вх. № 9947 від 27.04.2026) про забезпечення позову подана до Господарського суду Київської області з порушенням зазначених вимог Господарського процесуального кодексу України, оскільки до заяви про забезпечення позову не додано документів, які підтверджують сплату судового збору за подання до Господарського суду Київської області заяви про забезпечення позову у встановлених порядку і розмірі.

Додана до заяви про забезпечення позову квитанція від 22.04.2026 № 3019-5139-6760-6154 про сплату судового збору не є належним та допустимим доказом, який підтверджує сплату судового збору за подання до Господарського суду Київської області заяви про забезпечення позову у встановленому порядку та розмірі, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до заяви, містили відомості про те, за яку саме заяву (скаргу, дію) сплачується судовий збір (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20).

Постановою Правління Національного банку України № 163 від 29.07.2022 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, пунктом 41 якої встановлено, що платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Отже, розрахунковий документ про перерахування судового збору додається до заяви (скарги) і має містити відомості про те, яка саме заява (скарга, дія) оплачується судовим збором.

На офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/) в розділі «судовий збір» зазначено платiжнi реквiзити для перерахування судового збору при зверненні до Господарського суду Київської області та приклад заповнення графи «Призначення платежу» в платіжному документі.

Як доказ сплати судового збору за подання заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Фруктове господарство ЛТД" від 25.04.2026 (вх. № 9947 від 27.04.2026) про забезпечення позову до Господарського суду Київської області заявник подав суду квитанцію від 22.04.2026 № 3019-5139-6760-6154 про сплату судового збору, у розділі призначення платежу якої зазначено: судовий збір Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркетхаус Україна", справа № 911/3125/24 Господарський суд Київської області.

Зазначена квитанція про сплату від 22.04.2026 № 3019-5139-6760-6154 за своїм змістом підтверджує сплату судового збору Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркетхаус Україна" у справі № 911/3125/27, а не за подання до Господарського суду Київської області Товариством з обмеженою відповідальністю "Фруктове господарство ЛТД" заяви про забезпечення позову.

За вказаних обставин, квитанція від 22.04.2026 № 3019-5139-6760-6154 про сплату судового збору не може вважатися належним та допустимим доказом сплати судового збору за подання до Господарського суду Київської області заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктове господарство ЛТД" про забезпечення позову.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що заявником не додано належних та допустимих доказів, які підтверджують сплату судового збору за подання до Господарського суду Київської області заяви про забезпечення позову у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що заяву про забезпечення позову подано Товариством з обмеженою відповідальністю "Фруктове господарство ЛТД" до Господарського суду Київської області без додержання вимог статті 139 Господарського процесуального кодексу України, суд повертає її заявнику.

Керуючись ч. 1, 5 ст. 139, ч. 7 ст. 140 ст. 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктове господарство ЛТД" від 25.04.2026 (вх. № 9947 від 27.04.2026) про забезпечення позову повернути заявнику.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України та пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя Ю.В. Подоляк