РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2026 року м. Чернігівсправа № 927/154/26

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Тарасевич А. М.

Позивач: Управління поліції охорони у Вінницькій області,

, провул. Залізничний, 4, м. Вінниця, 21034

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техавіаком»,

, пр. Миру, буд. 53, офіс 213, м. Чернігів, 14005

Предмет спору: про стягнення 2 029 760,00 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Пономаренко Д. Ю., адвокат;

від відповідача: Колосюк В. А., адвокат,

ВСТАНОВИВ:

Управління поліції охорони у Вінницькій області звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техавіаком», у якому просить стягнути з відповідача 2 029 760,00 грн заборгованості за надані послуги з фізичної охорони об`єкта.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 02.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 31.03.2026 о 10:30 та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.03.2026 була доставлена відповідачу в його Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» 02.03.2026 о 17:14, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву на позов є 18.03.2026.

17.03.2026 представник відповідача через підсистему «Електронний суд» подав до суду заяву, у якій просить суд продовжити строк на подання відзиву на позов на 15 календарних днів.

Ухвалою від 19.03.2026 заяву представника відповідача задоволено частково та продовжено ТОВ «Науково-виробнича компанія «Техавіаком» строк на подання відзиву на позовну заяву на 7 календарних днів.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 23.03.2026 постановлено підготовче засідання 31.03.2026 та усі наступні судові засідання проводити в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).

У підготовче засідання 31.03.2026 з`явились представники позивача та відповідача.

У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території м. Чернігова суд оголосив перерву у підготовчому засіданні, повідомивши про те, що судове засідання буде продовжено після закінчення повітряної тривоги в порядку, визначеному в ухвалі про відкриття провадження у справі, у хронологічному порядку призначення інших справ.

Після закінчення оголошеної перерви представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте подав клопотання про відкладення судового засідання, посилаючись на участь в іншому судовому засіданні, призначеному на 13:30.

Однак доказів на підтвердження зазначених обставин представник відповідача суду не надав.

Відтак суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні 31.03.2026 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 14.04.2026 на 10:00.

Ухвалою суду від 31.03.2026 повідомлено сторін про час та місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті 14.04.2026.

У судове засідання з розгляду справи по суті 14.04.2026 з`явились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 14.04.2026 на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив скорочене рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про фізичну охорону Об`єкта №128525 від 07.03.2025 в частині сплати коштів за надані послуги.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

07.03.2025 Управління поліції охорони у Вінницькій області (далі Охорона) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техавіаком» (далі Замовник) уклали договір про фізичну охорону Об`єкта №128525 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Замовник передає належне йому майно, яке зберігається у відокремлених приміщеннях (будівлях), земельних ділянках, що перераховані у Дислокації (додаток 1 до Договору) об`єкта, що охороняється (далі Об`єкт) під фізичну охорону, а Охорона зобов`язується здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення схоронності цілісності майна Замовника на Об`єкті з метою відвернення безпосередніх посягань на нього, припинення несанкціонованого Замовником доступу сторонніх осіб до майна на Об`єкті, збереження його фізичного стану і забезпечення здійснення Замовником всіх належних йому повноважень щодо майна.

Замовник зобов`язується виконувати передбачені Договором правила майнової безпеки і щомісячно сплачувати Охороні встановлену плату.

Згідно з п. 3.1, 3.2 Договору ціна послуг охорони за цим Договором є договірною і зазначається Сторонами у Розрахунку та Протоколі узгодження договірної ціни (додатки 2, 3 до Договору).

Ціна охоронних послуг за Договором на кожний окремий місяць розраховується Сторонами на підставі Дислокації та Розрахунку (додатки 1, 2 до Договору) відповідно до кількості годин надання цих послуг у кожному окремому місяці та їх вартості.

Пунктом 3.5 Договору передбачено, що оплата за послуги Охорони здійснюється Замовником на умовах попередньої оплати шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Охорони у розмірі, визначеному згідно з пунктом 3.2 Договору.

Перший платіж за Договором у сумі вартості послуг Охорони за перший місяць охорони Об`єкта (2025 року), здійснюється Замовником упродовж 2-х банківських днів після підписання сторонами Договору. Усі наступні платежі за Договором здійснюються Замовником не пізніше 25 числа кожного місяця за цей місяць за реквізитами, вказаними у рахунку на оплату за поточний місяць.

Датою оплати вважається дата зарахування коштів Замовника на банківський рахунок Охорони (п. 3.6 Договору).

Відповідно до п. 4.2.1, 4.2.10, 4.2.11 Договору до обов`язків Замовника належить:

- прийняти послуги Охорони щодо охорони Об`єкта в установлений Сторонами час дії Договору та своєчасно вносити плату за послуги Охорони у визначеному Договором обсязі і строки та за реквізитами, вказаними в отриманих рахунках на оплату за відповідний місяць;

- своєчасно надсилати до Виконавця свого уповноваженого представника для отримання рахунків на оплату, актів виконаних робіт та інших необхідних йому фінансових документів. Будь-яке недотримання Замовником своїх зобов`язань за цим Договором щодо передачі Об`єктів під охорону не є підставою для зміни ним розміру та строків оплати за цим Договором. Підписаний сторонами Акт про надання Послуг є підтвердженням надання Послуг Охорони Замовникові. Акти надаються Охороною до 5 числа місяця, наступного за звітним, Акт про надання Послуг складається і підписується сторонами протягом 5-х робочих днів з дня його отримання. У разі відмови Замовника підписувати Акт надання послуг він вважається підписаним з моменту вручення його поштою Замовнику за адресою, вказаною в Договорі;

- у випадку наявності у Замовника заперечень щодо обсягу послуг, наданих Охороною у звітному місяці, Замовник зобов`язаний протягом трьох днів у письмовій формі надати Охороні свої обґрунтовані заперечення.

Цей договір набуває чинності з моменту підписання Сторонами Акта про виставлення охорони на Об`єкті (додаток 4) для здійснення на ньому заходів охорони і діє до 31.12.2025. Якщо за два місяці до закінчення строку дії Договору жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії Договору, дія Договору вважається продовженою на той самий строк, на тих самих умовах (п. 11.1 Договору).

Додатками №1 та №2 до Договору є Дислокація та Розрахунок, які підписані сторонами.

Відповідно до протоколу узгодженої договірної ціни на здійснення заходів охорони, який є Додатком №3 до Договору, вартість послуг за Договором становить: 210,00 грн за одну годину охорони одним поліцейським; 160,00 грн за одну годину охорони одним працівником воєнізованої охорони.

На підтвердження надання відповідачу послуг з охорони Об`єкта позивач надав акти прийому-здачі наданих послуг: №11-0005654 від 30.09.2025 на загальну суму 417 600,00 грн; №11-0006325 від 31.10.2025 на загальну суму 431 520,00 грн; №11-0007188 від 30.11.2025 на загальну суму 417 600,00 грн; №11-0007705 від 31.12.2025 на загальну суму 431 520,00 грн; №11-0000036 від 31.01.2026 на загальну суму 431 520,00 грн; усього на загальну суму 2 129 760,00 грн.

Вказані акти направлялись відповідачу в електронному вигляді з використанням платформи ПТАХ та були підписані останнім, окрім двох актів - №11-0007188 від 30.11.2025 та №11-0000036 від 31.01.2026.

Позивач надав акт звірки взаємних розрахунків за Договором, у якому зазначено про сплату відповідачем коштів у грудні 2025 року у розмірі 100 000,00 грн. Вказаний акт звірки не підписаний відповідачем.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги у спірний період становить суму 2 029 760,00 грн.

Позивач направив відповідачу претензію №1381-2025 від 15.12.2025, у якій просив в місячний строк з дня її одержання перерахувати заборгованість за надані послуги з охорони у розмірі 849 120,00 грн. Вказана претензія отримана відповідачем 21.12.2025.

Позивач надав додатковий договір до договору про фізичну охорону Об`єкта №128525 від 07.03.2025, у якому зазначено, що він укладений між Управлінням поліції охорони у Вінницькій області та ТОВ «НВК «Техавіаком».

У п. 1 додаткового договору сторони дійшли згоди визначити останнім днем строку надання послуг фізичної охорони Об`єкта за Договором 31.01.2026 (включно).

Цей додатковий договір не містить повної дати, посади та ПІБ підписанта з боку ТОВ «НВК «Техавіаком», а підпис особи, яка підписала додатковий договір від імені Замовника скріплений печаткою іншої юридичної особи - ТОВ «Так Енерджі».

31.01.2026 начальник Управління поліції охорони у Вінницькій області підписав наказ «Про зняття з фізичної охорони об`єкта ТОВ «Наукова-виробнича компанія «Техавіаком», у якому зазначено про зняття з 23:59 31.01.2026 двох цілодобових постів поліції охорони та одного цілодобового посту воєнізованої охорони за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Якимівка; бухгалтерії УПО припинити нарахування коштів з 01.02.2026.

Відповідач доказів сплати спірних коштів позивачу суду не надав.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинна 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення заборгованості за договором про фізичну охорону Об`єкта №128525 від 07.03.2025, який за правовою природою є договором про надання послуг охорони.

До зобов`язань, що виникають та існують на підставі договору охорони застосовуються відповідні положення глави 63 «Послуги. Загальні положення» та глави 66 «Зберігання» Цивільного кодексу України, одним із спеціальних видів якого згідно із параграфом 3 цієї глави є договір охорони.

Згідно із частиною 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (частина 2 статті 901 ЦК України).

За приписами частини 2 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 978 ЦК України за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Отже, договір охорони за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх (синалагматичних), консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У даних правовідносинах на виконавця (охоронця) покладено обов`язок надавати послугу недоторканості майна (особи), яке йому передане під охорону та надано право на одержання відповідної щомісячної плати, тоді як замовник як володілець такого майна (особа, яку охороняють), у свою чергу, зобов`язаний сплачувати виконавцю (охоронцю) обумовлену щомісячну плату за надані послуги.

Вказаний договір посідає окреме місце серед інших видів договорів, передбачених цивільним законодавством. Специфічність природи договору охорони, враховуючи його віднесення до одного з видів договорів послуг, полягає в особливості об`єкта договору, яким є послуги нематеріального характеру, що нерозривно пов`язані з особистістю виконавця результат діяльності якого (надання послуг) немає оречевленого (матеріального) змісту, оскільки сама послуга споживається у процесі її надання. Визначальною ознакою при наданні послуг є сама діяльність виконавця, оскільки при послугах продається не сам результат, а дії, які до нього призвели, так як в силу самого характеру послуги досягнення результату виконавцем не гарантується.

Законодавець презюмує оплатність договору охорони, залишаючи при цьому за сторонами право погодити розмір відповідної плати, яка проводиться за фактично надані послуги якщо сторони не домовились про інше.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановив суд, 07.03.2025 позивач (Охорона) та відповідач (Замовник) уклали договір про фізичну охорону Об`єкта №128525, за умовами якого Охорона зобов`язалась здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення схоронності цілісності майна Замовника на Об`єкті, а Замовник - щомісячно сплачувати Охороні встановлену плату.

Пунктом 11.1 Договору передбачено, що він діє до 31.12.2025. Водночас, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу про припинення дії Договору за два місяці до закінчення цього строку, його дія вважається продовженою на той самий строк і на тих самих умовах.

Письмових повідомлень сторін про припинення Договору матеріали справи не містять, а отже цей договір був пролонгованим та діяв у спірному періоді.

Щодо наданого позивачем додаткового договору до договору про фізичну охорону Об`єкта № 128525 від 07.03.2025, яким визначено останнім днем строку надання послуг фізичної охорони 31.01.2026 (включно), суд зазначає таке.

Як встановив суд, зазначений додатковий договір має істотні недоліки щодо його оформлення, а саме: не містить повної дати підписання, посади та ПІБ підписанта з боку ТОВ «НВК «Техавіаком». Крім того, підпис особи, яка підписала додатковий договір від імені Замовника, скріплений печаткою іншої юридичної особи - ТОВ «Так Енерджі», яка не є стороною договору про фізичну охорону Об`єкта № 128525 від 07.03.2025.

Наявність відбитку печатки сторонньої юридичної особи та відсутність посади та ПІБ підписанта з боку ТОВ «НВК «Техавіаком» ставить під сумнів дійсність волевиявлення на укладення цього додаткового договору саме відповідачем.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що наданий додатковий договір не може вважатися укладеним між позивачем та відповідачем.

Разом з тим, позивач надав наказ від 31.01.2026 «Про зняття з фізичної охорони об`єкта ТОВ «Наукова-виробнича компанія «Техавіаком», за змістом якого Управління охорони поліції у Вінницькій області припинило надавати відповідачу послуги з охорони, починаючи з лютого 2026 року.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за Договором у період з вересня 2025 року по січень 2026 року на загальну суму 2 029 760,00 грн позивач надав акти прийому-здачі наданих послуг: №11-0005654 від 30.09.2025; №11-0006325 від 31.10.2025; №11-0007188 від 30.11.2025; №11-0007705 від 31.12.2025; №11-0000036 від 31.01.2026, з яких акти №11-0007188 від 30.11.2025 та №11-0000036 від 31.01.2026 на загальну суму 849 120,00 грн не підписані відповідачем.

Зазначені акти №11-0007188 від 30.11.2025 та №11-0000036 від 31.01.2026 були направлені та доставлені відповідачу з використанням платформи ПТАХ, проте останній їх не підписав, мотивованої відмови від їх підписання або заперечень щодо обсягу наданих послуг у встановлені Договором строки не надав, що свідчить про прийняття ним послуг у повному обсязі.

Крім того, суд враховує, що пунктом 3.5 Договору передбачено здійснення оплати послуг на умовах попередньої оплати, тобто відповідач повинен був сплатити позивачу кошти ще до складання та направлення актів прийому-здачі наданих послуг.

Таким чином, відсутність підписаних актів не може слугувати підставою для відмови від оплати, оскільки обов`язок щодо її здійснення виник у відповідача раніше, ніж були складені зазначені акти.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 762 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив позивачу плату за надані послуги охорони у встановлений у Договорі строк, господарський суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості у розмірі 2 029 760,00 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, з урахуванням зазначених положень, а також з огляду на обставини подання позивачем позовної заяви через підсистему «Електронний суд», розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання цього позову, становить 24 357,12 грн (2 029 760,00*1,5%*0,8).

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 24 357,12 грн.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техавіаком» (, пр. Миру, буд. 53, офіс 213, м. Чернігів, 14005) на користь Управління поліції охорони у Вінницькій області (, провул. Залізничний, 4, м. Вінниця, 21034) 2 029 760,00 грн заборгованості за надані послуги та 24 357,12 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Шморгуна В. В., відповідно до ч. 4 ст. 116 ГПК України повне рішення складено 28.04.2026.

Суддя В. В. Шморгун