ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026 Справа № 914/2775/25

Господарський суд Львівської області у складі головуючої судді Бургарт Т.І., розглянувши матеріали заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мажура» Шабана Василя Гениковича

про прийняття додаткового рішення у справі № 914/2775/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейна фабрика «Довіра» (77500, Івано-Франківська обл., Долинський р-н, м. Долина, вул. Обліски, буд.117; );

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мажура» (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Міцкевича Адама, буд.7, кв.7; );

про: визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

за участю: представники сторін не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Швейна фабрика «Довіра» (далі також ТзОВ «Швейна фабрика «Довіра») звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мажура» (далі також ТзОВ «Мажура») про визнання протиправним рішення та скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 26 січня 2026 року в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейна фабрика «Довіра» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мажура» відмовлено.

30 січня 2026 року від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі (вх. №444/26), відповідно до якого представник відповідача просить стягнути з ТзОВ «Швейна фабрика «Довіра» 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 03 лютого 2026 року заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду з одночасним наданням позивачу п`яти днів з дня отримання ухвали для подання пояснень щодо вимог заяви.

Аргументи учасників справи

Аргументи заявника

Відповідач зазначає, що у зв`язку з розглядом даної справи ним понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн, які, на його думку, підлягають відшкодуванню за рахунок позивача. На підтвердження понесення таких витрат відповідач посилається на укладений 19 вересня 2025 року договір про надання правової допомоги з адвокатом Шабаном Василем Гениковичем, а також на факт надання останнім правничих послуг у межах розгляду справи № 914/2775/25. Відповідач вказує, що зазначені витрати є фактично понесеними, пов`язаними з розглядом цієї справи та обґрунтованими з огляду на характер і обсяг наданої правничої допомоги, у зв`язку з чим просить суд вирішити питання про їх розподіл відповідно до вимог процесуального закону..

Аргументи позивача

Позивач не скористався правом для подання письмових пояснень щодо вимог заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

Суд зазначає, що ухвалу суду від 03 лютого 2026 року про прийняття заяви до розгляду позивачем отримано 04 лютого 2026 року в його електронному кабінеті, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (т.2, а.с.48).

Однак позивач не подав до суду письмових пояснень, не висловив своєї правової позиції щодо заявлених вимог, у тому числі не надав заперечень або зауважень стосовно поданих відповідачем доказів на підтвердження вимог заяви, не оспорив заявлені відповідачем обставини та розрахунки, а також не заперечив проти заявленого розміру витрат чи порядку їх стягнення.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення за наявними у матеріалах справи документами.

Обставини, встановлені судом

19 вересня 2025 року між ТзОВ «Мажура» та адвокатом Шабаном Василем Гениковичем укладено договір про надання правової допомоги. Того ж дня на виконання умов договору про надання правової допомоги сторонами укладено також договір про надання юридичних послуг.

За умовами пункту 1.1. договору про надання правової допомоги адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо:

- надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань;

- складання звернень (заяв, скарг, пропозицій)та інших документів правового характеру;

- складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документі відповідно до вимог процесуального законодавства);

- представлення та захист інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах Державної фіскальної служби України та всіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України з будь-яких питань.

Відповідно до пункту 3.1. договору, розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами на умовах та положеннях договору про надання юридичних послуг від 19 вересня 2025 року.

Відповідно до пункту 1.1. договору про надання юридичних послуг від 19 вересн 2025 року адвокат приймає на себе зобов`язання надавати замовнику наступні послуги з юридично-правового забезпечення діяльності, а саме:

- консультації в галузі чинного законодавства України, що стосуються діяльності замовника, надання відповідних довідок та аналізу нормативно-правових актів;

- представництво інтересів та захист прав замовника в судах, державних та інших органах (податкових, реєстраційних та інших органах, органах місцевого самоврядування, у відносинах із фізичними та юридичними особами);

- підготовка та складання правових документів, запитів, заяв тощо;

- участь у проведенні переговорів та укладенні замовником правочинів;

- інші юридичні послуги.

Пунктом 1.2. договору про надання юридичних послуг, конкретний обсяг послуг, які надаватимуться замовнику за цим договором визначається за погодженням сторін на підставі усного чи письмового замовлення замовника. Опис правових послуг, які виконавець зобов`язаний надати або надав замовнику, також може визначатися в замовленні замовника, погодженому із виконавцем, надалі замовлення замовника, або в додатковому договорі сторін, який становить невід`ємну частину цього договору, або в акті наданих послуг, підписаному сторонами.

За надання послуг, передбачених предметом цього договору, замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі, який визначається сторонами в укладеній ними додатковому договорі, який становить невід`ємну частину цього договору, або в акті надання послуг, або в замовленні замовника, погодженому виконавцем (пункт 3.1. договору про надання юридичних послуг).

Окрім того, 28 січня 2026 року між ТзОВ «Мажура» та адвокатом Шабаном В.Г. складено акт надання послуг, відповідно до якого послуги, передбачені пунктом 1.1. договору надані якісно та в належному обсязі, згідно з умовами зазначеного вище договору, а саме:

-правова допомога щодо представництва інтересів та захисту прав замовника у спорі ТзОВ «Швейна фабрика «Довіра» в судовому порядку у справі суду першої інстанції за № 914/2775/25 Господарського суду Львівської області.

Окрім того, у акті сторони підтвердили відсутність претензій одна до одної за надані послуги та визначали фіксований розмір винагороди у сумі 20 000,00 грн.

Пунктом 3.3. договору про надання юридичних послуг, оплата послуг виконавця здійснюється замовником протягом 3-х банківських днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг, якщо інше не передбачено додатковим договором сторін або замовленням замовника, погодженому виконавцем.

29 січня 2026 року ТзОВ «Мажура» здійснено оплату за правову допомогу згідно з договору надання послуг від 19 вересня 2025 року у сумі 20 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1478.

Також, на підтвердження повноважень Шабана Василя Гениковича у матеріалах справи містяться копія довіреності від 25 січня 2026 року; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001439 від 04 квітня 2019 року.

Оцінка суду

У статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу та кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Суд зазначає, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 132 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. ч. 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про наявність/відсутність підстав для задоволення відповідної заяви відповідача, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Поряд з цим згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Отже, право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 908/574/20, від 18 лютого 2025 року у справі № 910/2990/24, від 18 березня 2025 року у справі № 910/3675/24.

У зв`язку з вищенаведеним, суд зазначає, що у справі № 914/2775/25 ТзОВ «Мажура» не подало попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат разом із першою заявою по суті спору.

Водночас така обставина сама по собі не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 922/676/21. Так, Верховний Суд зазначив, що зі змісту частини 2 статті 124 ГПК України очевидно вбачається те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Суд наголошує, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 922/676/21, від 18 січня 2022 року у справі № 910/2679/21.

Враховуючи наведені висновки Верховного Суду, судом при вирішенні питання про відшкодування витрат відповідача на правничу допомогу надано достатньо часу позивачу для підготовки та надання своїх пояснень для спростування доводів заяви відповідача, у зв`язку з чим неподання відповідачем попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат разом із першою заявою по суті спору не призвело до порушення процесуальних прав позивача та не вплинуло на можливість останнього реалізувати своє право на подання заперечень щодо заявлених до відшкодування витрат.

Разом з тим, застосування відповідних положень статті 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 20 лютого 2026 року у справі № 906/1105/22.

Суд враховує, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що неподання ТзОВ «Мажура» попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат разом із першою заявою по суті спору саме по собі не позбавляє його права на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та не зумовлює автоматичної відмови у їх стягненні.

Окрім того, суд зазначає, що у подальшому відповідачем до закінчення судових дебатів було заявлено про намір стягнення витрат на професійну правничу допомогу та повідомлено про їх орієнтовний розмір у сумі 20 000,00 грн.

Після ухвалення рішення суду відповідачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. № 444/26 від 30 січня 2026 року), до якої додано належні докази на підтвердження понесених витрат, а саме: договір про надання правничої допомоги, договір про надання юридичних послуг, акт надання послуг від 28 січня 2026 року, в якому сторонами погоджено та підтверджено фіксований розмір винагороди у сумі 20 000,00 грн, а також платіжну інструкцію про сплату зазначеної суми.

Отже, відповідач подав заяву про ухвалення додаткового рішення та належні докази на підтвердження понесених витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, тобто з дотриманням строку, встановленого частиною 8 статті 129 ГПК України.

Разом з тим, позивач не скористався наданим йому процесуальним правом подати заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 03 лютого 2026 року позивачу було запропоновано протягом п`яти днів з дня отримання ухвали подати письмові пояснення щодо вимог заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення. Вказану ухвалу позивач отримав 04 лютого 2026 року в електронному кабінеті, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, суд зазначає, що позивач мав достатній процесуальний строк для підготовки і подання своїх заперечень.

Крім того, заява про ухвалення додаткового рішення з доданими до неї доказами (договором, актом надання послуг, платіжною інструкцією) була надіслана відповідачем позивачу, що свідчить про обізнаність останнього зі змістом вимог та їх документальним обґрунтуванням.

Таким чином, позивач мав реальну та достатню можливість висловити свою позицію, подати заперечення щодо розміру витрат, заявити клопотання про їх зменшення з підстав неспівмірності або необґрунтованості, однак таким правом не скористався.

Разом з тим, попри відсутність заявленого позивачем клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Здійснивши оцінку наведених у частині 5 статті 129 ГПК України критеріїв, суд враховує, що дана справа не є справою підвищеної складності ані з огляду на характер спірних правовідносин, ані з огляду на обсяг та специфіку доказової бази.

Суд зазначає, що предметом доказування є встановлення наявності або відсутності порушень корпоративних прав позивача міноритарного акціонера ПрАТ «Борислав-Спецодяг» у зв`язку зі здійсненням приватним нотаріусом Лаганяк Р.І. державної реєстрації права власності ТзОВ «Мажура» на об`єкт нерухомого майна за договором купівлі-продажу №326 від 22 липня 2024 року та державної реєстрації прав і їх обтяжень (рішення №74233591 від 23.07.2024).

Отже, у даній справі спір зводився переважно до перевірки правомірності вчинення реєстраційних дій приватним нотаріусом та оцінки наявності чи відсутності порушення корпоративних прав позивача як міноритарного акціонера у зв`язку з переходом права власності на об`єкт нерухомого майна товариства.

У справі не призначалися судові експертизи, не досліджувалися складні технічні чи спеціальні питання. Правова кваліфікація спірних відносин здійснювалася в межах усталеної судової практики та норм чинного законодавства. Окрім того, суд зазначає, що всього було проведено сім судових засідань, однак частина з них відкладалася у зв`язку з організаційними або технічними обставинами.

Водночас під час розгляду справи позивач у своїх поясненнях визнав, що єдиною підставою звернення з позовом став факт допущення технічної описки нотаріусом у реєстраційних документах, яка надалі була виправлена самим нотаріусом і станом на день розгляду справи предмет спору був фактично відсутній.

Суд враховує також, що дана справа не становила значного публічного інтересу, не мала резонансного характеру та не була пов`язана із захистом прав невизначеного кола осіб чи вирішенням принципових правових проблем. Також матеріалами справи не підтверджено, що її результат міг істотно вплинути на ділову репутацію сторін понад звичайні наслідки господарського спору.

З урахуванням наведеного суд дійшов до висновку, що спір не потребував великого обсягу правничої роботи. Ці обставини підлягають врахуванню при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу з огляду на їх розумність, співмірність і пропорційність до предмета спору.

Крім цього, суд зазначає, що поданий відповідачем акт надання правничих послуг від 28 січня 2026 року містить відомості про вид наданої правничої допомоги, а саме представництво інтересів та захист прав відповідача у спорі з ТзОВ «Швейна фабрика «Довіра» у межах розгляду справи № 914/2775/25 у Господарському суді Львівської області, а також підтверджує належне та повне виконання адвокатом умов договору про надання правової допомоги.

Суд враховує, що адвокат Шабан Василь Геникович в межах представництва інтересів відповідача у справі № 914/2775/25 у Господарському суді Львівської області підготував та подав суду відзив на позов та клопотання про витребування доказів (т. 1 а.с. 103-109, 154-155) та брав участь у судових засіданнях під час розгляду справи.

Крім того, актом зафіксовано узгоджений сторонами фіксований розмір винагороди у сумі 20 000,00 грн та відсутність взаємних претензій щодо обсягу і якості наданих послуг, що у сукупності дає змогу ідентифікувати характер, обсяг та вартість правничої допомоги з метою вирішення питання про розподіл судових витрат.

У контексті вказаних обставин зауважує, що у постанові 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що частина третя статті 126 ГПК України не визначає конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Крім того, у постанові від 09.12.2021 у справі № 922/3812/19 Верховний Суд виснував, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, має значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Таким чином, попри відсутність заперечень відповідачів щодо розміру стягнення правової допомоги, враховуючи складність справи, характер, обсяг та зміст наданих адвокатом послуг, час, необхідний для надання відповідних послуг, обставини даної справи, суд, керуючись критеріями реальності (дійсності та необхідності) наданих послуг, пов`язаності цих послуг із розглядом справи, співмірності та розумності їх розміру, доходить висновку, що розумним та справедливим розміром витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача в користь відповідача є 10`000,00 грн.

У зв`язку з вищенаведеним, керуючись ст. ст. 74, 76-80, 126, 129, 170, 221, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мажура» Шабана Василя Гениковича про ухвалення додаткового рішення у справі № 914/2775/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейна фабрика «Довіра» (77500, Івано-Франківська обл., Долинський р-н, м. Долина, вул. Обліски, буд.117; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мажура» (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Міцкевича Адама, буд.7, кв.7; ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

3. В задоволенні решти вимог відповідача відмовити.

4. Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтями 253-259 ГПК України.

6. Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

7. Повне додаткове рішення складене 28 квітня 2026 року.

Суддя Бургарт Т.І.