УХВАЛА

м. Київ

27.04.2026Справа № 910/9063/22

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши

заяву Комунального підприємства «Харківводоканал»

про відвід судді

у справі № 910/9063/22

за заявою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича

за участю Комунального підприємства «Харківводоканал»

про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

про стягнення 1 294 237 380,37 грн

Без виклику представників сторін,

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до суду з позовом до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення 1 294 237 380,37 грн, з яких 509 405 713,94 грн основний борг, 110 383 925,17 грн пеня, 518 584 265,97 штраф, 131 834 558,54 грн інфляційні втрати та 24 028 916,77 грн 3% річних.

Господарський суд міста Києва рішенням від 18.07.2023 у справі № 910/9063/22, яке залишив без змін Північній апеляційний господарський суд постановою від 05.03.2025, позов задовольнив частково; стягнув з ДП "Укрінтеренерго" на користь НЕК "Укренерго" 482 024 394,77 грн основного боргу, в іншій частині відмовив.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 у справі № 910/9063/22 31.03.2025 видано відповідний наказ.

Верховний Суд постановою від 12.11.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 у справі № 910/9063/22 скасував у частині стягнення боргу в сумі 43 290 501,15 грн, 110 383 925,17 грн пені, 518 584 265,97 штрафу, 131 834 558,54 грн інфляційних втрат та 24 028 916,77 грн, 3% річних, а справу в цій частині направив на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.11.2025 прийняв справу № 910/9063/22 до провадження в частині вимог щодо стягнення боргу в сумі 43 290 501,15 грн, 110 383 925,17 грн пені, 518 584 265,97 штрафу, 131 834 558,54 грн інфляційних втрат та 24 028 916,77 грн, 3% річних.

27.11.2025 від Міністерства юстиції України до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява, в якій заявник просив надати дозвіл щодо звернення стягнення на грошові кошти Комунального підприємства «Харківводоканал» (, адреса: 61052, Україна, Харківська обл., місто Харків, вулиця Конторська, будинок 90) з метою виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/9063/22 від 31.03.2025 про стягнення Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, ) 438 733 893,62 грн. основного боргу, 330 397,35 грн. витрат по сплаті судового збору та з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.12.2025 у справі № 910/9063/22, яку залишив без змін Північний апеляційний господарський суд постановою від 19.01.2026, заяву головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншій особі, яка має заборгованість перед боржником задовольнив частково. Звернув стягнення на грошові кошти, що належать КП "Харківводоканал" та яке має заборгованість перед ДП "Укрінтеренерго", з метою виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/9063/22 від 31.03.2025 про стягнення з ДП "Укрінтеренерго" на користь НЕК "Укренерго" 423 335 412,13 грн основного боргу, 330 397,35 грн витрат зі сплати судового збору та з урахуванням виконавчого збору і витрат виконавчого провадження; в іншій частині вимог - відмовив.

КП "Харківводоканал" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив: ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 у справі № 910/9063/22 скасувати; ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 у справі № 910/9063/22 про відмову у долученні доказів до матеріалів справи скасувати; ухвалити у цій справі нове рішення про відмову у задоволенні звернення державного виконавця про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншій особі, яка має заборгованість перед боржником.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 25.03.2026 Касаційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал" задоволено частково. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 у справі № 910/9063/22 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2026 матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 у справі № 910/9063/22 були передані на розгляд судді Павленку Є.В.

Ухвалою від 06.04.2026 задоволено самовідвід судді Павленка Є.В., оскільки передача матеріалів оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 у справі № 910/9063/22 за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення 1 294 237 380,37 грн у частині заяви головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншій особі, яка має заборгованість перед боржником на розгляд судді Павленку Є.В. не узгоджується з приписами частини 1 статті 36 ГПК України, пунктів 2.3.39.2., 2.3.39.10. Положення, пункту 4.2. Засад.

Відповідно до протоколу від 06.04.2026 передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.04.2026, матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 у справі № 910/9063/22 передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2026 розгляд заяви державного виконавця призначено у судовому засіданні на 07.05.26 о 12:20 год.

23.04.2026 від Комунального підприємства "Харківводоканал" до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява про відвід судді Привалова А.І., яка обгрунтована наявністю сумнівів у заявника в неупередженності та об`єктивності судді, оскільки судді Привалов А.І. вже розглядав дану заяву по суті та висловлював свою правову позицію з по цій заяві по суті.

Розглянувши заяву Комунального підприємства "Харківводоканал" про відвід судді, суд дійшов про її обгрутованість з наступних обставин.

У ч.ч. 1, 9 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України вказано, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

У ч. 2 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу (ч. 3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно Європейської Хартії "Про закон "Про статус суддів" судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п.п. 2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Означеним пунктом до таких випадків віднесено, зокрема, те, що у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982р. Європейський суд з прав людини, встановивши порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

У п. 132 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гарабін проти Словаччини" (Harabin v. Slovakia) від 20 лютого 2013 року зазначено, що існування національних процедур для забезпечення неупередженості, а саме правил, що регулюють відвід судді, є важливим фактором. Такі правила виявляють особливу увагу національного законодавства до усунення всіх обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді чи суду і є спробою забезпечити неупередженість, усуваючи причини таких сумнівів. На додаток до забезпечення відсутності упередженості як такої, ці правила спрямовані на усунення будь-яких проявів упередженості і таким чином слугують зміцненню довіри громадськості до суду.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду".

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими" (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Як убачається з ухвали Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 у справі №910/9063/22, заява державного виконавця була вирішена судом по суті заявлених вимог, судом оцінювалися і досліджувалися доводи учасників справи щодо правомірності звернення стягнення на грошові кошти, що належать КП "Харківводоканал" та яке має заборгованість перед ДП "Укрінтеренерго", з метою виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/9063/22 від 31.03.2025 про стягнення з ДП "Укрінтеренерго" на користь НЕК "Укренерго" 423 335 412,13 грн основного боргу, 330 397,35 грн витрат зі сплати судового збору та з урахуванням виконавчого збору і витрат виконавчого провадження.

За наведених вище обставин, враховуючи, що суддею Приваловим А.І. висловлено думку щодо дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та доцільності вчинення певних виконавчих дій щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/9063/22 від 31.03.2025, з метою забезпечення довіри учасників справи №910/9063/22 в частині розгляду заяви державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншій особі - КП «Харківводоканал» до судових рішень, постановлених суддею, та з метою недопущення будь-яких сумнівів у учасників справи чи інших осіб щодо безсторонності та об`єктивності судді, відвід судді Привалова А.І. підлягає задоволенню.

У відповідності до частини 1 статті 40 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

Таким чином, заява державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншій, подана в порядку ст. 336 ГПК України, після задоволення заяви про відвід судді підлягає передачі уповноваженому працівнику Господарського суду міста Києва для вирішення питання про повторний автоматичний розподіл справи.

Керуючись приписами ст.ст. 11, 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Комунального підприємства "Харківводоканал" про відвід судді Привалову А.І. від розгляду заяви державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншій особі (зареєстрована за вх. №3825/26) у справі №910/9063/22 - задовольнити.

2. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 у справі № 910/9063/22 за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення 1 294 237 380,37 грн у частині заяви головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Р.А. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншій особі, яка має заборгованість перед боржником передати уповноваженій особі для вирішення питання про повторний автоматичний розподіл справи.

3. Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.І. Привалов