ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" квітня 2026 р. Справа № 924/106/24 (924/336/26)

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., розглянувши матеріали

за позовом Приватного підприємства "Асгард-ТК", м. Хмельницький в особі ліквідатора Козирицького Андрія Сергійовича

до Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", м. Київ

про стягнення 11606352,88 грн., з яких: 8878666,42 грн. - заборгованість (сплачені лізингові платежі), 2114693,60 грн. - інфляційні втрати, 612992,86 грн. - 3% річних

в межах справи №924/106/24 про банкрутство Приватного підприємства "Асгард-ТК"

встановив:

30.03.2026 до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Асгард-ТК" в особі ліквідатора Козирицького Андрія Сергійовича до Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про стягнення 11606352,88 грн., з яких: 8878666,42 грн. - заборгованість (сплачені лізингові платежі), 2114693,60 грн. - інфляційні втрати, 612992,86 грн. - 3% річних в межах справи №924/106/24 про банкрутство Приватного підприємства "Асгард-ТК".

Ухвалою суду від 01.04.2026 вказану позовну заяву залишено без розгляду, встановлено строк для усунення недоліків, а саме зазначено про необхідність: надати обґрунтований розрахунок суми заборгованості в розмірі 8878666,42 грн.; зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

06.04.2026 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків від 03.04.2026, в якій відображено здійснення лізингових платежіва на загальну суму 8878666,42 грн, надано розрахунок зазначеної суми заборгованості, надано інформацію щодо наявності оригіналів документів, поданих до позовної заяви.

Листом від 07.04.2026 за підписом в.о. керівника господарського суду області було повідомлено ПП "Асгард-ТК" в особі ліквідатора Козирицького Андрія Сергійовича про відкладення розгляду заяви позивача про усунення недоліків позовної заяви у зв`язку з відпусткою судді Танасюк О.Є.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві Приватне підприємство "Асгард-ТК" просило відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі. В обґрунтування поданого клопотання заявник посилався на критичний майновий стан ПП "Асгард-ТК", безрезультатні спроби ліквідатора стягнути дебіторську заборгованість та здійснити продаж майна банкрута на аукціоні, наголошував, що станом на день подання позовної заяви ПП "Асгард-ТК" є банкрутом щодо якого відкрита ліквідаційна процедура, банкрут не має будь-якого рухомого та нерухомого майна, має тяжкий майновий стан та фінансову неспроможність сплатити судовий збір, а дії ліквідатора направлені на формування ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів. При цьому, посилався, зокрема, на ст. 6 Конвенції, правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 21.01.2026 справі №925/1293/19, від 14.01.2021 у справі №940/2276/18, Верховного Суду у постанові від 12.05.2025 у справі №910/14968/22 (910/6426/24).

03.04.2026 до суду надійшли заперечення АТ "КБ "Приватбанк" від 02.04.2026 на клопотання про відстрочення сплати судового збору, в яких зазначало, що положення пунктів статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення п. 3 ч. 1 цієї статті можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Відтак, підстави, наведені у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є вичерпними при вирішенні питання про відстрочення/розстрочення сплати судового збору або звільнення від такої сплати. Також АТ "КБ "Приватбанк" звернув увагу, що в ухвалах від 22.09.2025 та від 21.10.2025 у справі №924/517/24 Верховний Суд вказав, що оскільки ПП "Асгард-ТК" перебуває у судовій процедурі ліквідації, то п. 4 ч. 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" не може бути підставою для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору. При цьому, предметом спору не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Ухвалою суду від 16.04.2026 було відмовлено у задоволенні клопотання ліквідатора Приватного підприємства "Асгард-ТК" арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у даній справі; позовну заяву Приватного підприємства "Асгард-ТК" в особі ліквідатора Козирицького Андрія Сергійовича до Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про стягнення 11606352,88 грн., з яких: 8878666,42 грн. - заборгованість (сплачені лізингові платежі), 2114693,60 грн. - інфляційні втрати, 612992,86 грн. - 3% річних в межах справи №924/106/24 про банкрутство Приватного підприємства "Асгард-ТК" залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків до 27.04.2026, але не пізніше десяти днів з дня вручення даної ухвали, а саме для надання доказів сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 139276,23 грн.

Зазначена ухвала була доставлена до електронного кабінету Приватного підприємства "Асгард-ТК" 16.04.2026 о 18:34 год. та до електронного кабінету арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича 16.04.2026 о 18:37 год., що підтверджується довідками Господарського суду Хмельницької області про доставку електронного листа від 17.04.2026.

24.04.2026 до суду надійшла заява ліквідатора Приватного підприємства "Асгард-ТК" арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича від 23.04.2026 про усунення недоліків, в якій зазначає, що ліквідатором в якості обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору надано ряд доказів, які підтверджуються неможливість сплати судового збору до ухвалення рішення по даній справі, такі як: фінансова звітність малого підприємства за 2023р., яка підтверджує критичність майнового стану підприємства; докази вжиття заходів щодо повернення сум дебіторської заборгованості банкруту; докази вжиття заходів щодо продажу майна банкрута на аукціоні для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів; виписки по особовому рахунку боржника та відповіді банківських установ; Акт №1 про результати інвентаризації грошових коштів від 30.01.2025р., згідно якого встановлено загальну суму грошових коштів в розмірі 0,00 грн. Отже, станом на день подання позовної заяви ПП "Асгард-ТК" є банкрутом щодо якого відкрита ліквідаційна процедура, банкрут не має будь-якого рухомого та нерухомого майна, має тяжкий майновий стан та фінансову неспроможність сплатити судовий збір, а дії ліквідатора направлені на формування ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів.

Ліквідатор додатково звертає увагу суду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 21.01.2026 у справі №925/1293/19, правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12.05.2025 у справі № 910/14968/22 (910/6426/24), практику ЄСПЛ.

Вважає, що з урахуванням суб`єктного складу сторін, характеру спірних правовідносин та внесених змін до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ухвала Верховного Суду від 21.10.2025 у справі №924/517/24, відповідно до змісту якої Суд посилається на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 не може бути застосована у даній справі.

З огляду на викладене, просить вважати вимоги ухвали Господарського суду Хмельницької області від 16.04.2026 у справі № 924/106/24 (924/336/26) про залишення позовної заяви без руху та усунення недоліків виконаними; відстрочити ліквідатору Приватного підприємства "Асгард-ТК" арбітражному керуючому Козирицькому А.С. сплату судового збору за подання даної позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі; прийняти до розгляду позовну заяву ліквідатора Приватного підприємства "Асгард-ТК" арбітражного керуючого Козирицького А.С. до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про стягнення заборгованості, в межах провадження у справі № 924/106/24 про банкрутство Приватного підприємства "Асгард-ТК".

27.04.2026 до суду надійшло клопотання АТ КБ "Приватбанк" від 24.04.2026 про повернення позовної заяви, оскільки заява ліквідатора Козирицького А.С. про усунення недоліків не містить доказів сплати судового збору на виконання вимог ухвали суду, а фактично є повторним клопотанням про відстрочення його сплати, у задоволенні якого суд вже відмовив. Зауважує, що в заяві про усунення недоліків від 23.04.2026 ліквідатор лише підтвердив, що в даному випадку не підлягає застосуванню відстрочення сплати судового збору, оскільки матеріали справи підтверджують відсутність у ліквідатора здатності сплатити судовий збір і після спливу строку відстрочення.

Законодавством України однією з умов розгляду справи судом визначено сплату судового збору у розмірі та у випадках, визначених законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється, у тому числі, за подання до суду позовної заяви. Розміри ставок судового збору визначені у статті 4 цього Закону.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або

2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або

4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

Аналіз наведених положень статті 8 Закону України "Про судовий збір" дає підстави для висновку про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для (1) відстрочення (за умов, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір") або (2) розстрочення сплати судового збору, (3) зменшення його розміру чи (4) звільнення сторони від сплати такого. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.04.2026 у справі №904/5502/25.

При цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження підстав для звільнення або відстрочення / розстрочення / зменшення сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору ліквідатор ПП "Асгард-ТК" посилається на критичний майновий стан позивача, на підтвердження чого надано фінансову звітність малого підприємства за 2023 рік, відповіді банків про відсутність коштів на рахунках. Також зазначає про безрезультатні спроби ліквідатора стягнути дебіторську заборгованість та здійснити продаж майна банкрута на аукціоні, на підтвердження чого надано претензії ліквідатора про сплату боргу до боржників та протоколи про результати аукціонів. Зазначає, що вказані обставини свідчать про неможливість та утруднення у здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, а його несплата при поданні позову порушує сутність права позивача на доступ до суду. Наголошує, що станом на день подання позовної заяви ПП "Асгард-ТК" є банкрутом щодо якого відкрита ліквідаційна процедура, банкрут не має будь-якого рухомого та нерухомого майна, має тяжкий майновий стан та фінансову неспроможність сплатити судовий збір, а дії ліквідатора направлені на формування ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі "Княт проти Польщі" (Kniat v. Poland) від 26.07.2005, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" (Jedamski and Jedamska v. Poland) від 26.07.2005, пункти 63, 64).

Матеріали позову свідчать, що у ПП "Асгард-ТК" відсутні грошові кошти на рахунках (акт №1 про результати інвентаризації грошових коштів від 30.01.2025, листи банківських установ - АТ "Південний" від 06.12.2024, АТ "Державний ощадний банк" від 11.12.2024, АТ КБ "Приватбанк" без дати). Остання подана фінансова звітність малого підприємства за 2023 рік свідчить про важкий майновий стан ПП "Асгард-ТК", відсутність доходів.

Частиною 5 ст. 30 КУзПБ передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи) та затверджуються ухвалою господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи, арбітражний керуючий Козирицький А.С. звертався до єдиного кредитора ПП "Асгард-ТК" АТ КБ "ПриватБанк" з пропозицією створити Фонд для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого з метою авансування сплати судового збору в сумі 6056,00 грн (з урахуванням комісії банку) за подання до господарського суду Хмельницької області заяви з грошовими вимогами до ТОВ "Моріта", а також можливого авансування повернення суми дебіторської заборгованості ТОВ "Блокаут" та ТОВ "Капабланка" у розмірі 1,5 відсотка ціни позову.

09.01.2025 на адресу ліквідатора ПП "Асгард-ТК" надійшла відповідь АТ КБ "ПриватБанк" (без номеру та дати) про недоцільність створення фонду авансування для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Також ліквідатором вживались заходи щодо продажу майна банкрута на аукціоні для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом, які не дали будь-яких результатів.

Таким чином, ліквідатором ПП "Асгард-ТК" надано докази, які свідчать про складний фінансовий стан підприємства.

Як слідує зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за певних умов, перелік яких є вичерпним.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 зробила висновок щодо застосування норм частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", зазначивши, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору поширюються на осіб, які не зазначені в статті 5 Закону України "Про судовий збір" (якою визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх судових інстанціях у силу закону відповідно до їх статусу або виходячи із чітко визначеного предмета спору), або у справах із предметом спору, не охопленим цією статтею.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію (враховуючи майновий стан), але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Верховний Суд під час розгляду питання щодо відстрочення сплати судового збору Приватному підприємству "Асгард-ТК" у справі №924/517/24 в ухвалах від 22.09.2025 та від 21.10.2025 зазначив, що оскільки Приватне підприємство "Асгард-ТК" перебуває у судовій процедурі ліквідації, то п. 4 ч. 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" також не може бути підставою для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Ліквідатор вважає, що з урахуванням суб`єктного складу сторін, характеру спірних правовідносин та внесених змін до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ухвала Верховного Суду від 21.10.2025 у справі №924/517/24, відповідно до змісту якої Суд посилається на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 не може бути застосована у даній справі.

Судом враховується, що висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18 стосуються положень пунктів 1, 2 та 3 ч. 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", які після внесених змін до ст. 8 Закону залишилися чинними. А висновки, викладені в ухвалі Верховного Суду від 21.10.2025 у справі №924/517/24 стосувалися п. 4 ч. 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" (з урахуванням змін внесених Законом від 18.06.2025

№4508-IX). При цьому, суб`єктний склад сторін та характер спірних правовідносин не має значення для визначення наявності чи відсутності підстав для відстрочення судового збору. Тому посилання ліквідатора на неможливість врахування висновків, викладених в ухвалі Верховного Суду від 21.10.2025 у справі №924/517/24 є необґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у п. 71 постанови від 21.01.2026 у справі №925/1293/19 (на яку посилається ліквідатор), наголосила, що висновок судів про неможливість застосування статті 8 Закону України "Про судовий збір" до юридичних осіб без додаткового аналізу обставин конкретної справи - за висновками ЄСПЛ не відповідає вимогам Конвенції, оскільки пропорційність обмеження доступу до суду має оцінюватися індивідуально з урахуванням фактичної можливості сплатити збір та наслідків відмови у такому доступі для права на судовий захист".

При цьому, з аналізу ст. 8 Закону України "Про судовий збір" слідує, що підставою для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору має бути наявність умов (умови), визначених (визначеної) статтею 8 Закону України "Про судовий збір",

Положення статті 8 Закону України "Про судовий збір" містять виключний перелік умов, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати судового збору. Водночас склад сторін у цій справі (юридична особа, яка перебуває на стадії ліквідаційної процедури) та предмет позову (стягнення заборгованості (сплачені лізингові платежі за договором)) свідчать про відсутність таких умов у даному випадку.

Матеріали позову та заяви про усунення недоліків свідчать, що станом на день подання позовної заяви ПП "Асгард-ТК" є банкрутом щодо якого відкрита ліквідаційна процедура, у позивача відсутнє рухоме та нерухоме майна, наявний тяжкий майновий стан та фінансова неспроможність сплатити судовий збір.

Однак, Верховний Суд в ухвалі від 21.10.2025 у справі №924/517/24 зауважив, що тяжкий майновий стан не є підставою для відстрочки сплати судового збору, з огляду на статтю 8 Закону України "Про судовий збір", ураховуючи, зокрема, суб`єктний склад сторін і характер спірних правовідносин, а наведені аргументи в цьому контексті не будуть умовою, яка є підставою для відстрочення судового збору щодо заявника.

Також під час розгляду клопотання ліквідатора ПП "Асгард-ТК" арбітражного керуючого Козирицького А.С., судом враховується, що відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочення сплати судового збору є тимчасовим заходом, що діє виключно до ухвалення судового рішення. Водночас ліквідатор не обґрунтовує тимчасові фінансові труднощі, а надає докази абсолютної неможливості сплати судового збору.

За таких обставин, застосування відстрочення у даному випадку є неможливим, оскільки матеріали справи підтверджують відсутність у ПП "Асгард-ТК" та ліквідатора можливості сплатити судовий збір в розмірі 139276,23 грн. і до моменту ухвалення судового рішення у справі, на що звертав увагу Верховний Суд у постанові від 01.04.2026 у справі №925/7/24 (925/1011/25).

Суд зазначає, що норми ст. 8 Закону України "Про судовий збір" є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд (за наявності передбачених законом умов) звільнити особу від сплати судового збору, відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.03.2021 у справі № 912/1061/20, в ухвалі Верховного Суду від 22.09.2025 у справі №924/517/24).

Тобто, право відстрочити сплату судового збору (виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності) перебуває у межах дискреції суду (судового розсуду), а не є його обов`язком, що випливає з вимог ГПК України та Закону України "Про судовий збір". Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.04.2026 у справі №904/5502/25.

В той же час необхідно враховувати те, що судові процедури повинні бути справедливими, особа не може бути безпідставно позбавлена права, зокрема на звернення з позовом до суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у судових справах (подібний висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 08.03.2024 у справі № 910/14313/23).

Враховуючи відсутність умов, визначених ст. 8 Закону України "Про судовий збір" виходячи із суб`єктного складу сторін і характеру спірних правовідносин та зважаючи на те, що положення ст. 8 Закону України "Про судовий збір" про відстрочення сплати судового збору є тимчасовим заходом, що діє виключно до ухвалення судового рішення, при цьому, ні в позові, ні в заяві про усунення недоліків ліквідатором не зазначено про можливість сплатити судовий збір до ухвалення судового рішення у справі, що також підтверджується матеріалами позову, у даному випадку відсутні підстави для задоволення клопотання ліквідатора Приватного підприємства "Асгард-ТК" арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі, а відтак, у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.

Виходячи з положення ст. 129 Конституції України, а також статті 5 Закону України "Про судовий збір", господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Отже, суд доходить висновку, що судовий збір сам по собі не обмежує право особи на справедливий суд.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ГПК України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Враховуючи, що ПП "Асгард-ТК" в особі ліквідатора Козирицького Андрія Сергійовича у заяві про усунення недоліків фактично заявив аналогічне (повторне) клопотання про відстрочення сплати судового збору, у задоволенні якого суд вже відмовив в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, несплата судового збору та не усунення недоліки позовної заяви є підставою для її повернення заявнику.

При цьому, судом звертається увага, що відповідно до ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду у встановленому порядку.

Керуючись ст. ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ч.ч. 4, 8 ст. 174, ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ліквідатора Приватного підприємства "Асгард-ТК" арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича від 23.04.2026 про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі №924/106/24 (924/336/26).

Позовну заяву Приватного підприємства "Асгард-ТК" в особі ліквідатора Козирицького Андрія Сергійовича до Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про стягнення 11606352,88 грн., з яких: 8878666,42 грн. - заборгованість (сплачені лізингові платежі), 2114693,60 грн. - інфляційні втрати, 612992,86 грн. - 3% річних в межах справи №924/106/24 про банкрутство Приватного підприємства "Асгард-ТК", вважати не поданою і повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили після її підписання 29.04.2026 та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строку, визначені ст.ст. 254-259 ГПК України.

Суддя О.Є. Танасюк