ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2026 р. м. Рівне Справа № 904/479/26

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянув матеріали справи

за позовом: Острозької міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агормін Трейд"

про: розірвання договору оренди земельної ділянки та припинення права оренди

секретар судового засідання: С.Коваль

представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ОПИС СПОРУ

Острозька міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агормін Трейд" в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 27.05.2015 та припинити право оренди на земельну ділянку з кадастровий номер: 0:09:002:0571.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 травня 2015 року Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, надалі (орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006" (орендар) уклали договір оренди землі. Відповідач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходилася на території Оженинської сільської ради Острозького району (на даний час Рівненський район) Рівненської області за межами населених пунктів. В оренду передано земельну ділянку державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 8,9191 га, кадастровий номер 0:09:002:0571. Договір укладено на строк 20 років.

Вказана земельна ділянка перебувала у державній власності, а відповідно до Закону України №1423-ІХ від 28.04.2021 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" (набрав чинності 27.05.2021) її було передано до комунальної власності Острозької міської ради.

Внаслідок реорганізації всі земельні ділянки комунальної власності, які перебували у віданні та розпорядженні Оженинська сільської ради, перейшли у комунальну власність Острозької міської ради як правонаступника.

Відповідно до листа Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Рівненській області від 05.12.2025, ТОВ "ІДЕК-2006" (з 08.08.2024 змінено назву на ТОВ "Агормін Трейд") згідно з інтегрованою картою платника податків за орендарем рахується борг в сумі 14 061,23 гривень.

У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки від 27.05.2015 та припинення право оренди на земельну ділянку з кадастровий номер: 0:09:002:0571 у зв`язку з істотним порушенням умов договору, а саме систематичною несплатою орендної плати (пункт "д" частини 1 статті 141 ЗК України).

Відзиву на позов відповідач суду не надав.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2026 року позовну заяву Острозької міської ради направлено за підсудністю до Господарського суду Рівненської області.

Ухвалою суду від 9 березня 2026 року відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 7 квітня 2026 року.

Ухвалою суд 7 квітня 2026 року закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначений на 28 квітня 2026 року.

В судове засідання представник органу місцевого самоврядування (позивача) не з`явився, проте 28 квітня 2026 року позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю представника позивача в засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті міської ради.

Розглянувши подане клопотання суд не становив наявність підстав, з якими процесуальний закон пов`язує обов`язок суду відкласти розгляд справи. Вказаний висновок суд робить з наступного.

Згідно з правилами статті 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Відповідно до статті 216 ГПК України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Розглянувши подане позивачем клопотання про відкладення розгляду справи суд зазначає, що позивач не надав жодних доказів поважності причин неприбуття свого представника в судове засідання. При цьому суд не вважає, що зайнятість представника в засіданні адміністративної комісії міської ради свідчить про поважність причин неявки.

Відтак суд вважає за можливе вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

У судове засідання представник відповідача не з`явився.

Усіх учасників справи належним чином повідомлено про місце дату та час розгляду справи шляхом направлення до їх електронних кабінетів ухвали суду, про що свідчать наявні у справі довідки про доставку електронного листа.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським суд установив наступне.

27 травня 2015 року Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області (орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006" (орендар, ідентифікаційний код 33840626) уклали договір оренди землі (далі договір), відповідно до предмету якого орендодавець на підставі протоколу земельних торгів №10 від 27.05.2015 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області за межам населених пунктів.

Суд ураховує, що юридична особа з ідентифікаційним кодом 33840626 станом на даний час має найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агормін Трейд".

Також суд ураховує, що згідно з умовами пункту 2 договору, в оренду передається земельна ділянка державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 8,9191 га., кадастровий номер земельної ділянки: :09:002:0571. Код використанні згідно з класифікатором видів цільового призначення земель (КВЦПЗ): для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01).

Згідно з умовою пункту 3 договору, на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна та об`єкти інфраструктури.

Також пунктом 4 передбачено, що земельна ділянка передається в оренду без об`єктів нерухомого майна.

Пунктом 5 договору установлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки (з врахуванням коефіцієнта індексації за 2014 рік - 1,249) становить 261 978,00 грн. (двісті шістдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят вісім гривень 00 коп.) і підлягає щорічній індексації.

Пункт 6 договору місти застереження, що земельна ділянка яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню.

Як слідує з витягу з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Номер інформаційної довідки: 461421947, Дата, час формування: 23.01.2026, земельна ділянка з кадастровим номером: :09:002:0571 належить Острозькій міській раді на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", серія та номер: №1423-ІХ, виданий 28.04.2021.

Водночас щодо вказаної земельної ділянки зареєстроване інше речове право, а саме право оренди земельної ділянки, яке виникло на підставі договору оренди землі, серія та номер: Б/Н, виданий 27.05.2015, видавник: орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006", орендодавець: Острозька міська рада.

Суд ураховує, що згідно з умовами пункту 8, договір укладено на строк 20 (двадцять) років, вказаний строк іншого речового права міститься також і в реєстрі.

Пунктом 9 договору передбачено, що річна орендна плата сплачується орендарем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на відповідний рахунок організатора земельних торгів ( р/р 4195, МФО 833017, , одержувач Головне управління Держземагенства у Рівненській області), у розмірі 14 081,31 грн. (чотирнадцять тисяч вісімдесят одна гривня 31 коп.) не пізніше 3-ох банківських днів з дня укладення відповідного договору.

Згідно з умовами пункту 10 договору зазначено, що надалі орендна плата вноситься орендарем щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати, що становить 5,37 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного місяця на розрахунковий рахунок 0287, , МФО 833017 ГУДКСУ в Рівненській області, код платежу 18010600, Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області.

Відповідно до пункту 14 договору орендар не звільняється від сплати орендної плати в разі тимчасового невикористання земельної ділянки, а також у випадках зазначених цим договором.

Пунктом 17 договору передбачено, що орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Пунктом 35 договору передбачено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи - орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законодавством.

Також пунктом 36 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених цим договором; з інших підстав, визначених чинним законодавством України.

Як видно з долученого позивачем листа Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Рівненській області від 05.12.2025 №7713/5/17-00-04-04-06, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006" (ідентифікаційний код 33840626, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агормін Трейд"), станом на звітну дату згідно з інтегрованою картою платника податків за Товариством з обмеженою відповідальністю "Агормін Трейд" по коду бюджетної класифікації 18010600 (орендна плата з юридичних осіб, Острозька територіальна громада) рахується борг в сумі 14 061,23 гривень. Сплата податкових зобов`язань в поточному році відсутня.

На переконання позивача, відповідачем допущено систематичну несплату орендної плати, що в розумінні закону є підставою для розірвання договору оренди та припинення права оренди.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом є договірними та стосуються оренди майн (земельної ділянки).

Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає, що договір про оренду землі підлягає розірванню.

Згідно з нормами статті 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відносини, пов`язані з орендою земельних ділянок, на яких розташовані цілісні майнові комплекси підприємств, установ і організацій державної або комунальної власності, а також заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим, та їх структурних підрозділів, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Вчинення процедурних дій, прийняття процедурних рішень у сфері оренди землі здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про адміністративну процедуру", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом та статтею 17-2 Земельного кодексу України.

Відповідно до положень статті 125 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з нормами статті 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі", істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Відповідно до положень підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори у строки та у розмірах, що встановлені цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи, який виникає у платника за кожним податком і збором.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою ( п. 287.1 ст. 287 ПК України).

Відповідно до пункту 287.3 статті 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Також відповідно до пункту "в" частини 1 статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до положень статей 24, 25 Закону України "Про оренду землі" визначено права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема, право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а також обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Згідно з частиною 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом "д" частини 1 статті 141 ЗК України встановлено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Одним із видів використання природних ресурсів є використання земель, зокрема й на підставі права оренди землі. Отже, за правилами частини першої статті 9 ЦК України правила цього Кодексу застосовуються до регулювання земельних відносин лише у випадках, коли такі відносини не врегульовані "іншими актами законодавства", до яких відносяться ЗК України, Закон України "Про оренду землі" та інші законодавчі акти з питань регулювання земельних відносин.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України).

Оренда землі є окремим випадком найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно й законодавче регулювання підстав припинення права оренди землі складається з норм цивільного та земельного законодавства.

За загальним правилом частини першої статті 651 ЦК України, яке застосовується до будь-яких цивільних (приватноправових) правовідносин з приводу зміни або розірвання цивільних (приватноправових) договорів, така зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Винятком з цього правила (про те, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін) є приписи частини другої статті 651 ЦК України, що надають суду повноваження зі зміни або розірвання договору (без наявності згоди сторін), проте у випадках, визначених законом. Тож загальне правило про розірвання та зміну договору без згоди сторін на підставі рішення суду передбачене у частині другій статті 651 ЦК України, що визначає універсальні засади, застосовні до усіх видів приватноправових договорів.

З огляду на наведені правила абзацу першого частини другої статті 651 ЦК України як цивільне законодавство, так і земельне передбачає окремі приклади його застосування, що мають характер загальних для усіх цивільних відносин (у разі істотного порушення цивільного договору іншою стороною), а також характер спеціалізованих - для інших приватноправових договорів та для інших окремо застережених у законі видів порушень цивільних договорів (зокрема, окремі правила статті 141 ЗК України, застосовні до догорів оренди землі), як це буде проілюстровано далі.

Спеціальними у врегулюванні розірвання договору оренди землі є приписи статті 32 Закону України "Про оренду землі", а також статті 141 ЗК України, пункт "д" частини першої якої передбачає, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Тож функціональним призначенням ЦК України у врегулюванні спірних відносин є деталізація та диференціація факту систематичної несплати орендної плати як підстави припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Ця деталізація та диференціація здійснюється відповідно до частини другої статті 651 ЦК України, якою передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Водночас істотним, відповідно до цієї норми права, є таке порушення стороною договору його умов, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала під час укладення договору.

Потреба деталізації та диференціації систематичної несплати орендної плати під час застосування пункту "д" частини першої статті 141 ЗК України обумовлена надзвичайно узагальненим формулюванням категорії "систематична несплата земельного податку або орендної плати" як однієї з підстав припинення права оренди землі.

Оскільки на практиці така систематична несплата може бути повною або частковою (недоплата), то цілком очевидно, що законодавець врегулював відносини оренди землі з огляду на те, що специфічні підстави припинення права оренди землі, зокрема за систематичну повну несплату орендної плати за землю, визначені відповідними нормами ЗК України, а нормами ЦК України надається можливість додаткової оцінки саме часткової несплати (недоплати) орендної плати за землю та її кваліфікації як істотного порушення договору в контексті з`ясування наявності підстав для його розірвання.

До того ж потрібно враховувати, що коли норма закону закінчується словами "якщо інше не встановлено законом або договором" (або інше подібне формулювання), як от в частині першій статті 651 ЦК України, то це означає, що правила спеціального закону або домовленість сторін договору можуть скасувати дію відповідної загальної правової норми шляхом запровадження іншого правила поведінки, розрахованого на ту ж саму фактичну ситуацію, на яку була розрахована така норма.

Утім, у частині другій статті 651 ЦК України використано дещо іншу формулу закінчення "та в інших випадках", що дозволяє зробити висновок, що правило, викладене у цій правовій нормі, не може бути скасоване (ані спеціальним законодавством, ані домовленістю сторін), а може бути винятково доповнене - спеціальним законодавством або домовленістю сторін.

З наведеного можна зробити висновок, що приписи про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені пунктом "д" частини першої статті 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та правила частини другої статті 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать одні одним, а навпаки - доповнюють одні одних.

Щодо розірвання договору оренди землі на підставі пункту "д" частини першої статті 141 ЗК України слід відмітити, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт (абзац п`ятий частини першої статті 24 Закону України "Про оренду землі").

Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин.

Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з пунктом "д" частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом "д" частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як "систематичність" та "несплату", зокрема, орендної плати.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 звернула увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття "систематичність" у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші).

Щодо поняття "несплата", вжите у пункті "д" частини першої статті 141 ЗК України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати (Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23).

Такий висновок є логічним та виправданим, оскільки поняття "несплата" та "недоплата" не є тотожними. Оскільки в конструкції згаданої правової норми не наведено жодного означення до слова "несплата", можна виснувати, що законодавець у згаданій правовій нормі не передбачив жодної альтернативи повної несплати, тобто не визначив, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є не лише систематична несплата, а й систематична недоплата орендної плати.

Тож підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом "д" частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про оренду землі", разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Підсумовуючи вищенаведене суд констатує, що матеріалами справи стверджено систематичну (понад 2 рази) повну несплату орендарем орендної плати що є підставою, на підставі статті 32 Закону України "Про оренду землі" та пункту "д" частини першої статті 141 ЗК України для розірвання договору оренди земельної ділянки від 27.05.2015 з кадастровий номер: 0:09:002:0571, який укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області (наразі орендодавцем є Острозька міська рада) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006" (наразі орендарем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Агормін Трейд"), речове право оренди зареєстроване 10.06.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 10057216.

Щодо позовної вимоги про припинення права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Агормін Трейд" на земельну ділянку з кадастровим номером 0:09:002:0571 суд зазначає наступне.

Згідно зі статтями 15 та 16 ЦК України кожна особа, яка звернулася до суду, має право на захист її майнового права чи інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

Окрім наведеного, у постанові від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:

- для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема, у таких випадках:

- кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку;

- особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником) (пункт 57);

- спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права (пункт 58);

- застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите (пункт 64);

- у разі якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту (пункт 65);

- ухвалення судом рішення в справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості унеможливлює задоволення в іншій судовій справі позову про визнання поруки припиненою, якщо такий позов стосується тих самих правовідносин, тих самих прав вимоги, які вже були предметом дослідження у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості (пункт 66).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, провадження № 14-67цс20, вказано, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема, у таких випадках: кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права. Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності.

Тобто відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У разі якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд вже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту (див. правовий висновок ВС у постанові від 23 січня 2025 року у cправі №910/380/24.

Так, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке розташоване на території України, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до чинної редакції пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 цього Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Водночас, згідно зі статтею 27 вказаного Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі зокрема судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Припинення права оренди за загальними правилами цивільного законодавства припиняється з різних підстав, зокрема, за згодою сторін, закінченням строку дії договору, розірванням договору за ініціативою однієї з сторін (наприклад, у випадку порушення умов договору), викупу об`єкта оренди чи знищення об`єкта оренди, припиненням особи орендаря.

Враховуючи факт розірвання оспорюваного договору оренди, суд зробив висновок, що ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в частині припинення права оренди на земельну ділянку не буде відповідати вимогам закону та в цій частині вимог не призведе до ефективного захисту порушених прав держави, за захистом яких позивач звернувся до суду. В даному випадку, припинення права орендаря на оренду земельної ділянки пов`язане сема з правовою підставою користування вказаною земельною ділянкою, яке здійснювалося на підставі орендних правовідносин.

Суд звертає увагу позивача, що позов про визнання права в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності лише у випадку відсутності можливості захистити своє право у межах судового розгляду у спосіб, передбачений законом. А проте, як установив суд, належним способом захисту права позивача є вимога про розірвання договору, яка передбачена законом, та чим і скористався позивач.

А тому у задоволенні вказаної позовної вимоги суд відмовляє.

Висновки суду

За результатом розгляду спору суд установив наявність підстав для задоволення позову про розірвання договору оренди земельної ділянки.

У задоволенні позову про припинення права суд відмовляє.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Загальний розмір судового збору за даним позовом складає 5 324,80 грн.

Таким чином, судові витрати за вимогою про розірвання договору в розмірі 2 662,40 грн судового збору покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позову.

Судові витрати за вимогою про припинення права в розмірі 2 662,40 грн судового збору покладаються на позивача у зв`язку з відмовою у позові в цій частині.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Розірвати договір оренди земельної ділянки від 27 травня 2015 року укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області (наразі орендодавцем є Острозька міська рада) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006" (наразі орендарем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Агормін Трейд") з кадастровим номером 0:09:002:0571.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агормін Трейд" (49001, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул.Троїцька, будинок 21-Г, ідентифікаційний код 33840626) на користь Острозької міської ради (35800, Рівненська область, Рівненський район, місто Острог, вул. Героїв Майдану 4, ідентифікаційний код 05391005) 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят два) грн 40 коп судового збору.

4. У задоволенні позовної вимоги про припинення права відмовити.

5. Судові витрати у вигляді судового збору позивача в розмірі 2 662,40 грн покласти на позивача.

Позивач (Стягувач): Острозька міська рада (35800, Рівненська область, Рівненський район, місто Острог, вул. Героїв Майдану 4, ідентифікаційний код 05391005).

Відповідач (Боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "Агормін Трейд" (49001, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул.Троїцька, будинок 21-Г, ідентифікаційний код 33840626).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Андрій КАЧУР