ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2026 р. Справа№ 910/5743/24 (910/5211/25)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Станіка С.Р.

Доманської М.Л.

секретар судового засідання Дюкарєва І.М.

за участю представників згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства (далі - КП) "Київжитлоспецексплуатація"

на рішення господарського суду м.Києва від 22.12.2025р.

(повний текст складено 22.12.2025р.)

у справі №910/5743/24(910/5211/25) (суддя Чеберяк П.П.)

за позовом КП "Київжитлоспецексплуатація"

до Підприємства по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України

про стягнення заборгованості у розмірі 34 214,88 грн.

в межах справи №910/5743/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Сплати Борг"

до Підприємства по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 22.12.2025р. у справі №910/5743/24(910/5211/25) в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із винесеним рішення, 28.01.2026р. КП "Київжитлоспецексплуатація" подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду м.Києва від 22.12.2025р. у справі №910/5743/24(910/5211/25), в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги КП «Київжитлоспецексплуатація» до Підприємства по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України про стягнення неустойки за ч.2 ст.785 ЦК України у розмірі 34 214,88 грн. - задовольнити в повному обсязі; здійснити розподіл судових витрат, зокрема стягнути з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор Підприємства по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України арбітражний керуючий Струць М.П. просить відмовити КП "Київжитлоспецексплуатація" у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду м.Києва від 22.12.2025р. у справі №910/5743/24(910/5211/25) залишити без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП "Київжитлоспецексплуатація" на рішення господарського суду м.Києва від 22.12.2025р. у справі №910/5743/24(910/5211/25) та призначено її до розгляду на 06.04.2026р.

03.04.2026р. до апеляційного суду від ліквідатора Підприємства по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України арбітражного керуючого Струця М.П. надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності останнього.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника КП "Київжитлоспецексплуатація", дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.6 ст.12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ст.13 ГПК України).

У провадженні господарського суду м.Києва перебуває справа №910/5743/24 за заявою ТОВ "Сплати Борг" про банкрутство Підприємства по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України на стадії процедури ліквідації, що була введена постановою господарського суду м.Києва від 20.01.2025р.

25.04.2025р. КП "Київжитлоспецексплуатація" звернулось до господарського суду м.Києва з позовом до Підприємства по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України про стягнення заборгованості у розмірі 34 214,88 грн.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 13.05.2025р. матеріали справи №910/5211/25 за позовом КП "Київжитлоспецексплуатація" до Підприємства по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України про стягнення заборгованості у розмірі 34 214,88 грн. було передано для розгляду в межах справи господарського суду м.Києва №910/5743/24 про банкрутство Підприємства по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 07.07.2025р. було прийнято позовну заяву КП "Київжитлоспецексплуатація" до Підприємства по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України про стягнення заборгованості у розмірі 34 214,88 грн. до розгляду в межах справи №910/5743/24 про банкрутство Підприємства по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

31.07.2025р. до місцевого суду від Підприємства по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України надійшла заява про застосування позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.08.2005р. між КП "Київжитлоспецексплуатація" та Підприємством по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України було укладено Договір оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади м. Києва №07/1819 (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору та Акту приймання-передачі від 30.08.2005р., орендодавець (позивач) передав орендарю (відповідачу) в оренду нежиле приміщення загальною площею 839,80 кв.м за адресою: м. Київ, Андріївський узвіз, 36 літера А.

Відповідно до п.9.1 договору, строк дії договору встановлено по 28.08.2006р.

На підставі рішень Київської міської ради від 30.08.2005р. №15/3479 п.5 додатку 1 "Про передачу в користування на умовах оренди нежилих приміщень, надання дозволів на встановлення пільгових ставок оплати та про зміни орендних ставок" та від 17.07.2011р. №402/5789 "Про деякі питання оренди майна територіальної громади міста Києва" термін дії Договору від 30.08.2005р. №07/1819 було продовжено до 31.12.2011р.

Відповідно до Акту приймання-передачі від 06.07.2015р., Підприємство по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України повернуло частину приміщень загальною площею 621,01 кв.м.

Рішенням господарського суду м.Києва від 03.11.2016р. у справі №910/13173/16, залишеним без зміною постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2017р., було задоволено позов КП "Київжитлоспецексплуатація" до Підприємства по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України про виселення з нежитлових приміщень загальною площею 207,69 кв.м та зобов`язано Підприємство по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України передати КП "Київжитлоспецексплуатація" нежилі приміщення, загальною площею 207,69 кв.м., в т. ч. підвал 3,94 кв.м., 1 поверх - 67,85 кв.м., 2 поверх - 89,80 кв.м., мезонін - 46,10 кв.м. у будинку №36, літ. А по вул. Андріївський узвіз у м. Києві.

Вказаним рішенням встановлено, що Договір оренди припинився - 31.12.2011р., а Підприємство по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України в порушення умов договору (п.7.5), не здійснив повернення об`єкту оренди, переданого на підставі договору, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином.

Згідно з п.7.5 Договору оренди сторони погодили, що у разі закінчення строку договору або при його розірванні, орендар зобов`язаний за Актом приймання-передачі повернути об`єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об`єкт оренди на момент передачі його в оренду з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об`єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Згідно Актів приймання-передачі від 28.05.2017р. та від 18.07.2018р. Підприємство по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України у добровільному порядку повернуло 150,87 кв.м.

За таких обставин, Підприємством по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України не виконано рішення щодо повернення нежитлових приміщень загальною площею 56,82 кв.м.

Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

Частинами 1 та 2 ст.785 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що в разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідач після закінчення строку дії договору, орендовані приміщення за Актом - приймання передачі позивачу не повернув та продовжує користуватися майном.

У зв`язку з цим, позивачем, за неповернення відповідачем об`єкта оренди, нарахована неустойка у розмірі подвійної орендної плати за час прострочення та складає 34 214,99 грн.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Статтею 193 Господарського кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.610, п.3 ч.1 ст.611, ч.1 ст.612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Таким чином, у зв`язку із невиконання Підприємством по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України, передбаченого п.7.5 договору та ч.1 ст.785 ЦК України, обов`язку щодо негайного повернення орендованого майна після припинення договору, КП "Київжитлоспецексплуатація" звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки у розмірі подвійної плати за користування нерухомим майном за час прострочення у розмірі 34 214,88 грн.

У відзиві на позовну заяву Підприємство по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України проти задоволення позову заперечило та зазначає, що КП "Київжитлоспецексплуатація" не доведено, що відповідачем не виконано рішення суду щодо повернення нежитлових приміщень загальною площею 56,82 кв.м.

Переглянувши матеріали справи, оцінивши докази, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020р. у справі №924/233/18 визначено, що обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі №910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі №917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі №902/761/18, від 04.12.2019р. у справі №917/2101/17).

За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. Відповідна правова позиція відображена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.07.2019р. у справі №908/1932/18.

Так, в матеріалах справи містяться долучені позивачем копії Актів приймання-передачі майна від 28.05.2017р. та 18.07.2018р., які підписані уповноваженими особами сторін, та підтверджують повернення відповідачем об`єкта оренди на загальну площу 150,87 кв.м, в той час, коли загальна площа об`єкту оренди, що підлягала поверненню, складає 207,69 кв.м.

Таким чином, місцевим судом правильно встановлено, що підтвердження того, що відповідачем передавались нежитлові приміщення загальною площею 56,82 кв.м матеріали справи не містять, доказів протилежного відповідачем не подано.

Рішенням господарського суду м.Києва від 03.11.2016р. у справі №910/13173/16, було встановлено, що договір оренди припинився - 31.12.2011р., а відповідач в порушення умов договору, не здійснив повернення об`єкту оренди, переданого на підставі договору, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином.

Постановою Верховного Суду від 28.04.2022р. у справі №344/7849/15-ц зазначено, що після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за ч. 2 ст.785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

Відтак, судом першої інстанції вірно зазначено, що позивач, внаслідок неповернення відповідачем об`єкту оренди після припинення дії договору, реалізував своє право на стягнення неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Згідно з п.3.1. договору, розрахунок орендної плати здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за порядку використання орендної плати, затвердженої рішенням Київради від 05.07.2001р. №366/1342 та рішенням Київської міської ради від 30.06.2005р. №15/3479, місячний розмір якої згідно з розрахунку орендної плати, що є невід`ємною частиною цього Договору (додаток №3) на дату підписання Договору становить 1847,56 грн.

Відповідно до п.3.3. договору, розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із Сторін у разі зміни Методики розрахунку орендної плати та порядку використання орендної плати, цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідач заперечуючи проти позову, зазначав, що позивачем в односторонньому порядку був змінений розрахунок орендної плати.

В даному випадку, зміна орендної плати позивачем, спрямована на зменшення розміру орендної плати з врахуванням того, що відповідачем було повернуто частину орендованих приміщень, а тому з липня 2018 року позивач зазначав, що орендна плата складала 1039,84 грн. замість 1847,56 грн. Відповідно і розрахунок неустойки позивачем було здійснено з урахуванням того, що орендна плата складає 1039,84 грн.

Частиною 1 ст.14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Тому місцевим судом правильно зазначено, що суд не може збільшувати розмір орендної плати, на основі якої в подальшому здійснюється нарахування неустойки, до початкового розміру, який був зазначений в договорі.

Щодо періоду нарахування неустойки з 01.07.2024р. по 31.03.2025р., апеляційний суд зазначає наступне.

Постановою господарського суду м.Києва від 20.01.2025р. у справі №910/5743/24 було визнано Підприємство по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

З дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута (ч.1 ст.59 КУзПБ).

Згідно з положеннями ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, з урахуванням приписів наведених норм, нарахування неустойки підлягало здійсненню за період з 01.07.2024р. по 01.01.2025р. та за розрахунком місцевого суду становить 22 338,96 грн.

В свою чергу, Підприємством по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України банкрутом було подано заяву про застосування позовної давності.

Загальні положення щодо позовної давності та порядку її обчислення, що підлягають застосуванню під час вирішення спорів між сторонами у зобов`язаннях, визначені у главі 19 ЦК України.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, під позовною давністю слід розуміти строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Позовна давність характеризується наявністю предмета, на який вона спрямовує свою дію. Ним є матеріально-правова вимога особи про захист права або інтересу.

Пред`явлення позову як форми захисту суб`єктивного права є одним з етапів здійснення матеріального права. Втім, хоча позовна форма захисту цивільних прав є основною формою їх захисту в суді і в ЦК України йдеться саме про позовну давність, проте встановлені законом строки застосовуються і до цивільно-правових вимог, які не оформляються у вигляді позову, зокрема у справах про банкрутство.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (ст.610, п.3 ч.1 ст.611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо несвоєчасної оплати орендної плати) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи договорі.

Водночас, згідно з ч.6 ст.232 ГК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), нарахування штрафним санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною 6 ст.232 ГК України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, якщо господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її застосування обчислюється окремо за кожний день прострочення. Право на подання позову про стягнення такої санкції виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік.

Отже, з огляду на те, що нарахування господарських санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним, то позовна давність спливає через рік від дня, за який нараховано санкцію.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір оренди №07/1819 від 30.08.2005р. припинив свою дію з 31.12.2011р., а відповідач в порушення умов п.7.5 договору не здійснив повернення об`єкту оренди, переданого на підставі договору, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, тому місцевий суд дійшов правильного висновку, що нарахування неустойки за заявлений позивачем період здійснено після спливу строків позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд законно і обґрунтовано відмовив КП "Київжитлоспецексплуатація" в задоволенні позову до Підприємства по утриманню житлового фонду Національної Спілки художників України про стягнення заборгованості у розмірі 34 214,88 грн.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу КП "Київжитлоспецексплуатація" залишити без задоволення, а рішення господарського суду м.Києва від 22.12.2025р. у справі №910/5743/24(910/5211/25) - без змін.

Справу №910/5743/24(910/5211/25) повернути до господарського суду м.Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складений 27.04.2026р. (після виходу головуючого судді Пантелієнка В.О. з лікарняного).

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді С.Р. Станік

М.Л. Доманська