ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2026 р. м.Київ Справа№ 44/258-б (910/3930/25)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Сотнікова С.В.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастріал Логістик»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 (повний текст складено 05.11.2025)

у справі № 44/258-б (910/3930/25) (суддя - Чеберяк П.П.)

за позовом Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (02121, м. Київ, вул. Світла,3)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастріал Логістик» (04123, м. Київ, вул. Западинська, 5, оф. 507)

про стягнення заборгованості у розмірі 173 475,22 грн

в межах справи №44/258-б

про банкрутство Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»,

ВСТАНОВИВ:

Рух справи та короткий зміст позовної заяви, відзиву

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2011 було порушено провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (боржник) у загальному порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, чинній до 19.01.2013).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2013 відкрито процедуру санації боржника.

28.03.2025 до Господарського суду м. Києва звернулось Дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастріал Логістик» про стягнення заборгованості у розмірі 173 475,22 грн.

Позов обґрунтований тим, що на виконання зобов`язань за Договором про надання послуг по зберіганню матеріалів та паркування автомобілів № 64-07 від 25.08.2021 виконав, проте відповідач систематично порушував виконання умов договору в частині оплати наданих послуг, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість в розмірі 100 000,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути відповідача 3 % річних в розмірі 9 484,93 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 50 765,64 грн.

Відповідач проти позову заперечував посилаючись на те, що матеріали позовної заяви, як і додані документи на підтвердження її вимог, не містять доказів на підставі яких можливо було б зробити висновки про прострочення виконання зобов`язань з оплати послуг за договором. Крім того, відповідач зазначає, що для того, щоб визначити чи настало прострочення оплати за послуги за кожен із місяців у якому вони надавались, необхідно визначити дату надання замовнику рахунків на оплату.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі №44/258-б (910/3930/25) позов було задоволено, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастріал Логістик» (04123, м. Київ, вул. Западинська, 5, оф. 507; ) на користь Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (02121, м. Київ, вул. Світла, 3; ) заборгованість в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 50 765 (п`ятдесят тисяч сімсот шістдесят п`ять) грн. 64 коп., 3 % річних в розмірі 9 484 (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. 93 коп., пеню в розмірі 13 224 (тринадцять тисяч двісті двадцять чотири) грн. 65 коп., судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в матеріалах справи містяться докази, зокрема, акти виконаних робіт, наданих послуг та акт звіряння взаємних розрахунків, що підтверджують порушення строків оплати відповідачем за укладеним договором, відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить 100 000,00 грн.

Крім того, здійснивши перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дані розрахунки обґрунтованими, такими, що не суперечить положенням договору та нормам чинного законодавства, відповідно виконані позивачем вірно.

Також, здійснивши перевірку розрахунку пені, наведеного позивачем в позовній заяві, в розмірі 13 224,65 грн., суд першої інстанції дійшов висновку, що даний розрахунок є обґрунтованим, таким, що не суперечить положенням договору та нормам чинного законодавства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Індастріал Логістик» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

При дослідженні апеляційної скарги судом встановлено, що скаржник просить:

- рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі 44/258-б (910/3930/25) скасувати, та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні рішення не було враховано умови договору, вимоги чинного законодавства та дійсних обставин справи, які підтверджуються доказами наданими, як позивачем так і відповідачем.

Зокрема, апелянт стверджує, що неможливо встановити дату початку прострочення виконання зобов`язання, у зв`язку з відсутністю доказів, які б підтверджували дату отримання відповідачем необхідних рахунків за кожен поточний місяць, та підписання додаткових угод, які фактично виключили момент настання прострочення оплати. Загальна сума заборгованості на яку було нараховані штрафні санкції не відповідає дійсним обставинам справи, що підтверджуються наданими доказами, тож, і розрахунок штрафних санкцій є невірним та не відповідає умовам договору та чинному законодавству.

Відзив на апеляційну скаргу

23.02.2025 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що судом першої інстанції було здійснено повну і всебічну перевірку наданих документів та розрахунків штрафних санкцій, в тому числі нарахування пені, і встановлено, що надані документи та розрахунки не суперечать положенням договору та нормам чинного законодавства, а вимога позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 13 224,65 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Кpiм того, позивач звернув увагу суду, що у відзиві на позовну заяву у суді першої інстанції відповідач не робив імовірні розрахунки і не виносив припущення щодо наданих послуг і нібито вчасних оплат за надані послуги, і просив суд першої інстанції відмовити у задоволенні позовних вимог в частині основного боргу в розмірі 100000,00 грн, з урахування сплаченої відповідачем суми, відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат у розмірі 50 765,64 rри, 3%річних у розмірі 9 484,93 грн та пені у розмірі 13 224,65 грн, в повному обсязі, а у апеляційній скарзі просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2025, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастріал Логістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025, передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді - Станік С.Р., суддів: Сотніков С.В., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи 44/258-б (910/3930/25) та встановлено невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду.

На виконання ухвали про витребування матеріалів справи Господарський суд міста Києва направив справу № 44/258-б (910/3930/25), яка була отримана судом апеляційної інстанції 25.12.2025.

Головуючий суддя Станік С.Р. перебував у відпустці з 22.12.2025 по 23.01.2025, та з 04.02.2026 по 06.02.2026 суддя Сотніков С.В. перебував у відпустці з 19.01.2026 по 03.02.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріал Логістик» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 - задоволено, поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Індастріал Логістик» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі № 44/258-б 9910/3930/25), відкрито апеляційне провадження у справі №44/258-б 9910/3930/25) за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріал Логістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 (повний текст складено та підписано 05.11.2025), розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріал Логістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 (повний текст складено та підписано 05.11.2025) вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі № 44/258-б (910/3930/25).

Відповідно до статті 64 Конституції України, права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, в умовах запровадженого воєнного стану.

Зміст заявлених клопотань та їх розгляд.

11.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастріал Логістик» надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Індастріал Логістик» у задоволенні клопотання про розгляд справи № 44/258-б (910/3930/25) за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастріал Логістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 в судовому засіданні з викликом сторін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, і що перевірено судом апеляційної інстанції, 25.08.2021 між Дочірнім підприємством «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Індастріал Логістик» (далі відповідач, замовник) було укладено Договір про надання послуг по зберіганню матеріалів та паркування автомобілів №64-07 (далі договір).

За умовами зазначеного договору виконавець зобов`язується надати замовнику послуги по зберіганню матеріалів в частині приміщень РММ площею 10 кв.м. та паркуванню транспортних засобів на асфальтованому майданчику площею 275 кв.м. (п.1.1 договору).

Розділом 2 договору передбачено, що виконавець зобов`язується надати місця для зберігання матеріалів (обладнання, металевих конструкцій, інструменту) та надати місця для паркування транспортних засобів. В свою чергу, замовник зобов`язується: дотримуватись правил внутрішнього розпорядку, визначених виконавцем, нести відповідальність за дотримання вимог Правил охорони праці, які затверджені наказом Державного комітету України по нагляду за охорони праці №5 від 13.01.1997, пожежну безпеку, своєчасно і в повному обсязі сплачувати виконавцю вартість наданих послуг по зберіганню матеріалів та паркуванню транспортних засобів.

Згідно із п. 3.1 договору за надані послуги замовник щомісяця перераховує на поточний рахунок виконавця грошові кошти в сумі 10 000,00 грн., разом з ПДВ.

Рахунки на оплату за надані згідно договору послуги надаються замовнику щомісячно. Термін сплати до 20 чиста поточного місяця (п.3.4. договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2021. Дія договору може бути пролонгована на наступний календарний рік, якщо жодна зі сторін, за десять днів до закінчення договору не виявили бажання його припинити (п.7.1, 7.2 договору).

Крім того, Додатковою угодою № 1 від 23.08.2022 до Договору, сторони погодили, що в період з 01.04.2022 по 30.06.2022 плата за надані послуги становить 50% від розміру плати, розрахованої згідно з п. 3.1. Договору, тобто у вказані місяці становить 5 000,00 грн.

Також, відповідачем до матеріалів справи подано Договір № 64-07/1 від 01.12.2023 та Договір № 64-07/02 від 20.05.2024 про здійснення розрахунків за договором про надання послуг по зберіганню матеріалів та паркування автомобілів № 64-07 від 25.08.2021, укладені між ТОВ «Індастріал Логістик», як замовником, ДП «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», як виконавцем, та філіями «Київське Дорожньо-експлуатаційне управління» та «Миронівське районне дорожнє управління» ДП «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», як треті особи, за умовами яких сторони узгодили, що з дати укладення цих договорів замовник може здійснювати платежі та розраховуватись за надані послуги за договором про надання послуг по зберіганню матеріалів та паркування автомобілів № 64-07 від 25.08.2021 на банківські реквізити третьої особи.

Також, в матеріалах справи наявні підписані позивачем та відповідачем щомісячні акти виконаних робіт та наданих послуг по Договору загалом на суму 375 000,00 грн. за період з вересня 2021 року по грудень 2024 року, а саме:

- № 50 від 30.09.2021 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2021 року;

- № 59 від 31.10.2021 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за жовтень 2021 року;

- № 72 від 30.11.2021 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2021 року;

- № 82 від 31.12.2021 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2021 року;

- № 3 від 31.01.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за січень 2022 року;

- № 14 від 28.02.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за лютий 2022 року;

- № 21 від 31.03.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за березень 2022 року;

- № 35 від 30.04.2022 на суму 5 000,00 грн. щодо надання послуг за квітень 2022 року;

- № 44 від 31.05.2022 на суму 5 000,00 грн. щодо надання послуг за травень 2022 року;

- № 59 від 30.06.2022 на суму 5 000,00 грн. щодо надання послуг за червень 2022 року;

- № 73 від 31.07.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за липень 2022 року,;

- № 83 від 31.08.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за серпень 2022 року;

- № 94 від 30.09.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2022 року;

- № 107 від 31.10.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за жовтень 2022 року;

- № 119 від 30.11.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2022 року;

- № 130 від 31.12.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2022 року;

- № 2 від 31.01.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за січень 2023 року;

- № 15 від 28.02.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за лютий 2023 року;

- № 28 від 31.03.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за березень 2023 року;

- № 42 від 30.04.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за квітень 2023 року;

- № 57 від 31.05.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за травень 2023 року;

- № 69 від 30.06.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за червень 2023 року;

- № 79 від 31.07.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за липень 2023 року;

- № 100 від 31.08.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за серпень 2023 року;

- № 107 від 30.09.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2023 року;

- № 114 від 31.10.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за жовтень 2023 року;

- №121 від 30.11.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2023 року;

- № 129 від 31.12.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2023 року;

- № 4 від 31.01.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за січень 2024 року;

- № 13 від 29.02.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за лютий 2024 року;

- № 23 від 31.03.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за березень 2024 року;

- № 37 від 30.04.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за квітень 2024 року;

- № 49 від 31.05.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за травень 2024 року;

- № 60 від 30.06.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за червень 2024 року;

- № 72 від 31.07.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за липень 2024 року;

- № 86 від 31.08.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за серпень 2024 року;

- № 101 від 30.09.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2024 року;

- № 132 від 30.11.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2024 року;

- № 148 від 31.12.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2024 року.

Також, в матеріалах справи наявні платіжні інструкції та платіжні доручення, відповідно до яких відповідачем оплачено на користь позивача наступні суми:

- № 214 від 25.04.2025 - 20 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 12.24-01.25р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, дод.угод№ 2 від 25.02.25», р/ф 148, 1 від 20.12.24-31.01.25 у сумі 16 666,67 грн. ПДВ20% - 3333,33 грн»;

- № 4015 від 01.08.2024 - 10 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 06.24р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, зг. Дог № 64-07/2 від 20.05.24р, р/ф 60 від 30.06.24р у сумі 8 333,33 грн. ПДВ20% - 1666,67 грн»;

- № 2819 від 07.04.2023 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 07.22р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф 73 від 31.07.22 без ПДВ»;

- № 3176 від 08.08.2023 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 02.23р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф 15 від 28.02.23 без ПДВ»;

- № 2046 від 08.09.2021 - 10 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 09.21р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф 41 від 31.08.21 в т.ч ПДВ 1666,67»;

- № 2592 від 10.06.2022 - 10 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 01.22р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф 3 від 31.01.22 в т.ч. ПДВ 1666,67 грн.»;

- № 3398 від 10.10.2023 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 01.23р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф 2 від 31.01.23 без ПДВ»;

- № 2908 від 12.05.2023 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 03.23р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф 28 від 31.03.23 без ПДВ»;

- № 3610 від 12.12.2023 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 11.23р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф 121 від 30.11.23 на суму 8 333,33 грн., ПДВ20%-1666,67 грн.»;

- № 3025 від 15.06.2023 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 05.23р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф 57 від 31.05.23 без ПДВ»;

- № 2277 від 16.11.2021 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 10.21р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф 59 від 18.10.21 в т.ч ПДВ20%-1666,67 грн.»;

- № 3670 від 17.01.2024 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 12.23р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф № від 31.12.23 у сумі 8333,33 грн, ПДВ20%-1666,67 грн.»;

- № 189 від 17.03.2025 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 02.25р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, дод. Угод.№2 від 25.02.25р, р/ф № 27 від 25.02.25 у сумі 8333,33 грн, ПДВ20%-1666,67 грн.»;

- № 3480 від 17.10.2023 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 09.23р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф № 107 від 30.09.23 у сумі 8333,33 грн, ПДВ20%-1666,67 грн.»;

- № 38 від 18.10.2024 - 10 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 08.24р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, зг. Дог № 64-07/3 від 09.09.24р, р/ф 86 від 29.08.24р у сумі 8 333,33 грн. ПДВ20% - 1666,67 грн»;

- № 4078 від 19.09.2024 - 10 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 07.24р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, зг. Дог № 64-07/3 від 09.09.24р, р/ф 72 від 29.07.24р у сумі 8 333,33 грн. ПДВ20% - 1666,67 грн»;

- № 2608 від 20.07.2022 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 02.22р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф № 14 у сумі 8333,33 грн, ПДВ20%-1666,67 грн.»;

- № 3332 від 21.09.2023 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 08.23р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф 100 від 31.08.23 без ПДВ»;

- № 3537 від 21.11.2023 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 10.23р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф № 114 від 31.10.23 у сумі 8333,33 грн, ПДВ20%-1666,67 грн.»;

- № 3823 від 26.03.2024 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 02.24р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф № 13 від 29.02.24 у сумі 8333,33 грн, ПДВ20%-1666,67 грн.»;

- № 2944 від 23.05.2023 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 04.23р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф № 42 від 30.04.23 без ПДВ»;

- № 3134 від 24.07.2023 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 06.23р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф № 69 від 30.06.23 без ПДВ»;

- № 3982 від 25.06.2024 - 10 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 05.24р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, зг. Дог № 64-07/2 від 09.09.24р, р/ф 49 від 31.05.24р у сумі 8 333,33 грн. ПДВ20% - 1666,67 грн»;

- № 2709 від 26.09.2022 - 10 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 04-05.22р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф 35,44 від 30.04-31.05.22 в т.ч. ПДВ20% - 1666,67 грн»;

- № 124 від 26.12.2024 - 10 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 09.24р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, зг. Дог № 64-07/3 від 09.09.24р, р/ф 101 від 30.09.24р у сумі 8 333,33 грн. ПДВ20% - 1666,67 грн»;

- № 3741 від 27.02.2024 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 01.24р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф № 4 від 31.01.24 у сумі 8333,33 грн, ПДВ20%-1666,67 грн.»;

- № 2764 від 28.10.2022 - 5000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 06.22р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф № 59 від 30.06.22 в т.ч. ПДВ20%-1666,67 грн.»;

- № 3236 від 29.08.2023 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 07.23р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф № 79 від 31.07.23 без ПДВ»;

- № 3934 від 30.04.2024 - 10 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 03.24р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф 23 від 31.03.24р у сумі 8 333,33 грн. ПДВ20% - 1666,67 грн»;

- № 2427 від 30.12.2021 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 11.21р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф 72 від 30.11.21 в т.ч ПДВ20%-1666,67 грн.»;

- № 3970 від 31.05.2024 - 10 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 04.24р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф 37 від 31.04.24р у сумі 8 333,33 грн. ПДВ20% - 1666,67 грн»;

- № 2033 від 31.08.2021 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто гарант оплата за 12.21р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, р/ф 43 від 31.08.21 в т.ч ПДВ20%-1666,67 грн.»;

29.10.2024 позивач звертався з претензією до відповідача № 01/783 з вимогою погасити заборгованість за Договором в розмірі 80 000,00 грн., до якої долучив для направлення також Акт звіряння розрахунків за період з 01.01.2024 по 30.09.2024, сальдо за яким на користь позивача зазначено у розмірі 80 000,00 грн., і які направлені згідно поштової накладної 360 від 30.10.2024 та описом вкладеного.

Як зазначав позивач у позові, позивач взяті на себе зобов`язання за договором виконав, в свою чергу, відповідач систематично порушував виконання умов договору в частині оплати наданих послуг, у зв`язку з чим у останнього станом на 01.03.2025 наявна заборгованість в розмірі 100 000,00 грн., щодо стягнення якої позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі №44/258-б (910/3930/25) позов було задоволено, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастріал Логістик» (04123, м. Київ, вул. Западинська, 5, оф. 507; ) на користь Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (02121, м. Київ, вул. Світла, 3; ) заборгованість в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 50 765 (п`ятдесят тисяч сімсот шістдесят п`ять) грн. 64 коп., 3 % річних в розмірі 9 484 (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. 93 коп., пеню в розмірі 13 224 (тринадцять тисяч двісті двадцять чотири) грн. 65 коп., судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, із чим відповідач не погоджується в повному обсязі, про що звернувся з відповідною апеляційною скаргою.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд даної справи здійснюється в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України, відповідно, і оцінка доказів у ній здійснюватиметься через призму такого стандарту доказування, як "баланс вірогідностей".

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст.626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно із ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, згідно із ч.1 ст.936, ч.1 ст.946 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом апеляційної інстанції в становлено, що в матеріалах справи наявні підписані позивачем та відповідачем щомісячні акти виконаних робіт та наданих послуг по Договору загалом на суму 375 000,00 грн. за період з вересня 2021 року по грудень 2024 року, з яких частина вказаних актів є оплаченими, а частина - є неоплаченими, а саме:

- № 50 від 30.09.2021 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2021 року (які оплачені згідно платіжного доручення № 2046 від 08.09.2021);

- № 59 від 31.10.2021 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за жовтень 2021 року (які оплачені згідно платіжного доручення № 2277 від 16.11.2021);

- № 72 від 30.11.2021 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2021 року (які оплачені згідно платіжного доручення № 2427 від 30.12.2021);

- № 82 від 31.12.2021 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2021 року (які оплачені згідно платіжного доручення № 2033 від 31.08.2021);

- № 3 від 31.01.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за січень 2022 року (які оплачені згідно платіжного доручення - № 2592 від 10.06.2022);

- № 14 від 28.02.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за лютий 2022 року (які оплачені згідно платіжного доручення № 2608 від 20.07.2022);

- № 21 від 31.03.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за березень 2022 року (докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні);

- № 35 від 30.04.2022 на суму 5 000,00 грн. щодо надання послуг за квітень 2022 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 2709 від 26.09.2022);

- № 44 від 31.05.2022 на суму 5 000,00 грн. щодо надання послуг за травень 2022 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 2709 від 26.09.2022);

- № 59 від 30.06.2022 на суму 5 000,00 грн. щодо надання послуг за червень 2022 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 2764 від 28.10.2022);

- № 73 від 31.07.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за липень 2022 року, (які оплачені згідно платіжної інструкції № 2819 від 07.04.2023);

- № 83 від 31.08.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за серпень 2022 року (докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні);

- № 94 від 30.09.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2022 року (докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні);

- № 107 від 31.10.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за жовтень 2022 року (докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні);

- № 119 від 30.11.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2022 року (докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні);

- № 130 від 31.12.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2022 року (докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні);

- № 2 від 31.01.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за січень 2023 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3398 від 10.10.2023);

- № 15 від 28.02.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за лютий 2023 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3176 від 08.08.2023);

- № 28 від 31.03.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за березень 2023 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 2908 від 12.05.2023);

- № 42 від 30.04.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за квітень 2023 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 2944 від 23.05.2023);

- № 57 від 31.05.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за травень 2023 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3025 від 15.06.2023);

- № 69 від 30.06.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за червень 2023 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3134 від 24.07.2023);

- № 79 від 31.07.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за липень 2023 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3236 від 29.08.2023);

- № 100 від 31.08.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за серпень 2023 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3332 від 21.09.2023);

- № 107 від 30.09.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2023 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3480 від 17.10.2023);

- № 114 від 31.10.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за жовтень 2023 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3537 від 21.11.2023);

- № 121 від 30.11.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2023 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3610 від 12.12.2023);

- № 129 від 31.12.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2023 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3670 від 17.01.2024);

- № 4 від 31.01.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за січень 2024 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3741 від 27.02.2024);

- № 13 від 29.02.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за лютий 2024 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3823 від 26.03.2024);

- № 23 від 31.03.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за березень 2024 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3934 від 30.04.2024);

- № 37 від 30.04.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за квітень 2024 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3970 від 31.05.2024);

- № 49 від 31.05.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за травень 2024 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3982 від 25.06.2024);

- № 60 від 30.06.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за червень 2024 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 4015 від 01.08.2024);

- № 72 від 31.07.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за липень 2024 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 4078 від 19.09.2024);

- № 86 від 31.08.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за серпень 2024 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 38 від 18.10.2024);

- № 101 від 30.09.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2024 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 124 від 26.12.2024);

- № 132 від 30.11.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2024 року (докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні);

- № 148 від 31.12.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2024 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 214 від 25.04.2025).

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає. що в матеріалах справи відсутні повідомлення чи інші підтверджуючі докази про зарахування коштів за інші періоди, ніж ті, що вказані в платіжних інструкціях у графі «призначення платежу».

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем допущено порушення свої зобов?язань за Договором в частині оплати наданих позивачем, та прийнятих відповідачем послуг за наступними актами загалом на суму 70 000,00 грн.:

- № 21 від 31.03.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за березень 2022 року (докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні);

- № 83 від 31.08.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за серпень 2022 року (докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні);

- № 94 від 30.09.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2022 року (докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні);

- № 107 від 31.10.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за жовтень 2022 року (докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні);

- № 119 від 30.11.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2022 року (докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні);

- № 130 від 31.12.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2022 року (докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні);

- № 132 від 30.11.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2024 року (докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні);

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що згідно платіжного доручення № 214 від 25.04.2025 - 20 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 12.24-01.25р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, дод.угод. № 2 від 25.02.25», р/ф 148, 1 від 20.12.24-31.01.25 у сумі 16 666,67 грн. ПДВ20% - 3333,33 грн», відповідачем здійснено оплату послуг за грудень 2024 року (який заявлено позивачем до стягнення у позові, про що сторонами підписано відповідний акт № 148 від 31.12.2024 на суму 10 000,00 грн.), а також за січень 2025 року, проте, в матеріалах справи відсутній відповідний двосторонньо підписаний сторонами акт надання послуг за січень 2025 року, і позивачем такого акту не додано до позову. При цьому, у суду апеляційної інстанції відсутні обумовлені законом та договором підстави для здійснення відповідного зарахування оплати за січень 2025 року у вартість наданих послуг за попередні місяці.

Таким чином, здійснена відповідачем оплата згідно платіжного доручення № 214 від 25.04.2025 підлягає зарахуванню саме в частині 10 000,00 грн. в оплату за послуги згідно акту № 148 від 31.12.2024 на суму 10 000,00 грн., а тому доводи скаржника щодо неврахування судом першої інстанції даного платіжного доручення визнаються судом апеляційної інстанції обгрунтованими саме в частині неврахування оплати у 10 000,00 грн. за грудень 2024 року. Решта сплачених коштів у сумі 10 000,00 грн. (які сплачені згідно визначеного призначення платежу за січень 2025 року) - не підлягає зарахуванню у вартість наданих послуг за попередні місяці, адже такої умови укладений між сторонами Договір - не містить, а тому доводи скаржника в цій частині не знайшли свого підтвердження в цій частині та відхиляються судом апеляційної інстанції.

Крім того, щодо платіжного доручення № 189 від 17.03.2025 - 10000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги збергіг.матеріалів та паркування авто за 02.25р., зг. Дог № 64-07 від 25.08.21, дод. Угод.№2 від 25.02.25р, р/ф № 27 від 25.02.25 у сумі 8333,33 грн, ПДВ20%-1666,67 грн.», суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно вказаного платіжного доручення відповідачем здійснена оплата за лютий 2025 року, проте, в матеріалах справи відсутній відповідний двосторонньо підписаний сторонами акт надання послуг за лютий 2025 року, і позивачем такого акту не додано до позову. При цьому, у суду апеляційної інстанції відсутні обумовлені законом та договором підстави для здійснення відповідного зарахування оплати за лютий 2025 року у вартість наданих послуг за попередні місяці, адже такої умови укладений між сторонами Договір - не містить. При цьому, сторони не позбавлені права врегулювати свої правовідносини за вказаний місяць у встановленому законом і Договором порядку.

Також, суд апеляційної інстанції враховує, що позивачем заявлено до стягнення заборгованість за Договором за період з вересня 2021 року по грудень 2024 року включно, на підтвердження якої надано акти надання послуг саме за цей період, і відповідно, правовідносини сторін за період з січня 2025 по 01.03.2025 за Договором - не входять в межі спірного періоду; до того ж, як зазначалось вище, позивачем не долучено до матеріалів справи і відповідних актів за вказаний період.

Крім того, посилання скаржника на Договір № 64-07/1 від 01.12.2023 та Договір № 64-07/02 від 20.05.2024 про здійснення розрахунків за договором про надання послуг по зберіганню матеріалів та паркування автомобілів № 64-07 від 25.08.2021, укладені між ТОВ «Індастріал Логістик», як замовником, ДП «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», як виконавцем, та філіями «Київське Дорожньо-експлуатаційне управління» та «Миронівське районне дорожнє управління» ДП «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», як треті особи, за умовами яких сторони узгодили, що з дати укладення цих договорів замовник може здійснювати платежі та розраховуватись за надані послуги за договором про надання послуг по зберіганню матеріалів та паркування автомобілів № 64-07 від 25.08.2021 на банківські реквізити третьої особи, - не спростовують обов?язок відповідача здійснити оплату на користь позивача за надані послуги по укладеному між ними Договору № 64-07 від 25.08.2021, з урахуванням погоджених у ньому умов. А тому в цій частині доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Стосовно посилання позивача на Акт звірки взаємних розрахунків за період з 25.08.2021 по 25.03.2025, який підписано в односторонньому порядку тільки позивачем, і згідно якого сальдо на користь позивача складає 100 000,00 грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Належними доказами, що підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (наведена правова позиція викладена зокрема, у Постанові КГС від 20.05.2020 року у справі № 918/535/19, Постанові КГС від 12.09.2018 року у справі № 910/22923/17).

Господарські операції мають оформлюватися первинними бухгалтерськими документами, вимоги до реквізитів яких визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують поставку товарів/робіт/послуг та оплату у будь-якій формі.

В свою чергу, акт звірки взаємних розрахунків не призводить до зміни у структурі активів та зобов`язань учасників господарської операції, а лише ідентифікує та впорядковує (систематизує) вже проведені контрагентами господарські операції, з метою визначення актуальної ситуації по розрахунках.

Крім того, первинний бухгалтерський документ повинен містити всі обов`язкові реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (назву документу; дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; ПІО осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції).

Тому, з огляду на положення закону про бухгалтерський облік, за своєю правовою природою, акт звірки взаємних розрахунків не може вважатися первинним бухгалтерським документом ні за формою ні за змістом, а отже і бути доказом суми заборгованості. Правова позиція про те, що акт звірки взаєморозрахунків не є первинним бухгалтерським документом також неодноразово підтримувалася Постановами Верховного Суду (зокрема у справах № 905/1198/17 у постанові від 19.04.2018, 910/1389/18 у постанові від 05.03.2019).

Таким чином, наданий позивачем Акт звірки взаємних розрахунків за період з 25.08.2021 по 25.03.2025, який підписано в односторонньому порядку тільки позивачем, і згідно якого сальдо на користь позивача складає 100 000,00 грн., не є належним доказом в підтвердження заборгованості в сумі 100 000,00 грн., наявність якої стверджує позивач. Суд апеляційної інстанції враховує. Що належними доказами в підтвердження заборгованості за Договором є саме надані позивачем до матеріалів справи Акти наданих послуг, які підписані обома сторонами без зауважень та заперечень, і які в сукупності з наданими платіжними дорученнями та Договором, підлягають оцінці в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач, в свою чергу, проти задоволення позову заперечував і з тих підстав, що матеріали позовної заяви, як і додані документи на підтвердження її вимог, не містять доказів на підставі яких можливо було б зробити висновки про прострочення виконання зобов`язань з оплати послуг за договором. Для того, щоб визначити чи настало прострочення оплати за послуги за кожен із місяців у якому вони надавались, необхідно визначити дату надання замовнику рахунків на оплату.

Водночас, наведене спростовується позивачем, оскільки за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер, на це звернув увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №915/641/19.

Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст.212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст.613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити вартість наданих послуг. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №910/32579/15, від 22.05.2018р. у справі №923/712/17, від 21.01.2019р. у справі №925/2028/15, від 02.07.2019р. у справі №918/537/18, від 29.08.2019р. у справі №905/2245/17, від 26.02.2020р. у справі №915/400/18.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що замовник щомісяця перераховує на поточний рахунок виконавця грошові кошти, пунктом 3.4. договору передбачено що термін сплати - до 20 числа поточного місяця, тому місцевий суд правильно погодився з доводом позивача, про те, що відповідач був обізнаний про суму та строки оплати, яку мав здійснити за отримані послуги. Доводи скаржника в цій частині не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку із порушенням умов договору і, як наслідок, виникненням заборгованості, позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №01/783 від 29.10.2024 з вимогою погасити заборгованість розмірі 80 000,00 грн.

В матеріалах справи містяться квитанція та опис вкладення у цінний лист, якими підтверджується факт направлення претензії відповідачу, проте останній на претензію не відповів, заборгованість у повному розмірі не погасив.

Відповідач, заперечуючи проти позову зазначав, що при перевірці трекінгу відправлень Укрпошта, який зазначений в описі та квитанції, а саме, 360, було встановлено, що дані відправлення за вказаним номером на даний час відсутні, тому що незареєстровані у системі Укрпошта, тож лише наявність опису та чеку відправлень не є належним свідченням направлення претензії відповідачу, а дані трекінгу відправлень Укрпошта повністю спростовують факт такого направлення.

Проте позивач зауважував, що відповідно до п.п. 106-109,113 Правил надання послуг поштового зв`язку, відправник, адресат, або уповноважена ними особа мають право звернутися з заявою до оператору поштового зв`язку для отримання необхідної інформації про реєстроване поштове відправлення протягом шести місяців з дня прийняття його до пересилання. Заява не розглядається у разі, коли заявник не є ні відправником, ні адресатом, ні уповноваженою особою; минув встановлений для прийняття заяв строк.

Як наслідок, оскільки з дати відправки листів минуло понад 6 місяців - відомості про вручення листів відповідачу відсутні, відтак і чек, і опис вкладення є належним і допустимим доказами направлення претензії відповідачу.

З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази як кожен окремо, так і в сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи документально підтверджується надання позивачем відповідачу послуг за Договором, та прийняття таких послуг відповідачем (саме як господарських операцій в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні») загалом на суму 375 000,00 грн. за період з вересня 2021 року по грудень 2024 року включно згідно наданих позивачем актів надання послуг за договором (№ 50 від 30.09.2021 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2021 року, № 59 від 31.10.2021 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за жовтень 2021 року, № 72 від 30.11.2021 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2021 року, № 82 від 31.12.2021 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2021 року, № 3 від 31.01.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за січень 2022 року, № 14 від 28.02.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за лютий 2022 року, № 21 від 31.03.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за березень 2022 року, № 35 від 30.04.2022 на суму 5 000,00 грн. щодо надання послуг за квітень 2022 року, № 44 від 31.05.2022 на суму 5 000,00 грн. щодо надання послуг за травень 2022 року, № 59 від 30.06.2022 на суму 5 000,00 грн. щодо надання послуг за червень 2022 року, № 73 від 31.07.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за липень 2022 року, № 83 від 31.08.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за серпень 2022 року, № 94 від 30.09.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2022 року, № 107 від 31.10.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за жовтень 2022 року, № 119 від 30.11.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2022 року, № 130 від 31.12.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2022 року, № 2 від 31.01.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за січень 2023 року, № 15 від 28.02.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за лютий 2023 року, № 28 від 31.03.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за березень 2023 року, № 42 від 30.04.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за квітень 2023 року, № 57 від 31.05.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за травень 2023 року, № 69 від 30.06.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за червень 2023 року, № 79 від 31.07.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за липень 2023 року, № 100 від 31.08.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за серпень 2023 року, № 107 від 30.09.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2023 року, № 114 від 31.10.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за жовтень 2023 року, № 121 від 30.11.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2023 року, № 129 від 31.12.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2023 року, № 4 від 31.01.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за січень 2024 року, № 13 від 29.02.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за лютий 2024 року, № 23 від 31.03.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за березень 2024 року, № 37 від 30.04.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за квітень 2024 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3970 від 31.05.2024), № 49 від 31.05.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за травень 2024 року, № 60 від 30.06.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за червень 2024 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 4015 від 01.08.2024), № 72 від 31.07.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за липень 2024 року, № 86 від 31.08.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за серпень 2024 року, № 101 від 30.09.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2024 року, № 132 від 30.11.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2024 року, № 148 від 31.12.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2024 року), з яких оплачено загалом суму у розмірі 305 000,00 грн. (платіжними дорученнями та інструкціями № 214 від 25.04.2025 (в частині 10 000,00 грн. за грудень 2024 року), № 4015 від 01.08.2024 - 10 000,00 грн., № 2819 від 07.04.2023 - 10000,00 грн., № 3176 від 08.08.2023 - 10000,00 грн., № 2046 від 08.09.2021 - 10 000,00 грн., № 2592 від 10.06.2022 - 10 000,00 грн., № 3398 від 10.10.2023 - 10000,00 грн., № 2908 від 12.05.2023 - 10000,00 грн., № 3610 від 12.12.2023 - 10000,00 грн., № 3025 від 15.06.2023 - 10000,00 грн., № 2277 від 16.11.2021 - 10000,00 грн., № 3670 від 17.01.2024 - 10000,00 грн, № 3480 від 17.10.2023 - 10000,00 грн., № 38 від 18.10.2024 - 10 000,00 грн., № 4078 від 19.09.2024 - 10 000,00 грн., № 2608 від 20.07.2022 - 10000,00 грн., № 3332 від 21.09.2023 - 10000,00 грн., № 3537 від 21.11.2023 - 10000,00 грн., № 3823 від 26.03.2024 - 10000,00 грн., № 2944 від 23.05.2023 - 10000,00 грн., № 3134 від 24.07.2023 - 10000,00 грн., № 3982 від 25.06.2024 - 10 000,00 грн., № 2709 від 26.09.2022 - 10 000,00 грн., № 124 від 26.12.2024 - 10 000,00 грн., № 3741 від 27.02.2024 - 10000,00 грн., № 2764 від 28.10.2022 - 5000,00 грн., № 3236 від 29.08.2023 - 10000,00 грн., № 3934 від 30.04.2024 - 10 000,00 грн., № 2427 від 30.12.2021 - 10000,00 грн., № 3970 від 31.05.2024 - 10 000,00 грн., № 2033 від 31.08.2021 - 10000,00 грн.), а отже, документально підтверджена заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становить 70 000,00 грн, строк оплати якої настав в розумінні ст. ст. 526, 901, 902, 903, 936, 946 Цивільного кодексу України та п. 3.1, 3.4, 3.8 Договору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача 70 000,00 грн. слід залишити без змін, а апеляційну скаргу в цій частині - без задоволення.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що платіжне доручення № 214 від 25.04.2025 було надано відповідачем разом з відзивом на позов, і суд першої інстанції безпідставно не надав оцінки вказаному платіжному дорученню з урахуванням усіх обставин справи та наявних у ній доказів. В свою чергу, враховуючи те, що здійснена відповідачем оплата згідно платіжного доручення № 214 від 25.04.2025 підлягає зарахуванню саме в частині 10 000,00 грн. в оплату за послуги згідно акту № 148 від 31.12.2024 на суму 10 000,00 грн., і вказана оплата була здійснена вже під час розгляду справи судом першої інстанції, таким чином рішення суду першої інстанції в частині стягнення 10 000,00 грн основного боргу (оплата послуг за грудень 2024 року) - слід скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, судовий збір за подачу позову в цій частині підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки, як зазначено, відповідна оплата суми основного боргу в розмірі 10 000,00 грн. була здійснена вже під час розгляду справи судом першої інстанції

В решті вимог позивача щодо стягнення 20 000,00 грн. основного боргу - слід відмовити, оскільки позивачем не подано належних, допустимих та достатніх доказів в розумінні ст. ст. 76, 77,78 Господарського процесуального кодексу України як надання послуг за Договором на вказану суму за заявлений позивачем період (зокрема, відповідних двосторонньо підписаних актів у відповідності), так і їх прийняття відповідачем, відповідно, рішення суду першої інстанції в частині стягнення 20 000,00 грн. - підлягає скасуванню на підставі ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, прийняттям нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог. Судовий збір в цій частині позовних вимог, відповідно, покладається на позивача.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі № 44/258-б (910/3930/25) слід скасувати в частині стягнення 20 000,00 грн основного боргу та в цій частині прийняти нове рішення, яким в частині стягнення 20 000, 00 грн основного боргу - відмовити у задоволенні позовних вимог, а також в частині стягнення 10 000,00 грн. - рішення суду першої інстанції слід скасувати, а провадження у справі закрити згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, присуджена до стягнення решта суми основного боргу в розмірі 70 000,00 грн. - є обгрунтованою, документально підтвердженою та не спростована відповідачем в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині слід залишити без змін. Судовий збір в цій частині вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 9 484,93 грн. за період з 01.01.2022 по 28.02.2025 та інфляційних нарахувань в розмірі 50 765,64 грн. за період з 01.01.2022 по 28.02.2025, нарахованих на суму боргу у розмірі 100 000,00 грн., апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідний висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладено в постанові від 05.07.2019р. у справі №905/600/18.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Згідно з імперативними вимогами ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ст.236 ГПК України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції дослідивши відповідний розрахунок позивача 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що позивачем здійснено нарахування відповідних показників на заявлену суму боргу у розмірі 100 000,00 грн., яка на переконання позивача є сукупною сумою боргу, застосувавши період нарахування з 01.01.2022 по 28.02.2025, що відповідно, є методологічно, арифметично та показниково невірним та неправильним.

Так, згідно із п. 3.1 договору, за надані послуги замовник щомісяця перераховує на поточний рахунок виконавця грошові кошти в сумі 10 000,00 грн., разом з ПДВ. Рахунки на оплату за надані згідно договору послуги надаються замовнику щомісячно. Термін сплати до 20 чиста поточного місяця (п.3.4. договору).

Крім того, Додатковою угодою № 1 від 23.08.2022 до Договору, сторони погодили, що в період з 01.04.2022 по 30.06.2022 плата за надані послуги становить 50% від розміру плати, розрахованої згідно з п. 3.1. Договору, тобто у вказані місяці становить 5 000,00 грн.

З огляду на викладене, враховуючи в сукупності як умови Договору, Додаткової угоди № 1 від 23.08.2022, так і вищенаведені приписи норм цивільного законодавства, суд апеляційної інстанції здійснивши власний перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду з 01.01.2022 по 28.02.2025, дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню, згідно нижченаведеного розрахунку, який здійснюється з урахуванням щомісячної суми боргу за кожним актом надання послуг та здійснених часткових оплат.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 13 224,65 грн. за період з 01.09.2024 по 28.02.2025, нарахованих позивачем на суму боргу у розмірі 100 000,00 грн., апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 216 ГК України (у редакції чинній на момент виникнення та перебігу спірних правовідносин), учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.218 ГК України (у редакції чинній на момент виникнення та перебігу спірних правовідносин), підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч.1 ст.230 ГК України (у редакції чинній на момент виникнення та перебігу спірних правовідносин) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п.4.3.5 договору, замовник за порушення строку оплати за вимогою виконавця зобов`язаний сплатити останньому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день такого прострочення.

На думку ТОВ «Індастріал Логістик», виконавцем (позивачем) не виконаний п.4.3.5. договору в частині направлення замовнику вимоги про сплату пені, а тому обов`язок такої сплати у відповідача відсутній.

В свою чергу, як було зазначено вище, матеріалами справи підтверджується факт направлення відповідачу претензії за вих. № 01/783 від 29.10.2024 з вимогою про сплату заборгованості. Крім того, факт направлення відповідної претензії не впливає на факт порушення відповідачем зобов?язань за договором, і відповідно, не впливає на спосіб захисту прав позивача при порушенні договірних зобов?язань відповідачем у вигляді застосування штрафної санкції у вигляді пені, яка обумовлена як законом, так і договором.

Крім того, суд апеляційної враховує, що застосування в тексті господарського договору формулювання «за кожен день прострочення» не можна вважати встановленням іншого, ніж визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України, строку нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені). У разі використання в договорі лише формулювання про нарахування пені «за кожен день прострочення» за відсутності застережень про період чи строк, за який нараховується пеня, таке нарахування припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України (у редакції чинній на момент виникнення та перебігу спірних правовідносин).

Наведена правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 16 жовтня 2024 року у справі № 911/952/22 (провадження № 12-79гс23), якою зокрема визначено:

- на практиці необхідно розмежовувати механізм (формулу) обчислення пені, який характеризує таку її ознаку, як нарахування за кожен день прострочення (поденне нарахування), та строк нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені), який регулює ч. 6 ст. 232 ГК України. Формулювання, яке містить ч. 3 ст. 549 ЦК України та кореспондуючі їй норми інших нормативних актів, у тому числі умови договору (у разі відображення, зазначення сторонами подібного в договорі), лише вирізняють (ідентифікують) пеню серед неустойки (інших штрафних санкцій) та визначають механізм (формулу) її обчислення, однак жодним чином не стосуються питання щодо граничного строку, за який може бути нарахована пеня;

- якщо умовами укладеного договору сторони передбачили більш тривалий, ніж визначений ч. 6 ст. 232 ГК України, строк нарахування штрафних санкцій (зазначили про їх нарахування до дня фактичного виконання, протягом усього періоду існування заборгованості тощо), то їх нарахування не припиняється за період прострочення зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, а застосуванню підлягає саме строк, установлений договором;

- у разі відсутності подібних умов у договорі (використання / зазначення в договорі лише формулювання про нарахування пені «за кожен день прострочення») нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені) припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України;

- у справі, яка розглядалася, суди попередніх інстанцій установили, що умови договорів не містять будь-яких додаткових застережень (зокрема, «до повного виконання зобов`язання», «до повної сплати заборгованості», «до повного погашення боргу» тощо), які свідчили б про визначення в них іншого строку нарахування штрафних санкцій, ніж визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України, тому пеня за прострочення виконання відповідачем як покупцем цінних паперів зобов`язань за договором має нараховуватися за період шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Також, суд апеляційної інстанції з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 29.01.2026 у справі № 910/6337/23, зазначає, що скасування обмежень періоду нарахування пені згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України у взаємозв`язку з приписами пункту 7 розділу IX "Прикінцеві положення" ГК України, створює для відповідача додатковий необґрунтований та несправедливий тягар щодо оплати штрафних санкцій, які були обмежені шестимісячним строком.

Отже, з урахуванням вищенаведених мотивів, застосованих вищенаведених методик, правових позицій суду касаційної інстанції, суд апеляційної інстанції здійснює власний розрахунок 3% річних за період з 01.01.2022 по 28.02.2025, інфляційних втрат за період з 01.01.2022 по 28.02.2025 та пені за період з 01.09.2024 по 28.02.2025 наступним чином.

За Актом № 50 від 30.09.2021 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2021 року, які оплачені згідно платіжного доручення № 2046 від 08.09.2021) - прострочення відсутнє.

За Актом № 59 від 31.10.2021 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за жовтень 2021 року, які оплачені згідно платіжного доручення № 2277 від 16.11.2021, заборгованість у межах визначеного позивачем періоду з 01.01.2022 по 28.02.2025 - була відсутня.

За Актом № 72 від 30.11.2021 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2021 року, які оплачені згідно платіжного доручення № 2427 від 30.12.2021, заборгованість у межах визначеного позивачем періоду з 01.01.2022 по 28.02.2025 - була відсутня.

За Актом № 82 від 31.12.2021 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2021 року, які оплачені згідно платіжного доручення № 2033 від 31.08.2021), заборгованість у межах визначеного позивачем періоду з 01.01.2022 по 28.02.2025 - була відсутня.

За Актом № 3 від 31.01.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за січень 2022 року (які оплачені згідно платіжного доручення - № 2592 від 10.06.2022) - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.01.2022 (п.3.4. договору) по 09.06.2022 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 115,89 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 1241,88 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 14 від 28.02.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за лютий 2022 року, які оплачені згідно платіжного доручення № 2608 від 20.07.2022), - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.02.2022 (п.3.4. договору) по 19.07.2022 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 123,29 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 1487,71 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 21 від 31.03.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за березень 2022 року, і щодо якого докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.03.2022 (п.3.4. договору) по 28.02.2025 (в межах визначеного позивачем граничного періоду нарахування), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 884,38 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 4130,04 грн.

- розмір пені за даним актом підлягав нарахуванню з 20.03.2022 (п.3.4. договору) по 20.09.2022 (ч. 6 ст. 232 ГК України), і відповідно, не входить до меж заявленого позивачем у розрахунку до стягнення періоду.

За Актом № 35 від 30.04.2022 на суму 5 000,00 грн. щодо надання послуг за квітень 2022 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 2709 від 26.09.2022, - заборгованість в сумі 5 000,00 грн. існувала з 20.04.2022 (п.3.4. договору) по 25.09.2022 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 65,34 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 492,30 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 44 від 31.05.2022 на суму 5 000,00 грн. щодо надання послуг за травень 2022 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 2709 від 26.09.2022, - заборгованість в сумі 5 000,00 грн. існувала з 20.05.2022 (п.3.4. договору) по 25.09.2022 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 53,01 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 347,90 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 59 від 30.06.2022 на суму 5 000,00 грн. щодо надання послуг за червень 2022 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 2764 від 28.10.2022), заборгованість в сумі 5 000,00 грн. існувала з 20.06.2022 (п.3.4. договору) по 27.10.2022 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 53,42 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 316,78 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 73 від 31.07.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за липень 2022 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 2819 від 07.04.2023, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.07.2022 (п.3.4. договору) по 06.04.2023 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 214,52 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 1032,25 грн.

- розмір пені за даним актом підлягав нарахуванню з 20.07.2022 (п.3.4. договору) по 20.01.2023 (ч. 6 ст. 232 ГК України), і відповідно, не входить до меж заявленого позивачем у розрахунку до стягнення періоду.

За Актом № 83 від 31.08.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за серпень 2022 року, докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.08.2022 (п.3.4. договору) по 28.02.2025 (в межах визначеного позивачем граничного періоду нарахування), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 758,63 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 2713,79 грн.

- розмір пені за даним актом підлягав нарахуванню з 20.08.2022 (п.3.4. договору) по 20.02.2023 (ч. 6 ст. 232 ГК України), і відповідно, не входить до меж заявленого позивачем у розрахунку до стягнення періоду.

За Актом № 94 від 30.09.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2022 року, докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.09.2022 (п.3.4. договору) по 28.02.2025 (в межах визначеного позивачем граничного періоду нарахування), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 733,15 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 2476,73 грн.

- розмір пені за даним актом підлягав нарахуванню з 20.09.2022 (п.3.4. договору) по 20.03.2023 (ч. 6 ст. 232 ГК України), і відповідно, не входить до меж заявленого позивачем у розрахунку до стягнення періоду.

За Актом № 107 від 31.10.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за жовтень 2022 року, докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.10.2022 (п.3.4. договору) по 28.02.2025 (в межах визначеного позивачем граничного періоду нарахування), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 708,49 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 2172,42 грн.

- розмір пені за даним актом підлягав нарахуванню з 20.10.2022 (п.3.4. договору) по 20.04.2023 (ч. 6 ст. 232 ГК України), і відповідно, не входить до меж заявленого позивачем у розрахунку до стягнення періоду.

За Актом № 119 від 30.11.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2022 року, докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.11.2022 (п.3.4. договору) по 28.02.2025 (в межах визначеного позивачем граничного періоду нарахування), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 683,01 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 2087,81 грн.

- розмір пені за даним актом підлягав нарахуванню з 20.11.2022 (п.3.4. договору) по 20.05.2023 (ч. 6 ст. 232 ГК України), і відповідно, не входить до меж заявленого позивачем у розрахунку до стягнення періоду.

За Актом № 130 від 31.12.2022 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2022 року, докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.12.2022 (п.3.4. договору) по 28.02.2025 (в межах визначеного позивачем граничного періоду нарахування), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 658,36 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 2003,78 грн.

- розмір пені за даним актом підлягав нарахуванню з 20.12.2022 (п.3.4. договору) по 20.06.2023 (ч. 6 ст. 232 ГК України), і відповідно, не входить до меж заявленого позивачем у розрахунку до стягнення періоду.

За Актом № 2 від 31.01.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за січень 2023 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 3398 від 10.10.2023, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.01.2023 (п.3.4. договору) по 09.10.2023 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 216,16 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 219,25 грн.

- розмір пені за даним актом підлягав нарахуванню з 20.01.2023 (п.3.4. договору) по 20.07.2023 (ч. 6 ст. 232 ГК України), і відповідно, не входить до меж заявленого позивачем у розрахунку до стягнення періоду.

За Актом № 15 від 28.02.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за лютий 2023 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 3176 від 08.08.2023, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.02.2023 (п.3.4. договору) по 07.08.2023 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 138,90 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 241,10 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 28 від 31.03.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за березень 2023 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 2908 від 12.05.2023, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.03.2023 (п.3.4. договору) по 11.05.2023 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 43,56 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 20,00 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 42 від 30.04.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за квітень 2023 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 2944 від 23.05.2023, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.04.2023 (п.3.4. договору) по 22.05.2023 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 27,12 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 50,00 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 57 від 31.05.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за травень 2023 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 3025 від 15.06.2023, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.05.2023 (п.3.4. договору) по 14.06.2023 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 21,37 грн.

- інфляційні втрати відсутні, оскільки заборгованість за даним актом існувала менше 1 місяця.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 69 від 30.06.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за червень 2023 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 3134 від 24.07.2023, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.06.2023 (п.3.4. договору) по 23.07.2023 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 27,95 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: -60,00 грн. (оскільки індекс інфляції у вказаний період складав 99,4%, а отже, був від?ємним, проте, підлягає врахуванню);

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 79 від 31.07.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за липень 2023 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 3236 від 29.08.2023, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.07.2023 (п.3.4. договору) по 28.08.2023 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 32,88 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: -140,00 грн. (оскільки індекс інфляції у вказаний період складав 98,6%, а отже, був від?ємним, проте, підлягає врахуванню);

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 100 від 31.08.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за серпень 2023 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 3332 від 21.09.2023, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.08.2023 (п.3.4. договору) по 20.09.2023 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 26,30 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 50,00 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 107 від 30.09.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2023 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 3480 від 17.10.2023, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.09.2023 (п.3.4. договору) по 16.10.2023 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 22,19 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 80,00 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 114 від 31.10.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за жовтень 2023 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 3537 від 21.11.2023, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.10.2023 (п.3.4. договору) по 20.11.2023 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 26,30 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 50,00 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 121 від 30.11.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2023 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 3610 від 12.12.2023, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.11.2023 (п.3.4. договору) по 11.12.2023 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 18,08 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 0,00 грн. . (оскільки індекс інфляції у вказаний період складав 100,0%).

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 129 від 31.12.2023 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2023 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 3670 від 17.01.2024, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.12.2023 (п.3.4. договору) по 16.01.2024 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 22,98 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 40,00 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 4 від 31.01.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за січень 2024 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 3741 від 27.02.2024, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.01.2024 (п.3.4. договору) по 26.02.2024 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 31,15 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 30,00 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 13 від 29.02.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за лютий 2024 року (які оплачені згідно платіжної інструкції № 3823 від 26.03.2024), - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.02.2024 (п.3.4. договору) по 25.03.2024 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 28,69 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 50,00 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 23 від 31.03.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за березень 2024 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 3934 від 30.04.2024, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.03.2024 (п.3.4. договору) по 29.04.2024 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 33,61 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 20,00 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 37 від 30.04.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за квітень 2024 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 3970 від 31.05.2024, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.04.2024 (п.3.4. договору) по 20.05.2024 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 25,41 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 60,00 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 49 від 31.05.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за травень 2024 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 3982 від 25.06.2024, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.05.2024 (п.3.4. договору) по 24.06.2024 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 29,51 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 220,00 грн.

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 60 від 30.06.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за червень 2024 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 4015 від 01.08.2024, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.06.2024 (п.3.4. договору) по 31.07.2024 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 34,43 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 0,00 грн. . (оскільки індекс інфляції у вказаний період складав 100,0%).

- пеня за вказаний період не входить до меж заявленого позивачем періоду нарахування.

За Актом № 72 від 31.07.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за липень 2024 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 4078 від 19.09.2024, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.07.2024 (п.3.4. договору) по 18.09.2024 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 50,00 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 210,90 грн.

- розмір пені (з 01.09.2024 (початок періоду нарахування, заявлений позивачем) по 18.09.2024 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується) складає: 127,87 грн.

За Актом № 86 від 31.08.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за серпень 2024 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 38 від 18.10.2024, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.08.2024 (п.3.4. договору) по 17.10.2024 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 48,36 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 332,70 грн.

- розмір пені (з 01.09.2024 (початок періоду нарахування, заявлений позивачем) по 17.10.2024 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується) складає: 127,87 грн.

За Актом № 101 від 30.09.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за вересень 2024 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 124 від 26.12.2024, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.09.2024 (п.3.4. договору) по 25.12.2024 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 79,51 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 518,65 грн.

- розмір пені (з 20.09.2024 по 25.12.2024 (адже день оплати у відповідний розрахунок - не враховується) складає: 692,62 грн.

За Актом № 132 від 30.11.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за листопад 2024 року, докази оплати даного акту в матеріалах справи відсутні, - заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.11.2024 (п.3.4. договору) по 28.02.2025 (в межах визначеного позивачем граничного періоду нарахування), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 82,92 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 343,77 грн.

- розмір пені складає: 759,68 грн.

За Актом № 148 від 31.12.2024 на суму 10 000,00 грн. щодо надання послуг за грудень 2024 року, які оплачені згідно платіжної інструкції № 214 від 25.04.2025, заборгованість в сумі 10 000,00 грн. існувала з 20.12.2024 (п.3.4. договору) по 28.02.2025 (в межах визначеного позивачем граничного періоду нарахування), відповідно:

- розмір 3% річних складає: 58,33 грн.

- розмір інфляційних втрат складає: 200,96 грн.

- розмір пені складає: 544,65 грн.

З урахуванням вищенаведених розрахунків 3% річних, інфляційних втрат та пені, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню загалом: розмір 3% річних в сумі 6 177,20 грн., розмір інфляційних втрат в сумі 23 040,72 грн., розмір пені в сумі 2 458,70 грн., у зв?язку з чим вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню частково. В решті вимог позивача в цій частині (27 724,92 грн. інфляційних втрат, 3 307,73 грн. 3% річних та 10 765,95 грн. пені) слід відмовити за їх безпідставністю нарахування та необгрунтованістю. Таким чином, доводи скаржника в апеляційній скарзі щодо необгрунтованості розрахунку вказаних показників позивачем і судом першої інстанції (зокрема в частині необхідності врахування заборгованості за кожним актом, і відповідно, щодо періоду нарахувань) - не є явно необгрунтованими, і відповідно, судом апеляційної інстанції враховані під час здійснення власного вищенаведеного розрахунку заявлених до стягнення показників.

Окрім цього, ТОВ «Індастріал Логістик» просив місцевий суд зменшити розмір штрафних санкцій, мотивоване тим, що прострочення виконання зобов`язань виникло під час дії військового стану, що зумовило зниження економічних показників підприємства, а також те, що порушення строків оплати відповідачем не спричинило негативних наслідків для кредиторів позивача.

Позивач щодо таких вимог заперечував та просив звернути увагу на те, що відповідачем не надано належних доказів, які б підтверджували факт зниження економічних показників ТОВ «Індастріал Логістик».

До того ж, у позовній заяві міститься інформація про те, що позивач перебуває в процесі санації і договір, що є предметом спору, було укладено на виконання плану санації позивачем. Невиконання відповідачем зобов`язань за договором перешкоджає, а іноді і унеможливлює здійснювати позивачем розрахунки з кредиторами, сплачувати податковий борг, сплачувати податки та заробітну плату.

Щодо твердження відповідача, про те, що діями позивача завдано збитків відповідачу, у зв`язку з тим, що позивачем не дотримано умови договору та діючого законодавства в частині реєстрації податкових накладних, що позбавило відповідача права на податковий кредит у розмірі 33 333,40 грн., частина якого вже безповоротно втрачена у зв`язку з протермінуванням часової межі, яка надає право на включення несвоєчасно зареєстрованих податкових накладних, місцевий суд правильно погодився з доводом позивача, що відшкодування збитків на користь відповідача внаслідок нереєстрації податкових накладних не є предметом даного спору, а тому вірно відхилив вимогу відповідача про зменшення розміру пені.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності в частині нарахування інфляційних витрат та 3% річних за період з 01.01.2022 - 28.03.2022, апеляційний суд зазначає наступне.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020р. на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023р. №651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено.

Законом України від 30.03.2020р. №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, п.12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Отже, у п.12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020р. №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) до 30.06.2023р.

Крім того, 24.02.2022р. у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. строком на 30 діб. В подальшому, указами Президента воєнний стан неодноразово продовжено, зокрема, Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №793/2025 від 20.10.2025р. строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05:30 05.11.2025р. строком на 90 діб.

Законом України від 15.03.2022р. №2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено пунктом 19 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Отже, з наведеного вбачається, що у п.19 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 15.03.2022р. № 2120-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності.

Законом України від 14.05.2025р. №4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності" виключено п.19 розділу "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України".

Вищевказаний закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. Закон був надрукований в офіційному виданні "Голос України" від 03.06.2025р. №108, відтак, набирає чинності з 04.09.2025р.

Таким чином, з 04.09.2025р. поновлюються строки, перелік яких був визначений пунктом 19 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України.

З рахуванням положень п.12 та п.19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, місцевий суд дійшов правильного висновку, що вимоги позивача в частині нарахування інфляційних витрат та 3% річних за період 01.01.2022 - 28.02.2025 заявлені у межах строку позовної давності, а тому законно і обґрунтовано відмовив ТОВ «Індастріал Логістик» у застосуванні до позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності в частині нарахування інфляційних витрат та 3% річних за період 01.01.2022 - 28.02.2025.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ч. 1 ст. 278 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд, з урахуванням мотивів даної постанови, дійшов висновків, що доводи скаржника знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі №44/258-б (910/3930/25):

- в частині стягнення 10 000,00 грн основного боргу - слід скасувати та в цій частині прийняти нове рішення, яким в частині стягнення 10 000, 00 грн основного боргу - провадження у справі закрити згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, залишивши судовий збір в цій частині за позивачем;

- в частині стягнення 20 000,00 грн основного боргу - слід скасувати на підставі ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України та в цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки в цій частині рішення ухвалено з нез`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, поклавши судовий збір в цій частині на позивача;

- в частині стягнення 70 000,00 грн. основного боргу - слід залишити без змін на підставі ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, як таке, що прийняте у вказаній частині з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права;

- в частині стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені - змінити на підставі ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, присудивши внаслідок здійсненого перерахунку до стягнення з відповідача на користь позивача загальний розмір 3% річних в сумі 6 177,20 грн., загальний розмір інфляційних втрат в сумі 23 040,72 грн., загальний розмір пені в сумі 2 458,70 грн., та відмовивши у стягненні 27 724,92 грн. інфляційних втрат, 3 307,73 грн. 3% річних та 10 765,95 грн. пені, здійснивши перерозподіл судового збору.

Розподіл судових витрат

Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції в порядку перерозподілу витрат (судового збору) за подачу позову та апеляційної скарги, дійшов висновку, що:

- з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 949,31 грн. судового збору за подачу позову;

- в решті судовий збір за подачу позову - 1 078,69 грн. слід залишити за позивачем;

- з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 294,43 грн.;

- в решті судовий збір за подачу апеляційної скарги - 2 339,17 грн. слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастріал Логістик», на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі №44/258-б (910/3930/24) - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі №44/258-б (910/3930/25):

- в частині стягнення 10 000,00 грн основного боргу - скасувати та в цій частині прийняти нове рішення, яким в частині стягнення 10 000, 00 грн основного боргу - провадження у справі закрити згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, залишивши судовий збір в цій частині за позивачем;

- в частині стягнення 20 000,00 грн основного боргу - скасувати та в цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в цій частині, поклавши судовий збір в цій частині на позивача;

- в частині стягнення 70 000,00 грн. основного боргу -залишити без змін;

- в частині стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені - змінити, присудивши внаслідок здійсненого перерахунку до стягнення з відповідача на користь позивача загальний розмір 3% річних в сумі 6 177,20 грн., загальний розмір інфляційних втрат в сумі 23 040,72 грн., загальний розмір пені в сумі 2 458,70 грн., та відмовивши у стягненні загального розміру 27 724,92 грн. інфляційних втрат, загального розміру 3% річних - 3 307,73 грн. та загального розміру пені - 10 765,95 грн., здійснивши перерозподіл судового збору за подачу позову в цій частині.

3. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі №44/258-б (910/3930/25) викласти в наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал Логістик" (04123, м. Київ, вул. Западинська, 5, оф. 507; ) на користь Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (02121, м. Київ, вул. Світла, 3; ) заборгованість в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 23 040 (двадцять три тисячі сорок) грн. 72 коп., 3 % річних в розмірі 6 177 (шість тисяч сто сімдесят сім) грн. 20 коп., пеню в розмірі 2 458 (дві тисячі чотириста п?ятдесят вісім) грн. 65 коп., судовий збір за подачу позову в розмірі 1949 (одна тисяча дев?ятсот сорок дев?ять) грн. 31 коп.

3. У решті позовних вимог щодо стягнення 20 000,00 грн. основного боргу, 27 724,92 грн. інфляційних втрат, 3% річних - 3 307,73 грн. та пені - 10 765,95 грн. - відмовити.

4. В частині стягнення 10 000,00 грн основного боргу - провадження у справі закрити згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.».

4. Стягнути з Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (02121, м. Київ, вул. Світла, 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал Логістик" (04123, м. Київ, вул. Западинська, 5, оф. 507; ) 1 294 (одну тисячі двісті дев?яносто чотири) грн. 43 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

В решті судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 339,17 грн. - залишити за скаржником.

5. Матеріали справи №44/258-б (910/3930/25) повернути до Господарського суду м. Києва, доручивши видати накази на виконання даної постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді С.В. Сотніков

О.М. Остапенко