ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.04.2026 Справа № 908/71/26 (908/666/26)

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Сушко Л.М., розглянувши позовну заяву Дочірнього підприємства Супер-Франт, 69006, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 36, до відповідача Головного управління ДПС у Київській області, 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5а,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

в межах справи №908/71/26 про банкрутство Дочірнього підприємства Супер-Франт, 69006, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 36,

розпорядник майна - Мірошник Ігор Вікторович, свідоцтво №1176 від 17.04.2013 (69005, м. Запоріжжя, а/с 1176)

За участю представників сторін: від відповідача П`ятигорець Д.А. дов. від 20.11.2023.

В провадженні господарського суду Запорізької області на стадії процедури розпорядження майном перебуває справа №908/71/26 про банкрутство Дочірнього підприємства Супер-Франт, 69006, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 36, .

Так, ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.02.2026. відкрито провадження у справі №908/71/26 про банкрутство Дочірнього підприємства Супер-Франт, 69006, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 36, . Введений мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Мірошника Ігоря Вікторовича.

18.03.2026 до підсистеми Електронний суд від Дочірнього підприємства Супер-Франт надійшла позовна заява до відповідача - Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.03.2026 відповідно по Положення про автоматизовану систему документообігу суду, частини 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства позовну заяву передано на розгляд судді Сушко Л.М. у провадженні якої перебуває справа №908/71/26 про банкрутство Дочірнього підприємства Супер-Франт для розгляду позову в межах цієї справи.

Ухвалою суду від 25.03.2026. прийнято до розгляду позовну заяву Дочірнього підприємства Супер-Франт до відповідача - Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в межах розгляду справи про банкрутство №908/71/26. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 23.04.2026. о/об 12-00.

09.04.2026. від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву у яком він просить суд у задоволенні позовних вимог Дочірнього підприємства «СУПЕРФРАНТ» відмовити в повному обсязі.

Також, 09.04.2026. від Головного управління ДПС у Київській області надійшла заява про передачу матеріалів справи №908/71/26 (908/666/26) за підсудністю до іншого суду, яка обґрунтована наступним: Відповідно до частини першої статті 7 Кодекс України з процедур банкрутства (далі КУПБ) спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК), з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною другою статті 7 КУПБ передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, закріплено статтею 20 ГПК України.

Зокрема, за змістом п. 8 ч. 1 цієї статті до юрисдикції господарських судів віднесено справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

В свою чергу, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

Правила визначення юрисдикції має насамперед визначати процесуальний кодекс, а не кодекс з консолідованими нормами матеріального права.

У пункті 8 частини першої статті 20 ГПК йдеться про звернення до суду з «майновими вимогами до боржника», а у статті 7 КУПБ - про «всі майнові спори, стороною в яких є боржник».

Однак спеціальною нормою для визначення юрисдикції в цій справі має бути саме пункт 8 частини першої статті 20 ГПК, відповідно до якого до господарської юрисдикції не можна відносити спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (підпункт 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК).

Тобто спори про скасування податкових повідомлень-рішень у межах справи про банкрутство за характером і змістом відносин пов`язані з визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань відповідно до ПКУ. Відповідні позовні вимоги стосуються насамперед перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень.

З позиції змісту відносин при визначенні юрисдикції оскарження податкового повідомлення - рішення не є спором майнового характеру, поки зобов`язання не стане узгодженими. Неузгоджена сума податкового зобов`язання не впливає на зміну майнового стану платника податків (не є податковим боргом, який може бути стягнуто на користь держави). Тільки узгоджена сума податкового зобов`язання та його стягнення може вплинути на зміну майнового стану платника податків. Йдеться про сам факт і момент «узгодження» відповідно до положень чинного законодавства - закінчення процедури адміністративного оскарження (пункт 56.15 статті 56 ПКУ) або день набрання судовим рішенням законної сили (підпункт 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 ПКУ).

Податкове повідомлення-рішення, що не набрало чинності, не є підставою для виникнення будь-яких зобов`язань та не є втручанням до його майнових прав. Це рішення можна розцінювати лише як посягання, намір вплинути на склад майна позивача, які, однак, не реалізуються контролюючим органом до узгодження суми грошового зобов`язання, що і визначить вимогу як майнову та вплине на склад майна.

Фактично спір у цій справі про оскарження податкового повідомлення-рішення зводиться до перевірки правильності дій контролюючого органу, а не до захисту майна.

Така Окрема думка була висловлена суддями Великої Палати Верховного Суду у справі № 905/2030/19 (905/1159/20) за позовом Приватного акціонерного товариства «Геркулес» (далі - ПрАТ «Геркулес») до Головного управління Держаної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання противоправним та скасування податкового повідомлення-рішення, з якою Відповідач повністю погоджується.

Окрім того, в постанові ВП ВС від 1 листопада 2023 року у справі № 908/129/22 (908/1333/22) судом наголошено, що юрисдикцію судів щодо розгляду тих чи інших спорів установлюють лише процесуальні кодекси (ГПК України, КАС України, ЦПК України).

У цій справі сторонами є: позивач ТОВ «СУПЕР-ФРАНТ», юридична особа, який перебував на обліку ГУ ДПС як платник податків; відповідач Головне управління ДПС у Київській області - суб`єкт владних повноважень (п. 7 ч. 1 чт. 4 КАС України).

Предметом позовних вимог є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, тобто індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, визначення якому надано в п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Отже спірні правовідносини виникли у межах публічно-правового спору у сфері нарахування та сплати податків, зборів.

Враховуючи предмет позову та суб`єктний склад сторін і зміст відносин, спір щодо оскарження ТОВ «СУПЕР-ФРАНТ» податкових повідомлень-рішень є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 20, 31, 42 Господарського процесуального кодексу України, відповідач просить суд передати матеріали справи №908/71/26 (908/666/26) до Запорізького окружного адміністративного суду (за місцезнаходженням позивача) або до Київського окружного адміністративного суду (за місцезнаходженням відповідача).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Так, згідно з частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) визначено, що Господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

21.04.2019 набрав чинність Кодекс України з процедур банкрутства (далі КУзПБ), прийнятий Верховною Радою України 18.10.2018, який визначив підсудність господарському суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, всіх інших справ, стороною в яких є боржник.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч. 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедури банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 922/928/17).

Таким чином, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 28.01.2020 у справі № 50/311-б від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, постановах Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі № 910/1116/18).

Суд зазначає, що вимоги за позовною заявою Дочірнього підприємства Супер-Франт про визнання протиправними та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 03.02.2025 року № 36460705 форми «В3», яким відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування у розмірі 26 476 301, 00 грн. та визнання протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 20.12.2024 року № 539970705 форми «В1», яким встановлено завищення суми бюджетного відшкодування в сумі 24 351 006,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 2 435 101, 00 грн. є майновими, а результати їх розгляду безпосередньо вплинуть на обсяг ліквідаційної маси підприємства-боржника.

Крім того, суд звертає увагу Головного управління ДПС у Київській області на висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 30.09.2025. по справі №914/3252/22(200/19245/21) щодо визначення предметної юрисдикції спору про оскарження Позивачем, відносно якого відкрито справу про банкрутство податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, на підставі викладеного вище, суд відмовляє у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Київській області про передачу матеріалів справи №908/71/26 (908/666/26) за підсудністю до іншого суду.

Відповідно до частини першої статті 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

З метою забезпечення принципів рівності сторін і змагальності процесу, для повного, всебічного й об`єктивного розгляду справи, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи по суті на іншу дату.

Керуючись ст. ст. 31, 120, 202, 216, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Головного управління ДПС у Київській області про передачу матеріалів справи №908/71/26 (908/666/26) за підсудністю до іншого суду відмовити.

Розгляд справи по суті відкласти на 28.05.2026. о/об 12-00 год.

Зобов`язати Позивача надати нормативно обґрунтовані заперечення на відзив Відповідача.

Роз`яснити сторонам, що за загальним правилом, в силу положень п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України неявка в судове засідання учасника справи без повідомлення про причини неявки не є підставою для відкладення засідання.

Попередити представників сторін про те, що їх неявка не перешкоджає суду провести розгляд справи по суті.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, відповідно до ч.1 ст.235 ГПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня її проголошення за правилами, визначеними ст. ст. 256-259 ГПК України.

Повний текст ухвали, відповідно до ст. 233 ГПК України, складено 27.04.2026.

Суддя Л.М. Сушко