СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Харків Справа № 922/2305/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Євтушенка Є.В.,

за участю представників сторін:

прокурор (апелянт): Кальницький А.В., посвідчення;

від позивача: Яковенко І.Ю., посадова інструкція, положення;

від відповідача: не прибули;

інші учасники справи: не прибули;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області (вх. № 600 Х/2)

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2026 (повний текст складено 16.03.2026) у справі № 922/2305/21 (суддя Ольшанченко В.І.), постановлену за результатами розгляду заяви Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про заміну сторони виконавчого провадження №67639914,

за позовом керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області, м.Ізюм Харківської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, м.Харків,

до відповідача Державного підприємства "Балаклійське лісове господарство", с.Раківка Харківської області,

про стягнення 191 731,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року керівник Ізюмської окружної прокуратури Харківської області (далі прокурор) в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області (далі позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Державного підприємства "Балаклійське лісове господарство" (далі ДП "Балаклійське лісове господарство") про стягнення з останнього шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища у загальному розмірі 191731,50грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.10.2021 у справі №922/2305/21 позов задоволено.

Стягнуто з ДП "Балаклійське лісове господарство" на користь Держави Україна шкоду, заподіяну державі внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у сумі 191731,50грн.

Стягнуто з Державного підприємства "Балаклійське лісове господарство" на користь Харківської обласної прокуратури судовий збір у сумі 2875,97грн.

15.11.2021 Господарський суд Харківської області на виконання вищезазначеного рішення видав судові накази.

23.02.2026 Харківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою (вх. №4516) про заміну сторони виконавчого провадження №67639914 з ДП "Балаклійське лісове господарство" на Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (далі ДСГП "Ліси України"), у зв`язку з його реорганізацією.

Мотивуючи вищевказану заяву, Харківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України зазначає, що наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 27.09.2021 №575 припинено ДП "Балаклійське лісове господарство" шляхом реорганізації, а саме приєднання до ДП "Ізюмське лісове господарство". Зазначеним наказом встановлено, що ДП "Ізюмське лісове господарство" є правонаступником прав та обов`язків ДП "Балаклійське лісове господарство". У подальшому, наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 16.07.2024 №213 припинено ДП "Ізюмське лісове господарство" шляхом реорганізації, а саме приєднання до ДСГП "Ліси України". Вказаним наказом визначено, що ДСГП "Ліси України" є правонаступником прав та обов`язків ДП "Ізюмське лісове господарство".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.03.2026 у справі №922/2305/21 відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження №67639914.

Відмовляючи в задоволенні вищезазначеної заяви, місцевий господарський суд виходив з того, що заявником не додано до заяви про заміну сторони виконавчого провадження передавальний акт відповідно до вимог ч. 2 ст. 107 Цивільного кодеку України.

Суд звернув увагу на те, що станом на дату подання заяви про заміну сторони виконавчого провадження та постановлення цієї ухвали відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП "Балаклійське лісове господарство" перебуває в стані припинення, тобто приєднання ДП "Балаклійське лісове господарство" до ДСГП "Ліси України" не є завершеним, а відтак підстави для заміни сторони виконавчого провадження відсутні.

Не погодившись із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, прокурор звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2026 у справі №922/2305/21 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про заміну сторони виконавчого провадження №67639914 із ДП "Балаклійське лісове господарство" на ДСГП "Ліси України". Крім того, просить стягнути на користь Харківської обласної прокуратури сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник вказує на наступне:

- факт правонаступництва у даному випадку підтверджується наказами Державного агентства лісових ресурсів України від 27.09.2021 №575, від 16.07.2024 №213, з яких вбачається, що ДСГП "Ліси України" є правонаступником усіх прав та обов`язків ДП "Ізюмське лісове господарство", яке, в свою чергу, є правонаступником боржника у даній справі - ДП "Балаклійське лісове господарство", що є підставою для заміни сторони виконавчого провадження;

- відсутність передавального акта, як і відсутність у ЄДР запису про припинення правопопередника, не свідчить про те, що правонаступництво не відбулось;

- у даній справі форма реорганізації юридичної особи визначена як приєднання, тому внаслідок такого виду реорганізації правонаступником є лише одна особа, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів стосовно розподілу прав та обов`язків.

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2026 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою керівника Ізюмської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2026 у справі №922/2305/21; призначено розгляд апеляційної скарги у справі №922/2305/21 на 21.04.2026 о 14:30; встановлено учасникам справи строк - 10 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження.

Копії ухвали Східного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження доставлено сторонам у справі через підсистему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідачу у справі - ДП "Балаклійське лісове господарство" копію ухвали Східного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження було надіслано засобами поштового зв`язку.

16.04.2026 до Східного апеляційного господарського суду від ДСГП "Ліси України" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною, судом надана правова оцінка матеріалам справи, а апеляційна скарга є необґрунтованою.

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, ДСГП "Ліси України" наголошує, що докази правонаступництва з ДП "Балаклійське лісове господарство" до ДП "Ізюмське лісове господарство" та до ДСГП "Ліси України" у матеріалах справи відсутні. До того ж, вимоги ухвали суду першої інстанції від 02.03.2026 про надання копії матеріалів виконавчого провадження №67639914 Харківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України не виконало. Тому суд першої інстанції не мав можливості перевірити наявність правонаступництва у матеріальних відносинах.

16.04.2026 до Східного апеляційного господарського суду від Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла заява, в якій орган примусового виконання погодився з доводами апеляційної скарги прокурора та просить її задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 21.04.2026 брали участь прокурор та представник Державної екологічної інспекції у Харківській області.

Прокурор просив ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2026 у справі №922/2305/21 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про заміну сторони виконавчого провадження з ДП "Балаклійське лісове господарство" на ДСГП "Ліси України".

Представник Державної екологічної інспекції у Харківській області підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Інші уповноважені представники сторін у судове засідання 21.04.2026 не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності інших учасників справи, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.11.2021 Господарський суд Харківської області видав судові накази на виконання свого рішення від 13.10.2021 у справі №922/2305/21 про задоволення позову прокурора та стягнення з ДП "Балаклійське лісове господарство" на користь Держави Україна заподіяну шкоду в сумі 191731,50грн та судовий збір у сумі 2875,97грн.

23.02.2026 Харківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою (вх.№4516) про заміну сторони виконавчого провадження №67639914 з ДП "Балаклійське лісове господарство" на ДСГП "Ліси України", у зв`язку з його реорганізацією.

Як вбачається із досліджених судом матеріалів справи, наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 27.09.2021 №575 припинено ДП "Балаклійське лісове господарство", , шляхом реорганізації, а саме приєднання до ДП "Ізюмське лісове господарство", .

Пунктом 7 наказу №575 від 27.09.2021 визначено, що ДП "Ізюмське лісове господарство" є правонаступником прав та обов`язків ДП "Балаклійське лісове господарство".

У подальшому наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 16.07.2024 №213 припинено ДП "Ізюмське лісове господарство", , шляхом реорганізації, а саме приєднання до ДСГП "Ліси України", .

Пунктом 8 наказу №213 від 16.07.2024 визначено, що ДСГП "Ліси України" є правонаступником прав та обов`язків ДП "Ізюмське лісове господарство".

Станом на момент розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що ДП "Балаклійське лісове господарство" () перебуває в стані припинення та на даний час процедура реорганізації не завершена.

Місцевий господарський суд ухвалою від 11.03.2026 відмовив у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження у зв`язку з відсутністю доказів правонаступництва у матеріальних відносинах (заявником не надано докази передачі прав та обов`язків на підставі затвердженого передавального акту).

Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, виходячи з наступного.

Предметом апеляційного оскарження у даній справі є ухвала місцевого господарського суду про відмову у заміні сторони виконавчого провадження - ДП "Балаклійське лісове господарство" на ДСГП "Ліси України".

Питання заміни сторони її правонаступником вирішується виключно судом у порядку, передбаченому статтею 52 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Як виснував Верховний суд у постанові від 14.08.2025 у справі №914/2961/22, при здійсненні заміни сторони виконавчого провадження застосовуються норми статті 334 ГПК України, що містять процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Отже, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям. Тобто підставою заміни сторони виконавчого провадження внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Досліджуючи обставини припинення юридичної особи ДП "Балаклійське лісове господарство", колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №922/3979/21, процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Процесуальне правонаступництво фактично слідує за матеріальним. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Статтею 106 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.

Порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення регламентовано статтею 107 ЦК України, за приписами якої кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до Єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.

Отже, законодавець визначив дві форми припинення юридичної особи - в результаті реорганізації або в результаті ліквідації, а також визначив наслідки припинення юридичної особи в результаті реорганізації, які, на відміну від припинення юридичної особи в результаті ліквідації, полягають, зокрема у переході майна, прав і обов`язків до правонаступників. Таким чином, у разі реорганізації юридичної особи шляхом її приєднання факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника.

У разі реорганізації юридичної особи шляхом приєднання складається передавальний акт, який має містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється.

У вирішенні питань, пов`язаних з таким правонаступництвом, судам необхідно здійснювати аналіз доказів переходу відповідних прав і обов`язків.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2020 у справі №910/4656/14.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.09.2020 у справі №296/443/16-ц (провадження №61-16634сво19) дійшов висновку про те, що у статтях 104 ЦК та 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується.

При реорганізації шляхом приєднання не має значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

Частиною 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.01.2022 у справі №922/347/21.

Як вже зазначалось, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 14.09.2020 у справі №296/443/16-ц, від 04.11.2020 у справі №922/817/18, момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється у зв`язку з реорганізацією, сам по собі не може пов`язуватися з внесенням запису до державного реєстру про припинення реорганізованої юридичної особи.

Однак місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, не врахував, що при реорганізації юридичної особи шляхом приєднання відбувається універсальне правонаступництво.

При відповідній реорганізації не має значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків, адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 922/347/21.

Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а всієї їх сукупності.

Тобто, при універсальному правонаступництві до правонаступника чи правонаступників переходить усе майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать (незалежно від їх виявлення на момент правонаступництва). Наведені обставини передують внесенню запису до Реєстру про припинення юридичної особи, яка припиняється в результаті реорганізації.

Водночас, якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №910/5953/17, від 14.09.2020 у справі №296/443/16-ц, від 04.11.2020 у справі №922/817/18.

Колегія суддів акцентує на тому, що чинне законодавство не містить загальної норми щодо моменту виникнення універсального правонаступництва юридичної особи внаслідок приєднання.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.11.2020 у справі №922/817/18, для вирішення питання щодо можливості процесуального правонаступництва суд у кожному конкретному випадку має аналізувати фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права, зокрема, відомості первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення, перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Суд апеляційної інстанції доходить до висновку про те, що факт правонаступництва ДСГП "Ліси України" () всіх майнових прав та обов`язків ДП "Ізюмське лісове господарство" () підтверджується наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 16.07.2024 №213 "Про припинення Державного підприємства "Ізюмське лісове господарство", а правонаступництва ДП "Ізюмське лісове господарство" всіх майнових прав та обов`язків ДП "Балаклійське лісове господарство" наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 27.09.2021 №575 "Про припинення ДП "Балаклійське лісове господарство".

Виходячи зі змісту зазначених наказів Державного агентства лісових ресурсів України від 27.09.2021 та від 16.07.2024, а також досліджених судом даних Єдиного державного реєстру, судова колегія зазначає, що уповноважений державний орган у сфері лісового господарства визначив єдиного правонаступника всіх прав та обов`язків ДП "Балаклійське лісове господарство"- ДСГП "Ліси України", тобто у спірних правовідносинах відбулось універсальне правонаступництво. Будь-яких інших правонаступників, крім ДСГП "Ліси України", учасниками справи не підтверджено, а судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, судова колегія наголошує, що відсутність відповідного передавального акту у даній справі не може свідчити про те, що правонаступництво не відбулося.

Крім того, колегія суддів враховує, що Верховний Суд ухвалою від 09.12.2024 у справі №922/2306/21 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДСГП "Ліси України" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.10.2024, залишену без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.02.2024, про заміну сторони виконавчого провадження з ДП "Ізюмське лісове господарство" (правонаступник боржника у даній справі) на ДСГП "Ліси України". Верховний Суд відхилив доводи скаржника стосовно того, що в разі реорганізації юридичної особи шляхом приєднання складається передавальний акт, який має містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється, оскільки відсутність відповідного акта у цій справі не свідчить про те, що правонаступництво не відбулося. За висновками Верховного Суду, правильне застосування судами (щодо здійснення правонаступництва прав та обов`язків боржника за відсутності передавального акту) є очевидним і не виникає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Щодо відсутності передавального акта судова колегія також приймає до уваги, що в межах розгляду господарської справи №910/9451/25 за позовом ТОВ "Фаворитторгбуд" до ДСГП "Ліси України" про стягнення 165502,63грн, апеляційний суд досліджував питання правонаступництва між ДП "Ізюмське лісове господарство" та ДСГП "Ліси України". Так, судом було встановлено, що наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 12.03.2025 №83 було затверджено Передавальний акт балансових рахунків, необоротних і оборотних активів, зобов`язань, матеріалів лісовпорядкування та документів, які підтверджують речові права на земельні ділянки, нерухоме майно та інше ДП "Ізюмське лісове господарство". Вказаним додатково підтверджується фактичні обставини правонаступництва ДСГП "Ліси України" за ДП "Ізюмське лісове господарство" та, відповідно, за ДП "Балаклійське лісове господарство".

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини приєднання ДП "Балаклійське лісове господарство" до ДСГП "Ліси України" на підставі рішення уповноваженого органу (власника), тобто в результаті універсального правонаступництва, а також беручи до уваги факт невизначеного моменту переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється у зв`язку з реорганізацією, колегія суддів вважає, що наявність у державному реєстрі запису про перебування боржника "у стані припинення" не свідчить про те, що передача всього обсягу майна (як прав і обов`язків) не відбулась, оскільки такий момент сам по собі не може пов`язуватися з внесенням запису до державного реєстру про припинення реорганізованої юридичної особи. Зазначене кореспондується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 14.09.2020 у справі №296/443/16-ц, від 04.11.2020 у справі №922/817/18.

Разом з цим, судова колегія наголошує на обов`язковості виконання судового рішення та з цього приводу зазначає, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з положеннями ст. ст. 18, 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У свою чергу, як визначено положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №922/4519/14 зазначено, що забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності. Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції (рішення ЄСПЛ від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України").

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин господарської справи.

Таким чином, відмовивши у задоволенні заяви органу примусового виконання про заміну сторони виконавчого провадження №67639914, місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вищенаведених вимог законодавства та дійшов передчасного висновку про відсутність у правонаступника боржника обов`язку виконати судове рішення у даній справі.

Згідно зі ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на встановлений судом факт правонаступництва ДСГП "Ліси України" та переходу до нього всіх прав та обов`язків боржника ДП "Балаклійське лісове господарство", колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження боржника з ДП "Балаклійське лісове господарство" на ДСГП "Ліси України".

Пунктом 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Статтею 277 ГПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи вищенаведене, за результатом розгляду справи колегія суддів дійшла висновку, що аргументи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, знайшли підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим апеляційна скарга керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Господарського суду Харківської області від 11.03.2026 у справі №922/2305/21 підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду апеляційної скарги у даній справі, судова колегія приймає до уваги положення ст.129 ГПК України та обґрунтованість заявлених апеляційних вимог, тому витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на ДСГП "Ліси України", як правонаступника боржника у даній справі.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2026 у справі №922/2305/21 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2026 у справі №922/2305/21 скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким заяву Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 23.02.2026 про заміну сторони боржника виконавчого провадження №67639914 з Державного підприємства "Балаклійське лісове господарство" на Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" задовольнити.

Замінити сторону - боржника виконавчого провадження №67639914 з Державного підприємства "Балаклійське лісове господарство" () на Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" ().

Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9-А, ) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2662,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення; порядок і строки оскарження постанови передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повну постанову складено 29.04.2026

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.В. Лакіза