ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2026 р. Справа № 918/190/26

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Рівненської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб-Пром",

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, Головного управління ДПС у Рівненській області,

про стягнення коштів у сумі 157 987 грн 77 коп.,

у судове засідання учасники справи не з`явилися.

Відповідно до частини 3 статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2026 року Рівненська міська рада (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб-Пром" (далі - відповідач), в якій просить:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб-Пром" на користь Рівненської міської ради 157 987,77 грн. боргу за оренду земельної ділянки на рахунок UA0017527, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , отримувач ГУК у Рівн.обл/Рівнен.міс.тг/18010600);

- судові витрати стягнути на користь Виконавчого комітету Рівненської міської ради з відповідача.

В позовній заяві зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс в зв`язку із зверненням до суду, складається з судового збору.

До позовної заяви Рівненською міською радою долучено платіжну інструкцію від 12 лютого 2026 року № 43 (внутрішній номер 486995886) про оплату судового збору за подання даної позовної заяви до Господарського суду Рівненської області в розмірі 3 328 грн 00 коп.

Обґрунтовуючи позовну заяву Рівненська міська рада посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Хліб-Пром" умов договору оренди земельної ділянки від 1 вересня 2015 року в частині сплати орендної плати, у зв`язку з чим за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати орендних платежів в розмірі 157 987 грн 77 коп.

Ухвалою суду від 23 лютого 2026 року позовну заяву Рівненської міської ради прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у змішаній (паперовій та електронній) формі, судове засідання для розгляду справи призначено на 23 березня 2026 року на 11:30 год. Крім того вказаною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, залучено Головне управління ДПС у Рівненській області.

9 березня 2026 року від представника третьої особи через систему "Електронний суд" надійшли пояснення.

18 березня 2026 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб-Пром" на користь Рівненської міської ради 139 947,39 грн. боргу за оренду земельної ділянки на рахунок UA0017527, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , отримувач ГУК у Рівн.обл/Рівнен.міс.тг/18010600). В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що відповідно до пояснень третьої особи Головного управління ДПС у Рівненській області станом на 09.03.2026 року за даними інформаційно-телекомунікаційної системи Головного управління ДПС у Рівненській області згідно інтегрованої картки платника ТОВ "Хліб-Пром" () наявний податковий борг в загальній суму 139 947,39 грн. з орендної плати з юридичних осіб.

Вказана заява прийнята судом до розгляду, про що зазначено в ухвалі від 23 березня 2026 року.

23 березня 2026 року від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшла заява, в якій просив відкласти розгляд справи.

Ухвалою суду від 23 березня 2026 року розгляд справи відкладено на 20 квітня 2026 року.

7 квітня 2026 року від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшла заява на виконання ухвали суду з додатком про наявність зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС.

Також 7 квітня 2026 року від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить поновити строк для подання відзиву на позовну заяву, прийняти та долучити його матеріалів справи, а в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зокрема відповідач зазначає, що з доданих до позову документів неможливо встановити, яким саме чином позивачем визначено суму заборгованості. Також відповідач зазначає, що ні позовна заява, ні додані до неї документи не містять жодної інформації щодо внесення відповідачем орендної плати, проте, відповідач систематично вносив кошти за оренду земельної ділянки із кадастровим номером :01:015:0061, яка знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Небесної Сотні, 66.

17 квітня 2026 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб-Пром" на користь Рівненської міської ради 118 410,22 грн. боргу за оренду земельної ділянки на рахунок UA0017527, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , отримувач ГУК у Рівн.обл/Рівнен.міс.тг/18010600). В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що відповідно до листа Головного управління ДПС у Рівненській області від 16.04.2026 № 2536/5/17-00-13-03-05 та наданої копії інтегрованої картки платника податків ТОВ "Хліб-Пром" () стало відомо, що 31.03.2026 відповідачем сплачено 30 000,00 грн. до бюджету заборгованості зі сплати орендної плати. За даними ІКС "Податковий Блок" по інтегрованій картці платника податків ТОВ "Хліб-Пром" () станом на 15.04.2026 обліковується податковий борг по орендній платі з юридичних осіб (код доходів 18010600) у розмірі 118 410,22 грн.

Позивач у судове засідання 20 квітня 2026 року не з`явився, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою за підписом відповідального працівника суду про доставку електронного листа, а саме ухвали суду від 23.03.2026 року, до електронного кабінету Рівненської міської ради (а.с. 48). В той час 20 квітня 2026 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява, відповідно до якої підтримує позовні вимоги та просить стягнути заборгованість в сумі 118 410,22 грн. з підстав викладених у позовній заяві. Також в заяві представник позивача не заперечує щодо слухання справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання 20 квітня 2026 року також не з`явився, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою за підписом відповідального працівника суду про доставку електронного листа, а саме ухвали суду від 23.03.2026 року, до електронного кабінету представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб-Пром" (а.с. 49). В той час 20 квітня 2026 року від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному з 16.04.2026 року по 20.04.2026 року.

Крім того третя особа у судове засідання 20 квітня 2026 року також не з`явилася, про дату, час і місце даного засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою за підписом відповідального працівника суду про доставку електронного листа, а саме ухвали суду від 23.03.2026 року, до електронного кабінету Головного управління ДПС у Рівненській області (а.с. 50). В той час про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Розглянувши у судовому засіданні 20.04.2026 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи суд відмовив в його задоволенні, так як відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Верховний Суд вже неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними.

Та обставина, що відповідні повноваження суду є дискреційними не створює імунітету від перевірки належності застосування судом свого розсуду при розгляді справи на предмет відповідності такого цілям та завданням, які стоять перед судом, та в аспекті відповідності таких дій принципу верховенства права як стримуючого фактору.

При цьому будь-який законодавчий припис, що встановлює певні межі розсуду, повинен бути оцінений на предмет дотримання фундаментальних вимог верховенства права, зокрема щодо співмірності (пропорційності) тій меті, за якою законом передбачене відповідне обмеження, або яке відбулось унаслідок застосування розсуду суду.

Пропорційність є загальною умовою для вирішення всіх процесуальних питань у межах дискреційних повноважень і повинна належно застосовуватись на кожній стадії правозастосування.

Оцінюючи дотримання принципу пропорційності, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

При цьому, судова дискреція щодо оцінки обставин, які не дають можливості особі прийняти участь у судовому засіданні, на предмет їх поважності чи неповажності для цілей відкладення судового розгляду не має абсолютних меж. Суд має враховувати конкретну ситуацію та обґрунтування особи, яка просить суд відкласти судовий розгляд, відповідне обґрунтування не має бути абстрактним, а обставини, наведені у ньому, повинні бути підтверджені належною доказовою базою. Тобто реалізація відповідної дискреції суду щодо кваліфікації наведених учасником судового процесу у клопотанні про відкладення судового розгляду обставин має здійснюватися індивідуально з урахуванням принципу верховенства права. Це зумовлено тим, що сама концепція верховенства права передбачає суд як найдієвіший інструмент її застосування, адже тільки суд може вийти за межі формального права та визначити доцільне та належне регулювання в кожній конкретній ситуації. При цьому для цілей дотримання принципу верховенства права суд повинен обирати такий варіант вирішення клопотання про відкладення судового засідання, який є максимально доцільним та справедливим у відповідній ситуації, а обраний ним процесуальний наслідок розгляду відповідного клопотання, як результат реалізації наданих йому дискреційних повноважень, завжди вимагає мотивації зробленого вибору.

Будь-яких інших поважних причин відкладення розгляду справи, зокрема, необхідність подання додаткових доказів, ознайомлення з матеріалами справи відповідачем зазначено та обґрунтовано не було.

Таким чином, оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази, необхідні для вирішення судом спору у даному судовому засіданні, а відповідачем не подано обґрунтованих доказів необхідності відкладення розгляду справи, суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

У той же час суд зазначає, що повторне відкладення розгляду справи призведе до виходу за межі встановлених чинним ГПК України строків розгляду господарських спорів та порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 3 ст. 119 ГПК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 119 ГПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

З метою повного, об`єктивного дослідження та встановлення обставин справи, суд вважає за доцільне поновити відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву та долучити до матеріалів даної справи відзив на позовну заяву з додатками.

За результатами розгляду у судовому засіданні 20.04.2026 року заяви Рівненської міської ради про зменшення розміру позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведене, підстави для повернення заяви Рівненської міської ради про зменшення розміру позовних вимог відсутні, заява подана у відповідності до вимог ст. 46 ГПК України, а відтак господарський суд приймає вказану заяву до розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 вказаної статті).

У судовому засіданні 20 квітня 2026 року судом було ухвалено рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

1 вересня 2015 року між Рівненською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хліб-Пром" укладено договір оренди земельної ділянки (номер запису про інше речове право 11048533 від 04.09.2015) щодо передачі в оренду земельної ділянки площею 8 637 м? для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (для реконструкції офісних приміщень під багатоквартирні житлові будинки з вбудованими приміщеннями громадського призначення), з кадастровим номером :01:015:0061, яка знаходиться умісті Рівному на вулиці Небесної Сотні 66.

Договір оренди землі укладений строком на 50 років, містить всі істотні умови та зареєстрований в установленому законом порядку.

Пунктом 9 Договору сторони погодили, що за оренду земельної ділянки Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату виключно у грошовій формі, розмір орендної плати в рік складає 86 100,45 грн.

22 жовтня 2021 року керуючись рішенням Рівненської міської ради від 2 липня 2020 року № 7565 на підставі розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку № 03-04/786 сторони домовились внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 1 вересня 2015 року (номер запису про інше речове право 11048533 від 04.09.2015) та викласти окремі його пункти у наступній редакції:

"п. 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 21 травня 2021 року становить: кадастровий номер :01:015:0061 - 4 752 901,58 грн., витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 5383 від 24 травня 2021 року, виданий Відділом у м. Рівному Міськрайонного управління у Рівненському районі та м. Рівному Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області.

Абзац 2 п. 9. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 142 587,05 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку № 03-04/786, виданий Відділом у м. Рівному Міськрайонного управління у Рівненському районі та м. Рівному Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області.

Листом Головного управління ДПС у Рівненській області від 02.12.2025 № 7592/5/17-00-13-01-08 повідомлено позивача про наявність податкового боргу за відповідачем по орендній платі за землю. Доказів погашення заборгованості відповідачем не надано.

Згідно даних інформаційно-телекомунікаційної системи ГУ ДПС у Рівненській області та інтегрованих карток платників з орендної плати за землю та поданих податкових декларацій станом на 29.11.2025 року за ТОВ "Хліб-Пром" () обліковується податкова заборгованість зі сплати орендної плати з юридичних осіб в сумі 157 987,77 грн.

Відповідно до пояснень Головного управління ДПС у Рівненській області станом на 09.03.2026 року за даними інформаційно-телекомунікаційної системи Головного управління ДПС у Рівненській області згідно інтегрованої картки платника ТОВ "Хліб-Пром" () наявний податковий борг в загальній сумі 139 947,39 грн. з орендної плати з юридичних осіб.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Рівненській області від 16.04.2026 № 2536/5/17-00-13-03-05 та наданої копії інтегрованої картки платника податків ТОВ "Хліб-Пром" () за даними ІКС "Податковий Блок" по інтегрованій картці платника податків ТОВ "Хліб-Пром" () станом на 15.04.2026 року обліковується податковий борг по орендній платі з юридичних осіб (код доходів 18010600) у розмірі 118 410,22 грн.

Позивачем з врахуванням поданих заяв про зменшення розміру позовних вимог заявлено до стягнення 118 410 грн 22 коп. заборгованості зі сплати орендної плати з юридичних осіб.

Як встановив суд, спір у даній справі стосується стягнення заборгованості з орендної плати з юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За змістом частини дев`ятої статті 93 ЗК України відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що серед загальних засад цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Частинами першою та третьою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 648 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 1, 6, 9 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця, крім випадків, визначених законом, передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда). Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 Закону України "Про оренду землі").

Підпункт 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає виключну компетенцію міських рад у вирішенні відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Дана норма закону є одним із засобів забезпечення провідної ролі міських рад як органів міського самоврядування, які покликані представляти відповідні територіальні громади та здійснювати від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Виключна компетенція місцевих рад означає, що ніякі інші органи чи посадові особи не мають права приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції рад.

Відповідно до приписів ст. 16 Закону України "Про оренду землі" особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання), розгляд якої і надання земельної ділянки в оренду проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, при цьому, сторони укладають договір оренди землі лише у разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду.

Згідно зі ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками з земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що міські ради правомочні розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законам до їх відання.

Частиною 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ЗК України і Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення питань щодо передачі земель комунальної власності у власність чи користування, оренду громадянам та юридичним особам є виключним правом міської ради, як суб`єкта права власності на землю.

Статтею 12 ЗК України визначено повноваження міських рад у галузі земельних відносин на території міст, і пункт "а" передбачає розпорядження землями територіальних громад.

Статтею 71 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Статтею 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Норми Закону України "Про оренду землі" та ЗК України передбачають обов`язок для особи, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду здійснити певні дії з метою юридичного оформлення права користування земельною ділянкою.

Згідно із ст. 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок розташованих в межах населених пунктів проводиться незалежно від їх цільового призначення - не раніше ніж один раз на 5-7 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно із Законом України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

У відповідності до ч. 3 та ч. 5 ст. 201 ЗК України нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо. Грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 271.1.1. ст. 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно зі статтею 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, платником орендної плати є орендар земельної ділянки, суб`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

При цьому згідно з пунктом 288.4 Податкового кодексу України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Як встановлено судом, відповідач не виконав свої зобов`язання з оплати орендної плати за землю з юридичних осіб за договором, відтак заборгованість відповідача перед позивачем складає 118 410 грн 22 коп.

Сума боргу з орендної плати підтверджена належними доказами, відповідач розміру вказаного боргу не спростував, доказів на підтвердження його сплати не надав, відтак суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд встановив наявність підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості з орендної плати.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на користь Виконавчого комітету Рівненської міської ради. Зокрема в позовній заяві зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс в зв`язку із зверненням до суду, складається з судового збору.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня складає 3 328 грн 00 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру, за яку судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3 328 грн 00 коп., відповідно останній зобов`язаний був сплатити при поданні позову до суду судовий збір в розмірі 3 328 грн 00 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до Господарського суду Рівненської області Рівненською міською радою було сплачено 3 328 грн 00 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 12 лютого 2026 року № 43 (внутрішній номер 486995886).

18 березня та 17 квітня 2026 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли заяви про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до яких зменшено позовні вимоги, та які прийняті судом до розгляду.

Загальна сума ціни позову, з урахування поданих позивачем заяв про зменшення розміру позовних вимог, становить - 118 410 грн 22 коп.

Таким чином, сума судового збору за позовними вимогами у зв`язку з їх зменшенням становить - 2 494 грн 30 коп.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог позивачу підлягає поверненню судовий збір в сумі 833 грн 70 коп. (3 328,00 - 2 494,30).

За таких обставин, суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися з відповідним клопотанням про повернення судового збору у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 2 494 грн 30 коп. покладаються на відповідача у справі

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб-Пром" (33013, м. Рівне, вул. Небесної Сотні, буд. 66, ) на користь Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, буд. 12А, ) 118 410 (сто вісімнадцять тисяч чотириста десять) грн 22 коп. боргу за оренду земельної ділянки на рахунок UA0017527, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , отримувач ГУК у Рівн.обл/Рівнен.міс.тг/18010600).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб-Пром" (33013, м. Рівне, вул. Небесної Сотні, буд. 66, ) на користь Виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, буд. 12А, ) судовий збір у розмірі 2 494 (дві тисячі чотириста дев`яносто чотири) грн 30 коп.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини 5 статті 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 27 квітня 2026 року.

Суддя Політика Н.А.