ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2026 р. м. Київ Справа № 911/119/26

Суддя Господарського суду Київської області Смірнов О.Г., за участю секретаря судового засідання Дубенко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №911/119/26

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю МК Яглєвєц (35400, Рівненська обл., Рівненський р-н, смт Гоща, вул. Промислова, буд. 1)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Флетвайт (08130, Київська обл., Бучанський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 4-Б, каб. 210)

про стягнення 3 055 116, 38 грн.

за участю представників:

від позивача: Макушенко В.Є.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю МК Яглєвєц звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою за вих. №8 від 07.01.2026 до Товариства з обмеженою відповідальністю Флетвайт про стягнення 3 055 116, 38 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою суду від 22.01.2026 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю МК Яглєвєц за вих. №8 від 07.01.2026 залишено без руху в порядку ч. 1 ст. 174 ГПК України.

23.01.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява, відповідно до якої усунуто недоліки, які зумовили залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 30.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.03.2026 о 10:45.

25.02.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

Ухвалою суду від 05.03.2026 закрито підготовче провадження у справі №911/119/26 та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.03.2026 о 10:30.

У судове засідання 26.03.2026 з`явився представник позивача.

У судове засідання 26.03.2026 представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений.

Згідно ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідачу судом надсилались ухвали у даній справі за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, які були отримані останнім, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних листів до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю Флетвайт.

Таким чином, відповідача було належним чином повідомлено про розгляд справи №911/119/26, а судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом відповідно до ст. ст. 7, 8, 13 ГПК України.

Про хід розгляду справи відповідач також міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України "Єдиний державний реєстр судових рішень": https://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України "Про доступ до судових рішень" № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом, не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, враховуючи позицію позивача, суд встановив.

Позов мотивовано заборгованістю Товариства з обмеженою відповідальністю Флетвайт (далі відповідач) перед Товариством з обмеженою відповідальністю МК Яглєвєц (далі позивач, Постачальник), що утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору поставки №91 від 10.09.2025 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов?язується передати у власність Покупця продукцію тваринництва, м?ясо та м?ясопродукти (згідно ДК 021:2015 - 15100000-9), інше (далі за текстом - «Товар»), а Покупець зобов?язується прийняти Товар і сплатити Постачальнику грошові кошти за нього.

Пунктами 2.2., 2.3., 2.4. Договору передбачено, що товар з асортименту, поставляється Постачальником окремими партіями Товару, у кількості, за цінами та в асортименті, узгодженого Сторонами у встановленому цим Договором порядку. Ціна Товару, що поставляється за Договором, відображається Сторонами у Первинних документах, в тому числі у видаткових накладних, та/або специфікаціях які видаються на кожну партію товару. У погоджену Сторонами Ціну входять усі витрати, що несе Постачальник при поставці Товару. Сторони домовились, що підписання Сторонами видаткової накладної є підтвердженням того, що сторонами узгоджена кількість, ціна та асортимент Товару (партії Товару). Видаткові накладні до цього Договору мають юридичну силу специфікації. Загальна вартість даного Договору становить загальну вартість Товару, поставленого протягом дії Договору та визначається сукупністю всіх сум, вказаних у видаткових накладних.

Згідно п. 3.3. Договору розрахунки проводяться шляхом перерахування Покупцем коштів на рахунок Постачальника після отримання Покупцем від Постачальника накладних на поставку товару , протягом 3-х (трьох) календарних днів.

Якщо Постачальником здійснюються дві та більше поставок Товару на користь Покупця, грошові суми, що отримує Постачальник від Покупця за цим договором, покривають заборгованість Покупця перед Постачальником в порядку черговості, починаючи з першої очікуваної оплати (саморанньої дати кінцевого строку оплати, який зазначений у видаткових накладних, договорі), яку зобов`язаний здійснити покупець за цим Договором, за видатковими накладними в порядку зростання дати кінцевого строку оплати грошових сум за видатковими накладними на товар (п. 3.5. Договору).

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що у разі порушення терміну оплати за поставлений товар, Покупець на вимогу Постачальника, зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня. При цьому термін нарахування пені та інші штрафні санкції (в т. ч. передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України) не обмежується терміном передбаченим ст. 258 Цивільного кодексу України.

Згідно п. 7.4. Договору в разі прострочення Покупцем в оплаті Постачальнику за поставлений товар більше як 10 банківських днів, Покупець, на вимогу Постачальника, сплачує Постачальнику штраф в розмірі 5% від суми неоплаченого поставленого Товару.

Цей Договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до 31 грудня 2025 року. Сторони домовились, що даний Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо, за 20 робочих днів до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення, або про перегляд його умов, але в будь-якому випадку Договір діє до повного виконання всіх зобов?язань за Договором (п. 11.2. Договору).

Так, позивач зазначає, що ним на виконання умов Договору було передано у власність відповідачу товар на загальну суму 3 683 986, 62 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

- №1410 від 18.09.2025 на суму 657 837, 38 грн.;

- №1482 від 02.10.2025 на суму 1 991 879, 46 грн.;

- №1494 від 06.10.2025 на суму 1 034 269, 78 грн.

На підтвердження вказаних вище поставок позивачем також долучено до матеріалів справи наступні товарно-транспортні накладні:

- №Р1410 від 18.09.2025 на суму 657 837, 38 грн.;

- №Р1482 від 02.10.2025 на суму 1 991 879, 46 грн.;

- №Р1494 від 06.10.2025 на суму 1 034 269, 78 грн.

Про отримання Товариством з обмеженою відповідальністю Флетвайт товару свідчать його підписи на вказаних вище видаткових накладних та товарно-транспортних накладних.

Позивач в позові вказує, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати поставленого товару виконав частково на суму 1 012 837, 38 грн. Позивач зазначає, що кошти на його рахунок від відповідача надходили наступними платежами:

- 22.09.2025 на суму 350 000, 00 грн.;

- 23.09.2025 на суму 307 837, 38 грн.;

- 13.10. 2025 на суму 250 000, 00 грн.;

- 16.10.2025 на суму 55 000, 00 грн.;

- 20.10.2025 на суму 50 000, 00 грн.

На підтвердження часткової оплати товару позивачем долучено до матеріалів справи виписки з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю МК Яглєвєц.

Таким чином, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 2 671 149, 24 грн.

З позову також вбачається, що позивачем відповідачу було надіслано претензію за №72 від 13.11.2025, згідно якої Товариство з обмеженою відповідальністю МК Яглєвєц вимагало сплатити на свою користь заборгованість. Вказану претензію позивачем долучено до матеріалів справи.

Відповіді на претензію матеріали справи не містять.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором в частині оплати товару на суму 2 671 149, 24 грн. стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в примусовому порядку.

Разом з цим, з підстав порушення строків виконання грошового зобов`язання позивач заявив до стягнення з відповідача 20 030, 26 грн. інфляційних втрат, 207 772, 42 грн. пені, 20 107, 00 грн. трьох процентів річних та 136 057, 46 грн. штрафу.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Відповідач, поставлений позивачем, товар прийняв (про що свідчать наявні в матеріалах справи підписані сторонами видаткові накладні та товарно-транспортні накладні), а тому повинен здійснити за нього оплату, відповідно до умов Договору.

Порядок розрахунків між сторонами узгоджено в пункті 3.3. Договору, яким передбачено, що розрахунки проводяться шляхом перерахування Покупцем коштів на рахунок Постачальника після отримання Покупцем від Постачальника накладних на поставку товару , протягом 3-х (трьох) календарних днів.

З урахуванням зазначеного вище, строк оплати за товар настає для відповідача таким чином:

- до « 21» вересня 2025 року включно у розмірі 657 837,38 грн.;

- до « 05» жовтня 2025 року включно у розмірі 1 991 879, 46 грн.;

- до « 09» жовтня 2025 року включно у розмірі 1 034 269, 78 грн.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що позивач виконав належним чином свої зобов`язання за умовами Договору, однак відповідач свої грошові зобов`язання в повному обсязі та належним чином не виконав.

Отже, строк оплати отриманого відповідачем товару, за наведеними вище видатковими накладними, є таким що настав та, відповідно, і обов`язок покупця оплатити отриманий товар.

При цьому, судом прийнято до уваги, що відповідачем було частково сплачено вартість поставленого товару, а саме у розмірі 1 012 837, 38 грн.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України).

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МК Яглєвєц» до Товариства з обмеженою відповідальністю Флетвайт про стягнення заборгованості у розмірі 2 671 149, 24 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З підстав порушення строків виконання грошового зобов`язання позивач заявив до стягнення з відповідача 20 030, 26 грн. інфляційних втрат, 207 772, 42 грн. пені, 20 107, 00 грн. трьох процентів річних та 136 057, 46 грн. штрафу.

Розрахунок трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені виконано позивачем за загальний період з 07.10.2025 по 07.01.2026 на суми заборгованості, з урахуванням часткових оплат. Штраф позивачем заявлений у розмірі 5% від кожного простроченого платежу.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що у разі порушення терміну оплати за поставлений товар, Покупець на вимогу Постачальника, зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня. При цьому термін нарахування пені та інші штрафні санкції (в т. ч. передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України) не обмежується терміном передбаченим ст. 258 Цивільного кодексу України.

Згідно п. 7.4. Договору в разі прострочення Покупцем в оплаті Постачальнику за поставлений товар більше як 10 банківських днів, Покупець, на вимогу Постачальника, сплачує Постачальнику штраф в розмірі 5% від суми неоплаченого поставленого Товару.

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення при укладанні договору санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня та штраф застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 19.09.2019 у справі №904/5770/18.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат на предмет правильності та обґрунтованості, судом встановлено, що останні здійснено арифметично вірно, та у відповідності до умов Договору, обставин справи та вимог законодавства, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення 207 772, 42 грн. пені, 20 107,00 грн. трьох процентів річних та 20 030, 26 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з цим, дослідивши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд дійшов висновку про його перерахунок, з урахуванням часткових оплат поставленого товару відповідачем.

Відтак, за розрахунком суду розмір штрафу становить 133 557, 46 грн., у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення штрафу підлягає задоволенню частково.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі Трофимчук проти України Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Позивачем доведено суду факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за Договором. Натомість, відповідач заявлених до нього вимог не спростував.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулось 26.03.2026, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, 86, 123, 129, 233, 236, 238, ч. 1 ст. 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю МК Яглєвєц до Товариства з обмеженою відповідальністю Флетвайт задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Флетвайт (08130, Київська обл., Бучанський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 4-Б, каб. 210, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МК Яглєвєц (35400, Рівненська обл., Рівненський р-н, смт Гоща, вул. Промислова, буд. 1, ) заборгованість у розмірі 2 671 149 (два мільйони шістсот сімдесят одну тисячу сто сорок дев`ять) грн. 24 коп., інфляційні втрати у розмірі 20 030 (двадцять тисяч тридцять) грн. 26 коп., пеню у розмірі 207 772 (двісті сім тисяч сімсот сімдесят дві) грн. 42 коп., три проценти річних у розмірі 20 107 (двадцять тисяч сто сім) грн. 00 коп., штраф у розмірі 133 557 (сто тридцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 46 коп. та судовий збір у розмірі 45 789 (сорок п`ять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) грн. 25 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено 28.04.2026.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.